Справа № 809/4149/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 809/4149/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора Реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення від 05.05.2014 року індексний номер 12825907, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2015 ОСОБА_5 (далі по тексту позивач) звернулася з адміністративним позовом до державного реєстратора Реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_6 (далі відповідач) з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 05.05.2014 індексний номер 12825907 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 02.10.2015 про відкриття провадження в даній адміністративній справі залучено до участі в цій справі ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі третя особа).

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за третьою особою, оскільки договір дарування від 06.05.2005, що подано третьою особою, і який слугував підставою для реєстрації права власності не був вчиненим, у звязку з тим, що третя особа до моменту смерті дарувальника (25.04.2014) не звернулася до органу, який здійснює державну реєстрацію права власності, а тому вказана квартира належить до спадкової маси, що відкрилася після смерті дарувальника. Крім того, в обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на порушення відповідачем пункту 5-5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внаслідок того, що реєстрація права власності на квартиру повинна проводитися нотаріусом, який посвідчив 06.05.2005 договір дарування.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача заявленого позову не визнав, подав суду письмові заперечення проти заявлених вимог, вважає позов безпідставним, а оскаржуване рішення правомірним.

Третя особа та його представник заперечили проти заявленого позову, вважають оскаржуване рішення таким, що прийнято правомірно. Суду пояснили, що право власності за договором дарування третя особа набула з моменту нотаріального посвідчення такого договору, а реєстрацію права власності згідно цього договору здійснено 05.05.2014, що не суперечить чинному законодавству, сам договір дарування є чинним і жодними особами, в тому числі позивачем не оспорюється.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази суд встановив наступне.

30.04.2014 ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 (а.с.50).

До вказаної заяви третьою особою подано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2, що передана у власність ОСОБА_7; договір дарування вказаної квартири від 06.05.2005, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №2-484; витяг з Державного реєстру правочинів №973094; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 57-67).

05.05.2014 відповідач, за наслідками розгляду поданої заяви та документів, рішенням за №12825907 вирішив провести державну реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 за субєктом ОСОБА_3, відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна (а.с.70).

Відносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за №1952-ІV від 01.07.2004 з подальшими змінами та доповненнями. Норми вказаного закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин в даній справі та зазначаються судом в їх редакціях чинних на момент виникнення таких правовідносин.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлені підстави для державної реєстрація прав та їх обтяжень, пункт 1 частини 1 якої передбачає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно частини 1 статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 2 статті 719 Цивільного кодексу України встановлено обовязкову письмову форму договору дарування нерухомої речі, яка підлягає нотаріальному посвідченню.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, при укладенні договору дарування від 06.05.2005 дотримано форму договору, сам договір нотаріально посвідчений та внесений до Державного реєстру правочинів (а.с.59-62).

Зазначений договір дарування є чинним, на момент здійснення реєстрації права власності квартири за третьою особою та на час розгляду даної адміністративної справи не оскаржений в судовому порядку та жодною особою у встановленому порядку не оспорюється.

Як наслідок, суд доходить висновку про наявність у відповідача 05.05.2014 підстав, встановлених пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за субєктом ОСОБА_3.

Рішення про реєстрацію права власності №12825907 від 05.05.2014 прийнято відповідачем у відповідності та з дотриманням вимог статтей 9, 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №868 від 17.10.2013 року.

Порушення підпункту 5 пункту 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №868 від 17.10.2013 року, а також частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що заявлені позивачем, як підстава позову, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем допущено не було.

Підпункт 5 пункт 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №868 від 17.10.2013 року встановлює, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як встановлено судом, заявлені третьою особою права і подані документи відповідають вимогам законодавства, а також відсутні суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а також відсутні встановлені умови договору дарування, з якими закон або договір повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно.

Судом не встановлено підстав для відмови у державній реєстрації права власності третій особі, встановлених статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Твердження позивача про порушення відповідачем пункту 5-5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на момент нотаріального посвідчення договору дарування 06.05.2005 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачав проведення державної реєстрації прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України», яким Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено в новій редакції встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1 січня 2013 року.

Також пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. За таких умов, договір дарування нерухомого майна, нотаріально посвідчений та державну реєстрацію якого проведено до 01.01.2013, за відсутності державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, є підставою для проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно відповідного управління юстиції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на порушення статті 210 Цивільного кодексу України, при укладені договору дарування від 06.05.2005 та вважає такий договір дарування не вчиненим внаслідок того, що відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно не внесено відомості про набуття права власності обдарованим.

Вказані доводи заявленого позову не обґрунтовують, оскільки позивачем ототожнюються поняття державної реєстрації правочину та державної реєстрації речових прав на майно.

Як зазначалося судом вище, правочин дарування квартири від 06.05.2005 посвідчено державним нотаріусом Першої Івано-Франківської нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №2-484 та зареєстровано в Державному реєстрі правочині за номером 587621 (а.с.61-62).

У звязку з цим суд констатує відсутність порушення статті 210 Цивільного кодексу України, дотримання якої підлягало перевірці відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності.

Як наслідок, при прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за субєктом ОСОБА_3 за №12825907 від 05.05.2014, відсутні підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації права власності, також були наявними відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутні суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Твердження позивача про наявність заповіту ОСОБА_7, складеного від 18.11.2003, тобто до укладення нею договору дарування від 06.05.2005, а також визначення рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.05.2015 додаткового строку на подання позивачем заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 25.04.2014, тривалістю три місяці, не змінює вказаних правовідносин державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2.

За таких обставин, заявлений ОСОБА_5 адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що до задоволення не підлягає.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до державного реєстратора Реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення від 05.05.2014 року індексний номер 12825907, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 02.11.2015 року.