Справа № 807/72/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 р. Справа № 876/7600/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Костіва М.В.

суддів: Бруновської Н.В., Каралюса В.М.

за участю секретаря: Бєлкіної Н.І.

представника позивача: Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Рахівського району Закарпатської області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року про закриття провадження в адміністративній справі №807/72/15 за позовом прокурора Рахівського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, третя особа на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області, третя особа на стороні відповідача - Кобилецько - Полянська селищна рада Рахівського району про скасування розпорядження,

встановив:

Прокурор Рахівського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд із зазначеним позовом та просив скасувати розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 30.03.2010 р. № 300 «Про вилучення земельної ділянки».

В обґрунтування позовної зазначав, що розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 30.03.2010 р. № 300 «Про вилучення земельної ділянки».

вилучено земельну ділянку загальною площею 0,07 га, яка знаходилася в постійному користуванні Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» та переведено до земель запасу Кобилецько - Полянська селищна рада Рахівського району. Вважає, що голова Рахівської РДА вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, а тому вилучення земельної ділянки належить до компетенції Закарпатської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року провадження у справі закрито.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржив прокурор Рахівського району Закарпатської області, який вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в даному випадку існує публічно-правовий спір між суб'єктами владних повноважень, який ніяким чином не стосується майнових прав, а стосується лише здійснення Рахівською РДА управлінських владних функцій щодо вилучення земельної ділянки державної форми власності за межами населених пунктів. Просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір виник із земельних правовідносин, тому заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності. Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим з наступних підстав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загально-обов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціаль-них послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності).

Аналогічні роз'яснення містяться в Рішенні Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», яким внесено зміни до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», де зазначено, що всі спори, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Оскільки Рахівська районна державна адміністрація Закарпатської області, приймаючи розпорядження від 10.05.2006 р. № 180 «Про вилучення земельної ділянки», реалізовувала свої управлінські функції у сфері земельних правовідносин, тобто діяла як суб'єкт владних повноважень, тому спір повинен розглядатися адміністративним судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 199 та п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції має право скасувати її і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин ухвалу суду про закриття провадження в адміністративній справі необхідно скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Рахівського району Закарпатської області задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року про закриття провадження в адміністративній справі №807/72/15 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Каралюс В.М.

Повний текст ухвали складений 02.11.2015 року.