Справа № 816/950/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 р. Справа № 816/950/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2015р. по справі № 816/950/15-а

за позовом Державного підприємства "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ДП "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.02.2015 № /740.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2015р. по справі № 816/950/15-а позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 03.11.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Через канцелярію суду 02.11.2015 року надійшло клопотання про здійснення заміни відповідача з Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області у зв'язку з реорганізацією податкового органу, яке з підстав, передбачених ст. 55 КАС України задоволено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстроване як юридична особа. ДП "Підприємство Кременчуцької виправної колонії УДПСУ (№ 69)" () є платником податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200141979 серії НБ № 567964, перебуває на обліку в якості платника податків та інших обов'язкових платежів і зборів у Кременчуцькій ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

Кременчуцькою ОДПІ проведено перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість Державним підприємством "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)".

Результати перевірки оформлені актом від 06.02.2015 № 590/16-03-15-01/08680661 (а.с. 30-31).

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено порушення позивачем приписів: п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки 25.02.2015 Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /740, яким позивача за затримку на 813 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 202922 грн., зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 40584 грн. 40 коп. за платежем "податок на додану вартість" (а.с. 28).

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом рішення, слугувало відображене в акті судження контролюючого органу про несвоєчасну сплату позивачем узгоджених сум податку на додану вартість на загальну суму 202922 грн. згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень - жовтень 2012 року, а саме: 25.04.2014 в розмірі 13310,80 грн., 17.05.2014 в розмірі 18924,20 грн., 23.07.2014 в розмірі 21697 грн. та в розмірі 6284,32 грн., 29.08.2014 в розмірі 13519,79 грн., 18.09.2014 в розмірі 16342,89 грн. та в розмірі 11926,76 грн., 19.09.2014 в розмірі 1574,03 грн. та в розмірі 6296,12 грн., 21.10.2014 в розмірі 5464 грн., 21.11.2014 в розмірі 937,09 грн., в розмірі 20803 грн. та в розмірі 9192,10 грн., 26.12.2014 в розмірі 24186,90 грн., в розмірі 5145,44 грн., 29.01.2015 в розмірі 27317,56 грн. (а.с. 30).

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням від 25.02.2015 № /740, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Державним підприємством "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)" подано до Кременчуцької ОДПІ наступні податкові декларації з податку на додану вартість: № від 17.05.2012, згідно якої сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання за квітень 2012 року склала 32235 грн. (а.с 89); № від 19.06.2012, згідно якої сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання за травень 2012 року склала 21697 грн. (а.с 90); №32960 від 20.07.2012, згідно якої сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання за червень 2012 року склала 36147 грн. (а.с 91); № від 16.08.2012, згідно якої сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання за липень 2012 року склала 26198 грн. (а.с 92); № від 20.09.2012, згідно якої сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання за серпень 2012 року склала 20803 грн. (а.с 93); № від 15.10.2012, згідно якої сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання за вересень 2012 року склала 33379 грн. (а.с 94); № від 19.11.2012, згідно якої сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання за жовтень 2012 року склала 32463 грн. (а.с 95).

Правовідносини щодо формування платником податків податкового кредиту з 01 січня 2011 року врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 203 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

При цьому, з наявних у матеріалах справи доказів судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем сплачено суми узгоджених податкових зобов'язань по податкових деклараціях з податку на додану вартість за квітень-жовтень 2012 року платіжними дорученнями: № 133 від 18.05.2012, № 168 від 27.06.2012, № 200 від 18.07.2012, № 240 від 17.08.2012, № 269 від 19.09.2012, № 277 від 21.09.2012, № 328 від 19.10.2012, № 343 від 21.11.2012 року (а.с. 110- 117).

Колегія суддів зазначає, що порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), надходження яких контролюється органами державної податкової служби і які передбачені бюджетною класифікацією України за доходами до Державного бюджету України, місцевих бюджетів та державних цільових фондів, надходжень на погашення простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками, а також сум штрафних (фінансових) санкцій та пені, що застосовуються до платників податків відповідно до чинного законодавства (далі - платежі до бюджету) визначено Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 № 276, яка була чинною у період з 13.08.2005 по 28.02.2014 (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Згідно з пунктом 4.1. розділу 4 Інструкції нарахуванню в особових рахунках платників підлягають: податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання; відсотки за користування розстроченням (відстроченням) податкових зобов'язань; непогашені суми векселя, що видається суб'єктом господарювання при здійсненні операцій з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах.

Відповідно до відомостей, відображених в обліковій картці позивача з податку на додану вартість станом на 30.05.2012 року за позивачем рахувався податковий борг, а саме: недоїмка в сумі 955919 грн. 17 коп. та пеня в сумі 269030 грн. 99 коп. (а.с. 62).

Дослідивши зміст інтегрованої картки платника податку, судом з'ясовано, що сплачені позивачем у період з 30.09.2011 по 30.09.2014 суми поточних платежів з податку на додану вартість на підставі приписів пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України контролюючим органом зараховувались у рахунок погашення податкового боргу в розмірі 1 154 031,23 грн, що виник до 30.09.2011; решта - 378 927,82 грн на погашення заборгованості позивача, що виникла після 30.09.2011.

Матеріалами справи також підтверджено та не заперечувалось представниками сторін у судовому засіданні, що постановою господарського суду Полтавської області від 24.12.2009 у справі № 3/271 за позовом ДП "Підприємство Кременчуцької виправної колонії УДПСУ (№ 69)" до Кременчуцької ОДПІ частково задоволені позовні вимоги: зобов'язано Кременчуцьку ОДПІ списати залишок податкового боргу в розмірі 311 024,02 грн, що виник на 31.12.2004 та є безнадійним станом на 01.01.2008 (а.с. 137-140, т.1).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2011 у справі № 2а-1670/2503/11 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15415986), яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2011 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20979619) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.02.2014 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 37453577), за адміністративним позовом ДП "Підприємство Кременчуцької виправної колонії УДПСУ (№ 69)" до Кременчуцької ОДПІ про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії частково задоволені позовні вимоги: визнано протиправною бездіяльність Кременчуцької ОДПІ щодо невчинення дій по списанню безнадійного податкового боргу згідно з рішенням господарського суду Полтавської області від 24.12.2009 у справі № 3/271; визнані протиправними дії Кременчуцької ОДПІ щодо зміни призначення поточних платежів з податку на додану вартість та зарахування їх у рахунок безнадійного податкового боргу та нарахування пені на цю суму; зобов'язано Кременчуцьку ОДПІ вчинити дії по списанню безнадійного податкового боргу, визначеного рішенням господарського суду Полтавської області від 24.12.2009 у справі № 3/271, у тому числі пені і штрафних санкцій, нарахованих на такий податковий борг.

Зазначені судові рішення контролюючим органом виконані лише 30.05.2012 - списано безнадійний борг у розмірі 311 024,02 грн, що виник на 31.12.2004 та був безнадійним станом на 01.01.2008 року.

Судом встановлено, що до 30.05.2012 на суму визнаного безнадійного боргу відповідачем нараховувались штрафні санкції, які у подальшому були сплачені позивачем та спрямовувалися на погашення боргу, до складу якого входив безнадійний борг, який підлягав списанню, проте, не був своєчасно списаний контролюючим органом.

22 червня 2015 року ДП "Підприємство Кременчуцької виправної колонії УДПСУ (№ 69)") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцька ОДПІ, у якій з урахуванням уточнень до позовних вимог, просив визнати дії Кременчуцької ОДПІ неправомірними та зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ вчинити дії по списанню боргу з ДП "Підприємство Кременчуцької виправної колонії УДПСУ (№ 69)" у розмірі 1 120 976,42 грн станом на 13.08.2015.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2015 року у справі № 816/2277/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо нарахування штрафних санкцій на визнаний судом безнадійний борг.

Зобов'язано Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області списати борг з Державного підприємства "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)" у розмірі 1120976,42 грн (один мільйон сто двадцять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень сорок дві копійки).

Частиною 1 статті 72 КАС визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вказаним судовим рішенням, яке набуло законної сили, встановлено, що несвоєчасне списання похідних від визнаного безнадійним податкового боргу штрафних санкцій призвело до наявності в інтегрованій картці позивача заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 1120976,42 грн. станом на 13.08.2015. Крім того, зарахування Кременчуцькою ОДПІ поточних зобов'язань позивача з податку на додану вартість протягом періоду з травня 2012 року по липень 2015 року в рахунок погашення податкового боргу попередніх періодів зумовило штучне формування податкового боргу з податку на додану вартість.

Отже, нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за затримку на 813 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання є протиправним.

За правилами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ході судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятого ним рішення, а тому, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки її доводи та пояснення представника позивача у судовому засіданні спростовують висновки, викладені в Акті перевірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушені норми матеріального та процесуального права, постанова підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору є судовими витратами.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою підприємством сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн. та 91,35 грн. відповідно (а.с. 4, 194 т.1).

За результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції позов підприємства задоволено в повному обсязі, отже судовий збір має бути стягнутий на користь позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, документально підтвердженими витратами, які підлягають стягненню на користь позивача є витрати у розмірі 274,05 грн. (182,70 грн. + 91,35грн. = 274,05 грн.).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)" задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2015р. по справі № 816/950/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов Державного підприємства "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 25.02.2015 № /740.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Підприємство Кременчуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 69)" () судові витрати у розмірі 274,05 грн. (двісті сімдесят чотири гривні 05 копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 04.11.2015 р.