Справа № 487/5929/15-а
Суддя: Павлова Ж. П.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа 2-а/487/144/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 р.

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Павловій Ж.П., при секретарі Табунщик К.С., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

29.07.2015р. ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В позові вона посилалась на те, що Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі допущені порушення при призначенні їй пенсії, починаючи з 05.05.2009 року. У довідці про складові заробітної плати від 06.05.2009року №2357/ш/05-010, виданої державною податковою інспекцією у Заводському районі м.Миколаєва , яка направлялась до пенсійного фонду надбавка за вислугу років зазначена 30%, тоді як фактично сплачувалась при перебуванні її на державній службі в розмірі 35% від посадового окладу. Тобто надбавка за вислугу років при визначенні розміру пенсії була врахована не в розмірі 35%, а 30%.

Крім того ,відповідачем безпідставно відмовлено у включенні до заробітної плати при призначенні пенсії інших виплат, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально- побутові потреби.

Просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва про відмову в перерахунку пенсії із урахуванням 35% надбавки за вислугу років згідно ст. 33 Закону України Про державну службу,та постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997р. №1013 Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби , які мають спеціальні звання та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва здійснити перерахунок та виплату призначеної їй пенсії , починаючи із 05.05.2009 року з урахуванням до складових заробітної плати при призначенні пенсії повної суми винагороди за вислугу років у розмірі 35 % посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення , допомоги на вирішення соціально- побутових питань.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та уточнив в частині донарахування та виплаті пенсії, а не в проведенні його перерахуку..

Представник відповідача, Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м.Миколаєва , позовні вимоги не визнала , просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у запереченнях.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 05.05.2009 року є отримувачем пенсії відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-Х11.

Розмір пенсії позивачці розраховано відповідачем відповідно до довідки, виданої 06.05.2009року №2357/ш/05-010 державною податковою інспекцією у Заводському районі м.Миколаєва , яка направлялась до пенсійного фонду , відповідно до якої надбавка за вислугу років зазначена 30%.

Однак під час роботи в органах державної податкової служби позивач отримував винагороду за вислугу років, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання» від 12.09.1997 року № 1013 у розмірі 35 % посадового окладу та надбавки за спеціальне звання.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок . Саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013 затверджено Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до положень якого винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісячно за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці.

Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства.

З наведеного вбачається, що винагорода за вислугу років, встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховуються при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця у розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, у даному випадку пенсію державного службовця.

Позивачка надала до суду довідку від 06.05.2009 року видану державною податковою інспекцією у Заводському районі м.Миколаєва , яка підтверджує, що фактично на дату звільнення на підставі особових документів винагорода за вислугу років нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_3 у розмірі 35 відсотків від посадового окладу .

Судом встановлено, що із суми винагороди за вислугу років стягувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011року єдиний внесок на загальнообов*язкове державне соціальне страхування.

За таких підстав ці вимоги позивачки є такими , що підлягають задоволенню.

При поданні заяви про призначення пенсії, позивачкою надано до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва довідку про складові заробітної плати( надбавки, премії та інші виплати) за період 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією. У довідці проведено розшифровку виплат: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби. В довідці також зазначено, що на всі виплати , включені в ній, нараховувались внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне срахування.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, Верховний Суд України ухвалив Постанову від 20 лютого 2012 року (у справі №21-430а11 за адміністративним позовом особи - колишнього державного службовця до, зокрема, УПФ України в м. Харцизьку Донецької області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань), в мотивувальній частині якої зазначив наступне:

«За змістом статті 37 Закону №3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати».

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не входять до складу заробітної плати державних службовців не має значення для спірних правовідносин незалежно від того, чи є він обґрунтованим, оскільки, згідно вищенаведеним висновком Верховного Суду України, визначальним для цих правовідносин є факт сплати позивачем страхових внесків з вказаних виплат, а не їх структурна приналежність.

Отже, оскільки на всі виплати позивачеві нараховувались внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, суд вважає, що всі ці виплати повинні враховуватися при обчисленні пенсії позивача.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що позовні вимоги за період до 29 січня 2015 року (за шість місяців до подання адміністративного позову) належить залишити без розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст, ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3- задовольнити частково.

Визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_3 та не включення до складової частини заробітної плати при розрахунку розміру пенсії повної суми винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань .

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_3 пенсії, починаючи з 29 січня 2015 року з урахуванням до складових заробітної плати при призначенні пенсії повної суми винагороди за вислугу років у розмірі 35% посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Залишити без розгляду позовні вимоги за період до 29 січня 2015 року.

Постанова набуває законної сили через 10 днів після її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку визначеному ст. 186 КАС України.

СУДДЯ ПАВЛОВА Ж.П.