Справа № 821/3490/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/2449/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Стрелець Т.Г., Черпіцької Л.Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі за позовом управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання незаконною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України пред'явило позов до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (далі - ДФІ в Херсонській області) про визнання незаконними та скасування пунктів 2, 3 вимоги відповідача від 30 липня 2014 року № 21-07-14-14/4490.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 вимоги ДФІ в Херсонській області від 30 липня 2014 року № 21-04-14-14/4490.

Визнано протиправним та скасовано пункт 3 вимоги ДФІ в Херсонській області від 30 липня 2014 року № 21-04-14-14/4490 в частині покладення на управління Північно-Кримського каналу обов'язку стягнути з ПрАТ «СПКТБ «Запоріжгідросталь» завищення вартості робіт другого етапу на 4 людино-дня в сумі 2726,40 грн. та завищення вартості робіт другого етапу на 2 людино-дня в сумі 1363,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ДФІ в Херсонській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Херсонській області на І квартал 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності управління Північно-Кримського каналу за період з 01 січня 2012 року по 01 березня 2014 року, за результатами якої складено акт від 01 липня 2014 року.

На підставі акта ревізії відповідачем надіслано на адресу позивача лист-вимогу від 30 липня 2014 року № 21-07-14-14/4490, пунктами 2 та 3 якої управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України зобов'язано:

прийняти до відома факт застосування фінансової санкції у вигляді зменшення бюджетних асигнувань (пункт 2);

стягнути з ПрАТ "СПКТБ "Запоріжгідросталь" завищення вартості робіт 2-го етапу на 4 людино/дня на суму 2726,4 грн.;

стягнути з ПрАТ "СПКТБ "Запоріжгідросталь" завищення вартості робіт 2-го етапу на 4 людино/дня на суму 1363,20 грн.;

стягнути з ПрАТ "СПКТБ "Запоріжгідросталь" завищення вартості витрат на відрядження на суму 1920,00 грн.;

стягнути з ПрАТ "СПКТБ "Запоріжгідросталь" завищення вартості витрат на відрядження на суму 408,00 грн. (пункт 3).

Із акту ревізії слідує, що в порушення статей 7, 23 Бюджетного кодексу України та пункту 17-1 Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, протягом 2012-2013 роки видатки на оплату спожитої електроенергії, використаної на господарські потреби на загальну суму 124 310,61 грн., провадились за рахунок асигнувань, передбачених на здійснення природоохоронних заходів за КПКВ 2407070 «Захист від шкідливої дії вод сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь», в той час як їх необхідно було здійснювати за КПКВ 2407050 «Експлуатація державного водогосподарського комплексу та управління водними ресурсами».

В порушення статей 526, 629, пунктів 1,2 статті 837 Цивільного кодексу України, пункту 1 статті 173, пунктів 1,2 статті 193 Господарського кодексу України, пункту 1 статті 49 Бюджетного кодексу України та пункту 2.8 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 березня 2012 року № 309, впродовж 2013 року позивачем зайво сплачено підрядній організації кошти за договорами від 28 лютого 2013 року № 04/13/127 та № 05/13/128, а саме зайво сплачено завищення вартості робіт 2 етапу на 4 людино-дні в сумі 2 726,40 грн. та на 2 людино-дні в сумі 1363,20 грн., зайво сплачено завищення вартості витрат на відрядження в сумі 1920,00 грн. та 408,00 грн., що призвело до матеріальних збитків.

У зв'язку з цим відповідач у пункті 3 оскаржуваної вимоги зобов'язав позивача стягнути з підрядної організації ПрАТ «СПКТБ «Запоріжгідросталь» зазначені суми.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправним та скасування пункту 2 вимоги ДФІ в Херсонській області від 30 липня 2014 року, суд першої інстанції, аналізуючи спосіб, у який відповідач вимагає усунути порушення, прийшов до висновку, що він не спрямований на усунення виявленого порушення та передбачає вчинення позивачем дій, які не передбачені чинним законодавством.

Приймаючи рішення про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 вимоги ДФІ в Херсонській області від 30 липня 2014 року в частині покладення на управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України обов'язку стягнути з ПрАТ «СПКТБ «Запоріжгідросталь» завищення вартості робіт другого етапу на 4 людино-дні в сумі 2726,40 грн. та завищення вартості робіт другого етапу на 2 людино-дні в сумі 1363,20 грн., суд першої інстанції зазначив, що умови договорів від 28 лютого 2013 року № 04/13/127 та № 05/13/128 виконані в повному обсязі - проведено підготовчі роботи, обстеження та за їх наслідками розроблено технічні звіти, які передані позивачу.

У зв'язку із цим та ураховуючи те, що предметом договорів є виконання робіт з конкретним кінцевим результатом - розробкою технічного звіту, який і був досягнутий, ціна договору визначена сторонами і саме вона оплачена позивачем, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що управлінням Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України не було зайво сплачено підрядній організації кошти, оскільки завищення вартості робіт 2 етапу на 4 людино-дні в сумі

2 726,40 грн. та на 2 людино-дні в сумі 1363,20 грн. не відбулось.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із висновком судів першої та апеляційної інстанцій частково не погоджується із огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги про усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ДФІ в Херсонській області пред'явила вимогу про усунення виявлених ревізією порушень від 30 липня 2014 року № 21-07-14-14/4490. При цьому пункт 3 цієї вимоги вказує, зокрема, на виявлені збитки, розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 вимоги ДФІ в Херсонській області від 30 липня 2014 року № 21-04-14-14/4490 в частині покладення на управління Північно-Кримського каналу обов'язку стягнути з ПрАТ «СПКТБ «Запоріжгідросталь» завищення вартості робіт другого етапу на 4 людино-дні в сумі 2726,40 грн. та завищення вартості робіт другого етапу на 2 людино-дні в сумі 1363,20 грн. слід скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити із зазначених вище підстав.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14, від 15 квітня 2014 року у справі № 21-63а14, від 07 жовтня 2014 року № 21-368а14, від 27 січня 2015 року № 21-436а14.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки судами були повно і правильно встановлені обставини справи, однак при ухваленні рішень судами першої та апеляційної інстанцій було допущено порушення норм матеріального права при задоволенні позовної вимоги про визнання незаконною та скасування пункту 3 вимоги відповідача від 30 липня 2014 року № 21-07-14-14/4490, ухвалені рішення підлягають в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги з зазначених вище підстав.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 вимоги ДФІ в Херсонській області від 30 липня 2014 року № 21-04-14-14/4490 в частині покладення на управління Північно-Кримського каналу обов'язку стягнути з ПрАТ «СПКТБ «Запоріжгідросталь» завищення вартості робіт другого етапу на 4 людино-дні в сумі 2726,40 грн. та завищення вартості робіт другого етапу на 2 людино-дні в сумі 1363,20 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання незаконною та скасування пункту 3 вимоги відповідача від 30 липня 2014 року № 21-07-14-14/4490 відмовити.

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 235- 244-2 КАС України.

Судді: