Справа № 818/3417/15
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 р. Справа №818/3417/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.

за участю секретаря судового засідання Кононенко Є.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/3417/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білопілля агросвіт"

до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білопілля агросвіт" (надалі по тексту позивач, ТОВ "Білопілля агросвіт") звернулось до суду з позовом до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту відповідач, Сумська ОДПІ), в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 10.04.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» з питань правомірності нарахування відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в період з 01.12.2014 р. по 30.12.2014 p., за результатами якої складено акт перевірки від 25.03.2015 року №17/18-01-15-036/35671804.

У висновку акту перевірки зазначено про завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню по декларації за грудень 2014 року в розмірі 33694,00 грн. в результаті проведення фінансово-господарських операцій з коригування продажу дизельного пального у листопаді 2014 року в сумі 33694,00 грн., що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по декларації за грудень 2014 року на суму 33694,00 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р. незаконним та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, виходячи з наступного.

На думку Сумської ОДПІ позивачем порушено п. 198.3 ст. 198, пп. е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість та пп. і) код товару згідно УКТ ЗГД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, п.201 1 ст. 201 Податкового кодексу України, а також пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з: придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, визначеними пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно абз. 1 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно абз. 2 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, встановлюються вимоги до оформлення податкової накладної.

Одним із реквізитів в п. «е» є опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. А також в п. «і» є код товару згідно з УКТ ВЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В акті перевірки на сторінці 14 Сумська ОДПІ зазначає, що відповідно специфікації №8 від 22.10.2014 р. та рахунку 8593 від 22.10.2014р. (оплачений) зазначено дизельне пальне марки ДТ-Л- 15, сорт С (УКТ ЗЕД НОМЕР_1), яке ТОВ «Укрпетроліумгруп» повинно було поставити.

Відповідно до податкової накладної №1208 від 23.10.2014р. ТОВ «Укрпетроліумгруп» на суму оплати поставило дизельне пальне марки ДТ-3-К4, сорт F, УКТ ЗЕД НОМЕР_2. Даний факт також підтверджується накладною про відпуск №008- від 06.11.2014р., де вказано про поставку 19072,90 літрів даного дизельного пального і накладна на відпуск №014- від 13.11.2014р. про поставку 13133,00 літрів даного дизельного пального. Решта попередньої оплати за 795,00 літрів дизельного пального було повернуто ТОВ «Укрпетроліумгруп ».

Таким чином, підставою для включення до податкового кредиту є податкова накладна №1208 від 23.01.2014р. та факт оплата за дане пальне. У Сумської ОДПІ до форми складання даної накладної претензій немає.

Сумська ОДПІ вважає, що якщо в специфікації і рахунку на оплату вказано дизельне пальне марки ДТ-Л-К5, сорт F (УКТ ЗЕД НОМЕР_1), то в наданій податковій накладній і накладній на відпуск також повинно бути дане пальне.

Разом з тим, позивач зазначає, що документом, який підтверджує суму податкового кредиту є податкова накладна, яка є в наявності і яка описана в акті перевірки. Також, інші документи, а саме: накладні на відпуск №008- від 06.11.2014р. і №014- від 13.11.2014р., що підтверджують факт передачі саме того дизельного пального, що вказане в податковій накладні.

В податковій накладній №5 від 21.11.2014р., що була виписана ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГPOCBIT» на поставлене дизельне пальне ТОВ «Бахмач Агро» в «номенклатурі товарів/послуг продавця» було вказано дизельне пальне, а в стовпчику «код товару згідно УКТ ЗЕД» вказано НОМЕР_3, в даному стовпчику допущено помилку в одну цифру, а саме: НОМЕР_2, було відображено цифру « 1» натомість вірна цифра « 7». Якщо звернутись до переліку УКТ ЗЕД, то код НОМЕР_3 був до 01.01.2014р., що відповідає НОМЕР_2, який діяв на момент виписування податкової накладної. Всі інші показники дають можливість ідентифікувати товар, що був отриманий від ТОВ «Укрпетроліумгруп».

В акті перевірки Сумська ОДПІ, не визнаючи суму коригування податкового кредиту у розмірі 33694,00 грн., зменшує суму бюджетного відшкодування на дану суму.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що Сумською ОДПІ безпідставно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 04.03.2015 р. по 18.03.2015 р. Сумською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з 01.12.2014 р. по 30.12.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки №17/18-01-15-036/35671804 від 25.03.2015 р. (а.с. 25-39).

10.04.2015 р. на підставі вищезазначеного акту перевірки Сумською ОДПІ прийнято податкове повідомлення рішення - №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 33694 грн. та нарахована штрафна санкція в сумі 16847 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з протиправності зменшення ТОВ "Білопілля агросвіт" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 33694 грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 16847 грн.

Суд зазначає, що підставою прийняття оскаржуваного рішення є висновок відповідача про невідповідність марок дизельного пального між податковою накладною, рахунком на оплату, даними накладної та товарно транспортної накладної, що є підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування.

Проте, суд не погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 24.04.2014 ТОВ "Білопілля агросвіт" та ТОВ «УкрПетроліумГруп» уклали генеральний договір поставки нафтопродуктів №442/14 (а.с. 52-56).

Позивачем надано до суду первинні документи, що стали підставою прийняття оскаржуваного рішення:

- специфікація №1 від 21.11.2014 дизпаливо марки ДТ-З-КБ сорт F у кількості 13133 л. загальною вартістю 201854,21 грн. (а.с. 66);

- податкова накладна від 21.11.2014 №5 на загальну суму 201854,21 (ПДВ-33642,37);

- накладна на відпуск товару № 014- від 13.11.2014 на відпуск дизпаливо марки ДТ-З-К4 сорт F у кількості 13133 л. загальною вартістю 201854,21 грн.;

- платіжне доручення від 25.12.2014 на суму 201854,21 грн. (ПДВ-33642,37) (а.с. 85);

- товарно транспортна накладна на відпуск продуктів №7507Г від 13.11.2014 відповідно до змісту якої ПП «Укрпалетсистем» перевезено вантажоодержувачу ТОВ "Білопілля агросвіт" дизпаливо ДТ-3-К4 сорт F у кількості 13133 л. (а.с. 78);

- акт прийому передачі від 13.11.2014, відповідно до якого ТОВ "Білопілля агросвіт" передано на зберігання ТОВ «Бахмач Агро» дизпаливо марки ДТ-З-КБ сорт F у кількості 13133 л. загальною вартістю 201854,21 грн. (а.с. 59);

- договір відповідального зберігання укладений 13.11.2014 між ТОВ "Білопілля агросвіт" та ТОВ «Бахмач Агро» дизпаливо марки ДТ-З-КБ сорт F у кількості 13133 л. загальною вартістю 201854,21 грн. (а.с. 57-58).

Суд зазначає, що згідно змісту акту перевірки відповідачем не заперечувалося реальність здійснення господарських операцій, проте зазначалось про не співпадання кодів товару кодів УКЗ ЗЕД.

Проте, суд не погоджується із такими висновками відповідача.

З матеріалів справи судом встановлено, що в акті перевірки на сторінці 14 Сумська ОДПІ зазначає, що відповідно до специфікації №8 від 22.10.2014 р. та рахунку 8593 від 22.10.2014р. зазначено дизельне пальне марки ДТ-Л- 15, сорт С (УКТ ЗЕД НОМЕР_1), яке ТОВ «Укрпетроліумгруп» повинно було поставити.

Відповідно до податкової накладної №1208 від 23.10.2014р. ТОВ «Укрпетроліумгруп» на суму оплати поставило дизельне пальне марки ДТ-3-К4, сорт F, УКТ ЗЕД НОМЕР_2. Даний факт також підтверджується накладною про відпуск №008- від 06.11.2014р., в якій зазначено про поставку 19072,90 літрів даного дизельного пального і накладна на відпуск №014- від 13.11.2014р. про поставку 13133,00 літрів даного дизельного пального. Решта попередньої оплати за 795,00 літрів дизельного пального було повернуто ТОВ «Укрпетроліумгруп ».

Таким чином, підставою для включення до податкового кредиту є податкова накладна №1208 від 23.01.2014р. та факт оплата за дане пальне. Суд зазначає, що у Сумська ОДПІ відсутні заперечення до форми складання даної накладної .

Зі змісту акту вбачається, що Сумська ОДПІ вважає, що якщо в специфікації і рахунку на оплату вказано дизельне пальне марки ДТ-Л-К5, сорт F (УКТ ЗЕД НОМЕР_1), то в наданій податковій накладній і накладній на відпуск також повинно бути дане пальне.

Проте, суд зазначає, що документом, який підтверджує суму податкового кредиту є податкова накладна, яка є в наявності і яка описана в акті перевірки. Крім того, зазначені доводи підтверджуються також накладною на відпуск №008- від 06.11.2014р. і №014- від 13.11.2014р., що підтверджують безпосередньо факт передачі саме того дизельного пального, що вказане в податковій накладні.

Також, в податковій накладній №5 від 21.11.2014р., що була виписана ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГPOCBIT» на поставлене дизельне пальне ТОВ «Бахмач Агро» в «номенклатурі товарів/послуг продавця» було вказано дизельне пальне, а в стовпчику «код товару згідно УКТ ЗЕД» вказано НОМЕР_3, згідно пояснень представника позивача в даному стовпчику допущено помилку в одну цифру, а саме: НОМЕР_2, було відображено цифру « 1» натомість вірна цифра « 7».

Відповідно до переліку УКТ ЗЕД код НОМЕР_3 діяв до 01.01.2014р., що відповідає НОМЕР_2, який діяв на момент виписування податкової накладної. Всі інші показники дають можливість ідентифікувати товар, що був отриманий від ТОВ «Укрпетроліумгруп».

Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон України №996), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2 статті 9 Закону України №996).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 5 червня 1995 року за №168/704 (далі - Положення №88). Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (пункти 2.15 і 2.16 цього Положення).

Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами та відомствами України (пункт 2.7 Положення №88).

Згідно з пунктом 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (пункти 198.1 і 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах

Згідно п. п. п. а) п. п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п. п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів / послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 200 Податкового кодексу України визначено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків

Згідно п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Тобто, виходячи з вищенаведеного видана позивачу податкова накладна його контрагентом, це і є перша подія, і яка підтверджує факт придбання товару (робіт, послуг).

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідачем не надано до суду обґрунтованих доказів оформлення податкових накладних з порушенням вимог Податкового кодексу України. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 10.04.2015 р. прийняте з порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Білопілля агросвіт" до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 10.04.2015 р.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 02.11.2015 року.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук