Справа № 826/13068/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/800/67512/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря: Іванова Д.О.

представників:

позивача: Саленка В.Ю.

відповідача: Руцької А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року

у справі № 826/13068/14

за позовом Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря»

до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Поліграфічний комбінат «Зоря» (далі по тексту - позивач, ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря») звернулось з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2014 року та прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції, оскаржив його у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В запереченнях на касаційну скаргу ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря», посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу податкового органу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» з питань дотримання вимог податкового законодавств за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року, за результатами якого складено акт від 01.08.2014 року № 816/28-10-40-40/32068913.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо заниження сум податкового зобов'язання у розмірі 3 680 000,00 грн. відповідно до уточнюючої декларації від 20.08.2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.08.2014 року № , яким ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 3 680 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими такі висновки ОДПІ, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 ПК України крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів. У разі виплати дивідендів у формі, відмінній від грошової (крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту), базою для нарахування авансового внеску згідно з абзацом першим цього підпункту є вартість такої виплати, розрахована за звичайними цінами. Обов'язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу). Обов'язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку не поширюється на суб'єктів господарювання, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку згідно з розділом XIV цього Кодексу. Це правило поширюється також на державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому відповідно центральним або місцевим органом виконавчої влади, до сфери управління якого віднесено такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету. При цьому, якщо будь-який платіж будь-якою особою називається дивідендом, то такий платіж оподатковується при такій виплаті згідно з нормами, визначеними в першому, другому та третьому абзацах цього пункту, незалежно від того, чи є особа платником податку, чи ні.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» на підставі протоколу від 17.06.2011 року прийнято рішення про направлення частини нерозподіленого прибутку на виплату дивідендів Компанії Балладхілл Холдінгз Лімітед, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

09.11.2011 року позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за ІІ-ІІІ квартал 2011 року, в якій помилково відображено в рядках 22, 26 значення «-».

Як вбачається з матеріалів справи, виявлена помилка була виправлена ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» шляхом подання 18.11.2011 року уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємства, де позивачем зменшено податкові зобов'язання в рядку 26 на суму 3 680 000,00 грн.

Також, Київським апеляційним адміністративним судом встановлено, що підприємством в уточнюючій декларації з податку на прибуток підприємства від 20.08.2012 року повторно здійснено уточнення показників рядку 26, проте вказане уточнення не вплинуло на податкові зобов`язання щодо авансових внесків при виплаті дивідендів, а відтак прийняте податкове повідомлення-рішення є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищезазначеними нормами права, отже, відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун