Справа № 804/14237/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення форми «ф» № 045-17 від 30.04.2015 року, винесене Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий орган протиправно виніс оскаржуване податкове повідомлення рішення стосовно нарахування грошового зобовязання з транспортного податку, оскільки даний податок згідно пункту 4 Прикінцевих положень ПК України віднесено до місцевих податків і зборів, а тому саме відповідна місцева рада повинна встановлювати ставку цього податку, зокрема, у 2015 році. Станом на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення, Дніпропетровська міська рада не приймала рішення про визначення ставки транспортного податку. Також позивач наголосив на тому, що з урахуванням вимог підпункту 4.1.9 ст.4 ПК України контролюючий орган наділений правом на адміністрування транспортного податку лише з 2016 року, оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, яким введено транспортний податок, набрав чинності лише 01.01.2015 року. А згідно підпункту 4.1.9 ст.4 ПК України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситись пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду. На підставі викладеного позивач вважає, що існує неоднозначне тлумачення прав та обовязків платника податків, а тому повинен застосовуватися принцип презумпції правомірності рішень платника податків, який визначений у п.п. 4.1.4 ст. 4 та п.56.21 ст. 56 ПК України.
Ухвалою суду від 11.09.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
Позивач є власником транспортного засобу Porsche Cayenne S, 2013 року випуску, обєм циліндрів двигуна 4134 куб. см., що підтверджується інформацією з бази даних ДАІ, яка надана відповідачем та міститься у матеріалах справи, а також копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 051384.
Позивач отримав від відповідача податкове повідомлення рішення форми «ф» № 045-17 від 30.04.2015 року, яким визначено суму грошового зобовязання у розмірі 25 000,00 грн.
Згідно статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.
Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Транспортний податок відновиться до податку на майно згідно ПК України.
У відповідності до п.10.1.1 ст. 10 ПК України податок на майно є місцевим податком і збором.
У пунктах 10.2 та 10.3 ст. 10 ПК України зазначено, що місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю) .Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.
Згідно п. 12.3.5 ст. 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Згідно п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зімн до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, рекомендуватно органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Якщо сільською, селищною або міською радою не прийнято рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковим згідно з Кодексом, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (абз. шостий п. 4 розділу I Закону України «Про внесення зімн до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII ).
За вказаних обставин не дивлячись на відсутність рішення міської ради про встановлення транспортного податку, що є обов'язковим згідно з ПК України, в силу прямої вказівки ПК України такий податок до прийняття рішення справляється виходячи з норм ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок.
Як вже було встановлено судом вище, мінімальна ставка транспортного податку становить 25 000,00 грн. на рік.
За вказаних обставин податковий орган прийняв оскаржуване податкове повідомлення рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, який передбачений Конституцією та законами України.
Судом відхиляється посилання позивача на те, що адміністрування транспортного податку податковим орган повинно здійснюватися не раніше 2016 року з наступних причин.
Згідно підпункту 4.1.9 ст.4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Тобто принцип стабільності передбачає лише неможливість зміни елементів податків пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а також те, що податки та збори не можуть змінюватися протягом бюджетного року, однак не забороняє можливість введення нових податків пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, у якому такі податки будуть діяти.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, введено новий податок транспортний податок з 01.01.2015 року.
Отже, вказаним вище законом України не змінювались будь-які елементи транспортного податку.
Таким чином, податковий орган вправі адмініструвати транспортний податок з 01.01.2015 року.
Отже, законодавство не допускає неоднозначне тлумачення прав та обовязків платника податків.
На підставі викладеного суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.
У відповідності до статті 94 КАС України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Позовна заява подана до суду 28.08.2015 року, що вбачається із штампу відділення поштового звязку на конверті.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 182,70 грн., тобто у розмірі 10% судового збору, який підлягав сплаті у відповідності до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на 28.08.2015 року решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
За вказаних обставин, оскільки суд відмовив у задоволенні позову, то позивач повинен доплатити судовий збір у розмірі 1644,30 грн.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 04.11.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_5