Справа № 808/3864/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року о 11 год. 00 хв.Справа № 808/3864/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

про визнання протиправними дії та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_3 (далі позивач) до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 117,00 грн. від 25.10.2014 ВП №45083118 та визнати протиправними дії відповідача щодо винесення вказаної постанови.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем неправомірно прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки державним виконавцем не було належним чином направлено на адресу відповідача постанову про відкриття виконавчого провадження, позивач не знав про її існування, такими діями відповідач позбавив позивача можливості виконати рішення суду у добровільному порядку у встановлений семиденний строк. На думку позивача у державного виконавця відсутні правові підстави для винесення оскаржуваної постанови. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки позивачем в добровільному порядку, в строк до 25.10.2014, не виконано судове рішення. Зазначає, що у звязку з невиконанням позивачем в добровільному порядку рішення суду, відповідачем, на підставі ст.28 Закону України Про виконавче провадження, прийнято рішення про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 10 відсотків. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12.03.2014 у справі №0809/6293/2012 (провадження №2/332/69/14) задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та стягнуто з останньої на користь ОСОБА_4 139 350,00 грн., що еквівалентно 15 000,00 доларів США заборгованість за договором позики та судові витрати в розмірі 1 700,00 грн. держмита та 120,00 грн. витрати на ІТЗ.

11 червня 2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист по справі №0809/6293/2012 (провадження №2/332/69/14).

15 жовтня 2014 року Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, за заявою стягувача, відкрито виконавче провадження ВП №45083118 з примусового виконання виконавчого листа №0809/6293/2012 від 11.06.2014 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 141 170,00 грн. (а.с.14).

25 жовтня 2014 року Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 14 117,00 грн. (а.с.17).

Крім того, 30.03.2015 Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиці винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження (а.с.15).

Позивач, не погодившись з діями відповідача по прийняттю постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постановою про стягнення з боржника виконавчого збору, звернувся з позовом до суду.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне, згідно до ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З наданої до матеріалів справи постанови про відкриття виконавчого провадження, судом встановлено, що позивачу у вказаній постанові надано строк для її добровільного виконання до 25.10.2014.

Представник позивача зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження отримано позивачем лише 15.06.2015 після звернення з письмовою заявою до відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З наданих пояснень представником відповідача та витягу з журналу вихідної кореспонденції Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась позивачу простою кореспонденцією (а.с.40).

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст.31 Закону України Про виконавче провадження, а саме не направлено позивачу постанову про відкриття провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Доказів отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження до встановленого строку для добровільного виконання рішення відповідачем не надано.

Суд зазначає, що частиною 1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Однак, в даному випадку, не зважаючи на те, що чинним законодавством закріплено обовязок державного виконавця винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору по закінченню строку наданого на добровільне виконання рішення, незалежно від того чи було фактично стягнуто грошові кошти на користь стягувача чи ні, суд вважає, що державний виконавець не мав правових підстав для винесення такої постанови.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 117,00 грн. від 25.10.2014 ВП №45083118 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача по винесенню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Правові наслідки для позивача створює саме постанова від 25.10.2014 ВП №45083118 про стягнення з боржника виконавчого збору, як рішення суб'єкта владних повноважень. Дії з винесення постанови не є діями суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є технічною частиною процедури прийняття рішення у формі постанови. Інших дій, які б створювали правові наслідки для позивача або мали вплив на права, обов'язки та інтереси позивача останнім не наведено, а судом не виявлено. На думку суду, скасування оскаржуваної постанови відповідача відновлює порушене право позивача, а відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, у звязку із чим позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.3 ст.94 КАС України).

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.10.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати в сумі 36,54 грн. присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В.Шара