Справа № 804/1415/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. справа 804/1415/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2014 в адміністративній справ за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон Пак» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон пак» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції, в якому просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2013.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2014 позов задоволений.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують що позивачем віднесено до податкового кредиту 81896гр60коп при відсутності реєстрації податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно акту №1594/137/04-03-22-04-10/36825967 від 03.12.2013 камеральної перевірки даних, задекларованих ТОВ «Еталон пак» в податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2013 року, проведеної Дніпродзержинською ОДПІ, позивач є орендарем приміщень на підставі договору оренди №136 від 01.01.2012 та орендарем обладнання на підставі договору оренди №131 від 01.01.2012, укладених з ТОВ ПП «ЗІП». На виконання умов договору складені акти здачі-приймання наданих послуг оренди приміщень РН-0003510 від 30.06.2013 на суму 68384гр40коп та оренди обладнання РН-0003502 від 30.06.2013 на суму 422995гр20коп; податкові накладні №1234 від 30.06.2013 та №1253 від 30.06.2013. Позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року з відображенням податкового кредиту на суму 81896гр60коп по розрахунках із ТОВ ПП «ЗІП» та додаток №8 до декларації зі скаргою про відсутність реєстрації податкових накладних №1234 від 30.06.2013 та №1253 від 30.06.2013 в єдиному реєстрі податкових накладних. За результатами аналізу показників податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2013 року встановлена відсутність даних в єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідачем 23.12.2013 прийнято податкове повідомлення-рішення № про податкове зобов'язання з податку на додану вартість основний платіж 81897гр, штрафні санкції 40948гр50коп, а всього 122845гр50коп.

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.4 Податкового Кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового Кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. В разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Оскільки відбулись реальні господарські операції, які підтверджуються первинними документами, а саме актами здачі-приймання виконаних робіт оренди приміщень РН-0003510 від 30.06.2013 на суму 68384гр40коп та оренди обладнання РН-0003502 від 30.06.2013 на суму 422995гр20коп, виписаними продавцем податковими накладними №1234 та №1253 від 30.06.2013; поданням позивачем до декларації скарги на продавця про відсутність реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних - виходячи з вищеназваних норм Податкового Кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком окружного суду що у позивача виникло право на включення податку на додану вартість в розмірі 81896гр60коп до податкового кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єктом владних повноважень не доказано наявність порушень, безпосередньо допущених позивачем. Позивач не має відношення до діяльності інших суб'єктів, ніяк не може впливати на оформлення ними документів, не наділений повноваженнями перевіряти посадових осіб контрагентів та не може нести відповідальність за їх дії.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 41, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2014 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова