Справа № 815/8102/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/8102/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області до визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимог, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області подало апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1

Постановою від 09 грудня 2013 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Одеський окружний адміністративний суд частково задовольнив позов ФОП ОСОБА_1; визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області щодо прийняття рішення про винесення вимог про сплату недоїмки №Ф-349 від 19 вересня 2013 року; визнав протиправними та скасував вимоги управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску від 19 вересня 2013 року на суми 1031,99 гривень (одна тисяча тридцять одна грн. 99 коп.), 2388,06 гривень (дві тисячі триста вісімдесят вісім грн. 06 коп.) та 4572,48 гривень (чотири тисячі п'ятсот сімдесят дві грн. 48 коп.).

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем, є платником єдиного податку (перебуває на спрощеній системі оподаткування), отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на час прийняття оскаржених вимог та звернення до суду позивачу виповнилось 57 років, що не надає йому права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з чим, на позивача не поширюється дія ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

ФОП ОСОБА_1 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 18 лютого 1997 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем за №0002011 та відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1 з 01 січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Також суд першої інстанції встановив, що відповідно до пенсійного посвідчення від 10 лютого 2012 року НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 довічно призначено пенсію за віком (на пільгових умовах - за роботу у шкідливих умовах по Списку № 2).

Звіт про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 рік позивач надав 10 січня 2012 року, в якому задекларований єдиний соціальний внесок по вересень 2011 року. Звіт за 2012 рік позивач не надавав, у зв'язку з чим управлінням Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області проведено донарахування сум єдиного внеску, які підлягають доплаті.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач, на підставі актів звірок з податковими органами, нарахував позивачу до сплати суму єдиного внеску за серпень - грудень 2011 року в розмірі 1031,99 гривень, січень-грудень 2012 року в розмірі 4572,42 гривень, січень 2013 року в розмірі 2388,06 гривень, а всього 7992,47 гривень, та в подальшому виставив три вимоги № Ф-349 від 19 вересня 2013 року про сплату недоїмки в розмірі 1031,99 грн., 2388,06 грн. та 4572,48 грн., які 27 вересня 2013 року передані до відділу державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що з 6 серпня 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України», яким внесено зміни до ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводами позивача, що фізичні особи-підприємці, які є платниками єдиного податку та є пенсіонерами за віком, не зважаючи на ту обставину, що вийшли на пенсію достроково, у зв'язку з наданням їм додаткових соціальних гарантій, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За висновками суду, частина 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не містить застережень щодо її незастосування до осіб, яким пенсію призначено на пільгових умовах, й враховуючи, що матеріали справи не містять доказів укладення позивачем з УПФ, у відповідності до статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то у позивача відсутній обов'язок зі сплати за себе єдиного внеску, що не було враховано відповідачем при винесенні оскаржуваних вимог.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних вимог про сплату недоїмки діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Відмовляючи у задоволенні вимог ФОП ОСОБА_1 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Балтському районі Одеської області припинити нарахування єдиного соціального внеску позивачу, суд першої інстанції послався на те, що відповідно до принципів судочинства у судовому порядку підлягають захисту порушені чи оспорюванні права, а тому суд не може захистити право особи, яке, на її думку, може бути порушене в майбутньому.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 18 лютого 1997 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Позивач обрав спрощену систему оподаткування та відноситься до другої групи платників єдиного податку. Вказане підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №654623 від 11.01.2012р. та Свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 30.05.2012р. (а.с.16,17).

Одночасно з цим ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням, виданим ПФУ 10.02.2012р. Пенсію призначено позивачу з 03.10.2011р. на пільгових умовах по Списку №2 на підставі п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с.15).

Апеляційний суд встановив, що звіт про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 рік позивач надав 10 січня 2012 року, в якому задекларований єдиний соціальний внесок по вересень 2011 року. Звіт за 2012 рік позивач не надавав.

У зв'язку з цим, УПФУ в Балтському районі Одеської області проведено донарахування позивачу сум єдиного внеску, які підлягають доплаті. Зокрема, на підставі актів звірок з податковими органами, УПФУ нарахувало ФОП ОСОБА_1 до сплати єдиний внесок на загальну суму 7992,47 гривень (в тому числі: за серпень - грудень 2011 року в розмірі 1031,99 грн., січень-грудень 2012 року в розмірі 4572,42 грн., січень 2013 року в розмірі 2388,06 грн.).

19 вересня 2013 року УПФУ в Балтському районі Одеської області виставило ФОП ОСОБА_1 вимоги про сплату недоїмки №Ф-349 на суму 1031,99 грн., на суму 2388,06 грн. та на суму 4572,48 грн. (а.с.32-37).

27 вересня 2013 року зазначені вимоги відповідачем передано до відділу державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області на виконання, за якими 02 жовтня 2013 року державним виконавцем винесено відповідні постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №40019995, ВП №40019823 та ВП №40019631).

Також, апеляційний суд встановив, що договір з ПФУ про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування ФОП ОСОБА_1 не укладав.

Між сторонам виник спір щодо правомірності нарахування УПФУ в Балтському районі Одеської області боргу по сплаті єдиного внеску позивачу, який являється пенсіонером за віком з призначенням пенсії на пільгових умовах та займається підприємницькою діяльністю.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону №2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо вони є пенсіонерами за віком (незалежно від того чи досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням пенсійного віку) та отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ застосовуються, зокрема, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таке право виникало у жінок після досягнення 55 років та за наявності відповідного стажу. При цьому, статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі пункту «б» частини першої якої, як правильно встановив суд першої інстанції, позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - зі зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, враховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, апеляційний суд дійшов висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за себе згідно з частиною 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», так само як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки згадана норма не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року №21-57а14 та №21-70а14, від 20 травня 2014 року №21-160а14, від 17 березня 2015 року №21-483а14 та від 02 червня 2015 року №21-487а15, які

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про протиправність дій УПФУ в Балтському районі Одеської області щодо прийняття рішення про винесення вимог про сплату недоїмки № Ф-349 від 19 вересня 2013 року та, у зв'язку з цим, незаконність вказаних вимог та наявність підстав для їх скасування, є правильним. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п.1 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 206, 211, 212, 244-2, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець