Справа № К/9991/1924/12-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/1924/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання нечинними наказів, поновлення на роботі, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання нечинними наказів, поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що накази Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області № 614 від 6 червня 2011 року "Про надзвичайну подію за участю співробітників СДСБЕЗ Рівненського МВ УМВС та покарання винних" та № 117 о/с від 4 липня 2011 року є незаконними, оскільки він дисциплінарного проступку не вчиняв.

Вважаючи це порушенням своїх прав, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову про задоволення позову.

Визнано нечинним та скасовано накази Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області № 614 від 6 червня 2011 року "Про надзвичайну подію за участю співробітників СДСБЕЗ Рівненського МВ УМВС та покарання винних" та № 117 о/с від 4 липня 2011 року про звільнення ОСОБА_4

Поновлено позивача на посаді оперуповноваженого сектора Державної служби боротьби з економічною злочинністю Рівненського МВ.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1 вересня 2006 року ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ.

6 червня 2011 року інспекцією з особового складу УКЗ Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Рівненській області проведено службове розслідування по факту порушення прокуратурою області кримінальної справи відносно працівників міліції за ч. 2 ст. 368 КК України.

З висновку службового розслідування вбачається, що до центрального апарату СБУ України надійшла інформація про вимагання хабара в розмірі 30 000 грн. за повернення вилученої працівниками ДСБЕЗ Рівненського МВ УМВС комп'ютерної техніки. 3 червня 2011 року на вул. Біла в м. Рівне працівниками СБУ затримано автомобіль ВАЗ 2105 в якому перебували троє працівників міліції, серед яких був і позивач ОСОБА_4 На задньому сидінні автомобіля було вилучено зазначену суму коштів. Комісією було зазначено, що зазначена подія стала можливою внаслідок особистих негативних якостей зазначених працівників міліції ігнорування ними Присяги працівників ОВС, Закону України "Про дисциплінарний статут ОВС" та Закону "Про міліцію". Згідно цього висновку, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невтручанні в дії своїх колег, непові?домленні керівництва Рівнен?ського МВ УМВС щодо незаконно?го вимагання та отримання ост?анніми хабара у великих розмі?рах що призвело до надзвичайн?ої події, оперуповноваженого? СДСБЕЗ Рівненького МВ УМВС ОСОБА_4 запропоновано зві?льнити з органів внутрішніх? справ за порушення службово?ї дисципліни.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що проведене службове розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку в частині, що стосується дій позивача, проведено відповідачем за відсутності необхідних доказів, які б підтверджували протиправність поведінки позивача.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою? Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас, зокрема, за порушення дисципліни.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Доказування правомірності рішення, означає також і доказування фактичних обставин, за яких може бути прийнято відповідне рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що доказів того, що позивачу було відомо про намір працівників СДСБЕЗ Рівненського МВ УМВС ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснити дії по вимаганню хабара відповідачем не надано.

З постанови слідчого прокуратури у кримінальній справі вбачається, що ОСОБА_4 в ході здійснення перевірки РСП ТОВ "Аеро-Експрес" м. Рівне діяв в межах чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про поновлення ОСОБА_4 на службі, з огляду на те, що звільнення позивача було проведено незаконно.

За таких обставин, постанова апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало