Справа № 233/4606/15-а
Суддя: Янюк Ю. Б.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4606/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Янюка Ю. Б.

при секретарі Франчук А.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дністренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

4 серпня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 16 січня 2015 року щодо відмови у зарахуванні стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель Шахтар», та зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії з 23 липня 2014 року з урахуванням вказаного стажу роботи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він народився 22 липня 1954 року, і у зв'язку з досягненням пенсійного віку відповідач з 23 липня 2014 року призначив йому пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16 січня 2015 року відповідач своїм рішенням відмовив йому у зарахуванні стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель Шахтар», перерахував його пенсію, не прийнявши до уваги його трудову книжку, видану 15 травня 1975 року ДП «Готель Шахтар», з посиланням на п.п.2.2 та 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємстві, з чим позивач не згоден.

Позивач просить також поновити йому строк звернення в суд з цим адміністративним позовом, оскільки встановлений законом 6-ти місячний строк звернення з позовом в суд він пропустив з поважної причини, отримавши вказане рішення відповідача лише у травні 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що в трудовий стаж позивача не врахована трудова діяльність по трудовій книжці від 15 травня 1975 року, яка завірена печаткою підприємства «Готель Шахтар», за період роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року. Про не справжність трудової книжки та записів в ній свідчить те, що в ній відсутні записи про трудову діяльність, внесені іншими підприємствами, установами, організаціями, а також те, що на печатці вказаний код підприємства, що складається з 8 цифр, в той час, як до 1994 року діяв «Общесоюзный классификатор предприятий и организаций», відповідно до якого такий код складався з 10 цифр.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка призначена йому з 23 липня 2014 року відповідно до його заяви від 22 жовтня 2014 року та протоколу №4109 від 16 січня 2015 року (а.с.10,14).

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1, виданої 15 травня 1975 року, позивач працював у Донецькому державному підприємстві «Готель «Шахтар» з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора (а.с.8-9). Цей факт також підтверджується довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №25/29-12, видану цим підприємством 29 грудня 1995 року (а.с.12-13), наказами цього підприємства про прийняття ОСОБА_3 на роботу, про переведення та звільнення з роботи, реквізити яких співпадають із записами у трудовій книжці (а.с.16-18).

Управлінням Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі 16 січня 2015 року було прийняте рішення про відмову у зарахуванні позивачу вказаного стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель Шахтар», у зв'язку з невідповідністю трудової книжки, виданої 15 травня 1975 року на ім'я ОСОБА_3, вимогам п.п.2.2 та 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємстві №252 від 02.08.1985р. (а.с.7).

Суд виходить з того, що Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, приймаючи оскаржуване рішення від 16 січня 2015 року, діяло з порушенням норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1.

З оскаржуваного рішення від 16 січня 2015 року вбачається, що відмова у зарахуванні позивачу вказаного стажу роботи пов'язана з невідповідністю трудової книжки, виданої 15 травня 1975 року на ім'я ОСОБА_3, вимогам п.п.2.2 та 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємстві №252 від 02.08.1985р. (а.с.7). Як пояснив представник відповідача, при такому посиланні малось на увазі те, що на печатці підприємства вказаний код, що складається з 8 цифр, в той час, як до 1994 року діяв «Общесоюзный классификатор предприятий и организаций», відповідно до якого такий код складався з 10 цифр.

Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 38 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження; г) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З наведеного вбачається, що відповідач наділений повноваженнями отримувати необхідні для призначення та перерахунку пенсій відомості від підприємств, установ і організацій, а також перевіряти обґрунтованість видачі ними поданих до такого призначення чи перерахунку пенсій документів.

Надаючи оцінку діям відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, суд зазначає, що у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів у достовірності трудової книжки, відповідач був наділений правом звернутись до вказаного підприємства, а у випадку його ліквідації - до відповідної архівної установи, з метою отримання відомостей про дату видачі трудової книжки та відомостей про роботу позивача, необхідних для нарахування йому пенсії. Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які дані та їх документальне підтвердження, які б свідчили на користь реалізації Управлінням ПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області вказаного права. Більше того, у рішенні від 16 січня 2015 року відповідачем не було наведено конкретні порушення при видачі трудової книжки, які призвели до неможливості врахувати її дані при призначенні пенсії позивачу.

Суд вважає, що на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення. Однак під час розгляду справи судом відповідачем не було надано документальних доказів, які б підтвердили недійсність трудової книжки, а також не доведено факту неможливості проведення перевірки достовірності даних, викладених у вказаній вище трудовій книжці, а доводи щодо відсутності відомостей про Донецьке державне підприємство «Готель «Шахтар» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до листа заступника Міністра юстиції Україні №15077-0-32-15/193 від 24.09.2015р. ЄДР знаходиться у стані формування і відомості про юридичних осіб в ньому є неповними (а.с.38-39).

Разом з тим відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, то у відповідності до вимог ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Рішення відповідача, що оспорюється, винесено 16 січня 2015 року, а з позовом ОСОБА_3 звернувся до суду 4 серпня 2015 року, тобто пропустив строк для звернення в суд з таким позовом. Позивач просив поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки пропустив його з поважної причини.

Суд вважає, що строк звернення в суд з адміністративним позовом ОСОБА_3 пропущений з поважної причини і його слід поновити, оскільки копію рішення від 16 січня 2015 року він отримав лише у травні 2015 року, доказів про те, що про наявність цього рішення йому стало відомо 16 січня 2015 року або у будь-яку іншу дату представником відповідача суду не надано.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи встановлені обставини, приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 71, 86, 94, 102, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 16 січня 2015 року про відмову ОСОБА_3 у зарахуванні стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель Шахтар» визнати протиправним та скасувати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької здійснити з 23 липня 2014 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням стажу роботи з 15 травня 1975 року по 29 грудня 1995 року на посаді старшого адміністратора та заступника директора Донецького державного підприємства «Готель Шахтар» відповідно до даних, що містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_1, виданої цим підприємством 15 травня 1975 року, та відомостей про заробітну плату, що містяться у довідці Донецького державного підприємства «Готель Шахтар» №25/29-12 від 29 грудня 1995 року.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя