Справа № 804/7957/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 р. Справа № 804/7957/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі Летучій Г.І. за участю: представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Протон» до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що позивачем до перевірки не було надано будь-яких документів, що стосуються походження та якості товару по взаємовідносинах ТОВ «Протон» з ТОВ «Інтервенто», а саме: технічний паспорт, сертифікат якості, тощо. В свою чергу постачальник товарів ТОВ «Інтервенто» не засвідчив якість товарів, що поставив на адресу ТОВ «Протон» належними товаросупровідними документами. Крім цього, при перевірці було встановлено, що якась сировина для подальшого виготовлення товару підприємства використовувалась, проте встановити походження вказаної сировини неможливо, а отже підтвердити, що вказана сировина нібито була придбана у ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Брокбункерсервіс» та ТОВ «ОСОБА_3 Полімер ЛТД» не можливо.
Заслухавши пояснення представників сторін, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Порушення встановлені під час проведення перевірки знайшли своє відображення в акті №1250/17/04-03-22-02-08/30740705 від 22.05.2015 року, а саме:
- п.п.14.1.27. п.14.1. ст.14, ст.44, п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134, п.138.1., п.п.138.8.1. п.138.8. ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1 563 669 грн., у тому числі: 2013 рік 1 355 731 грн.; 2014 рік 207 938 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображені в пунктах 3.1.2 розділу 3 акта перевірки;
- п.44.1. ст.44, п.180.1. ст.180, п.187.1. ст.187, п.188.1. ст.188, п.198.1., 198.2., ст.198 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 р. (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 792 197 грн.;
- п.176.2. ст.176, пп.168.1.1.-168.1.4. п.168.1. ст.168, п.167.1. ст.167, пп.163.1.1., п.163.1.2., п.163.1. ст.163, п.177.8. ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, зі змінами та доповненнями;
- ст.1 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) при виконанні експортних контрактів. Донараховано пені за ненадходження валютної виручки по ескортним операціям у сумі 140 819,66 грн.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно із пп.14.1.181. п.14.1. ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких, є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п.198.2. ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п.198.3. статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6. ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно із п.44.1. ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз.5 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік, є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч.1 ст.9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст.9 Закону № 996-ХІV передбачені обовязкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п.2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (далі - Положення), первинні документи підлягають обовязковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обовязкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна увязка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
На підставі договору купівлі-продажу №300513 від 30.05.2013 р. ТОВ «Інтервенто», в подальшому іменоване Продавець, в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ТОВ «Протон», в подальшому іменоване Покупець, в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали даний договір купівлі-продажу: Продавець зобовязується передати у власність Покупця Товар, кількість, найменування, ціна якого, визначається Сторонами в видаткових накладних, а Покупець зобовязується прийняти Товар від Продавця та оплатити його вартість на умовах даного Договору. Кількість Товару, що передається Продавцем на умовах даного Договору, відображається у видаткових накладних. Товар постачається Покупцю товарними партіями, відповідно до видаткових накладних. Поставка Товару здійснюється на умовах FАР - склад Постачальника (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс-2010). При цьому всі повязані з доставкою Товару транспортні витрати несе Покупець. Продавець зобовязується у встановлені законодавством терміни надавати податкову накладну. Передачу Товару та видачу відповідних документів на Товар Продавець здійснює на підставі предявленого Покупцем доручення на отримання Товару.
Сума витрат на придбання ТМЦ у ТОВ «Інтервенто» ТОВ «Протон» віднесена до складу витрат операційної діяльності в розмірі 7 135 425 грн. в наступних податкових періодах: 2013 рік у сумі 7 135 425 грн.
На підставі договору поставки № 15/08 від 15.08.2014 року ТОВ «Брокбункерсеріс» (далі за текстом - Постачальник), що є платником податку на прибуток на загальних підставах, в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ТОВ «Протон» (далі за текстом - Покупець), що є платником податку на прибуток на загальних підставах, в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, надалі разом іменуються «Сторони», а кожна окремо -«Сторона», уклали цей Договір поставки № 15/08 від 15.08.2014 року (далі - Договір) про наступне. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобовязується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар. Найменування товару, кількісні характеристики, ціна за одиницю виміру товару, загальна вартість кожної окремої поставки товару визначається Сторонами у видатковій накладній, що є невідємною частиною цього Договору. Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), які застосовуються з урахуванням особливостей, що випливають із умов цього Договору та відсутності міждержавної складової поставки: накладну; податкову накладну; документ, що підтверджує якість товару.
Сума витрат на придбання ТМЦ у ТОВ «Брокбункерсервіс» ТОВ «Протон» віднесена до складу витрат операційної діяльності в розмірі 1 063 335 грн. в наступних податкових періодах: 2014 рік у сумі 1 063 335 грн.
В рахунок оплати за отримані ТМЦ сплачено грошовими коштами 1 276 000 грн.
На підставі договору купівлі продажу №151 від 28.11.2011 р. (далі мовою оригіналу) продавец обязуется передать, а Покупатель принять и оплатить на условиях, предусмотренных настоящим договором, товар (партию товара) в количестве, ассортименте и по ценам, указаным в накладних на отпуск товара (далее по тексту - товарная накладная), являющихся неотьемлемой частью настоящего договора. Стороны признают, что товарная накладная, подписаная Сторонами, является согласованием ассортимента товара его количества и цены, приравнивается к спецификации и является нетьемлемым Приложением к настоящему договору. Право собственности на товар (партию товара), поставляемую по настоящему договору, переходит от Продавца к Покупателю в момент передачи товара (партии товара), что подтверждается подписью Покупателя в товарной накладной. Доставка товара (партии товара) осуществляется в течение 3 (трёх) рабочих дней с момента согласования заказа Продавцом. Если иное отдельно не согласовано сторонами, поставка товара осуществляется на условиях ЕХW - склад Продавца по адресу: г.Днепропетровск, ул.Березинская, 80.
Згідно наданих до перевірки документів ТОВ «Протон» отримало від ТОВ «ОСОБА_3 Полімер ЛТД» ТМЦ на загальну суму 110 250 грн., в т.ч. ПДВ 18 375 грн.
Сума витрат на придбання ТМЦ у ТОВ «ОСОБА_3 Полімер ЛТД» ТОВ «Протон» віднесена до складу витрат операційної діяльності в розмірі 91 875 грн. в наступних податкових періодах: 2014 рік у сумі 91 875 грн.
Таким чином, постачальники продавали ТОВ «Протон», відповідно: «Брокбункерсервіс» - полипропилен; ТОВ «ОСОБА_3 Полімер ЛТД» - полипропилен і поліетілен; ТОВ «Інтервенто» - нитку, вкладиші стабілізатор.
В судовому засіданні представник позивача зазначив, що в результаті чого активи позивача збільшувались і виникали зобовязання. В свою чергу ТОВ «Протон» розраховувалось безготівковими коштами, в результаті чого його активи зменшувались. Взаєморозрахунки між сторонами тягнули за собою зміну зобовязань та власного капіталу платників податків. Куплені сировину (полипропилен і поліетілен) та розходні матеріали (нитку, вкладиші стабілізатор) ТОВ «Протон» використало у власному виробництві штучної тканини, мішків, біг-бегів, контейнерів і таке інше, які в подальшому реалізовувались з отриманням прибутку. Тобто, дії ТОВ «Протон» змінювали контрольовані ним ресурси, що призводило до отримання економічної вигоди, зменшували заборгованість підприємства, і збільшувало його вла сний капітал, а тому відбувались господарські операції в розумінні ст.1 Закону України «Про бух галтерський облік та фінансову звітність в Україні», для досягнення ділової мети - отримання прибутку.
Відповідач вважає, що постачальник позивача ТОВ «Інтервенто» не засвідчив якість товарів, що поставив на адресу ТОВ «Протон» належними товаросупровідними документами, у звязку з чим, проведені операції мали ознаки нереальності, а отже, у ТОВ «Протон» відсутнє право на формування витрат та податкового кредиту по операціях з ТОВ «Інтервенто» в розумінні статей 134, 135 ПК України.
Суд не може погодитися із даним висновками податкового органу, оскільки сертифікати (ТУ, паспорти якості, тощо) не фіксують факт здійснення господарських операцій, а лише підтверджують, що продукція відповідає встановленим вимогам, а отже, вказані документи не відносяться до первинних документів у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не використовуються у бухгалтерському та податковому обліках.
Крім того, у позивача не було необхідності запитувати у постачальника сертифікати якості та паспорти на товар, оскільки, як зазначив представник позивача в судовому засіданні, кожна партія товару перевірялась власним відділом технічного контролю ТОВ «Протон», який і давав висновок про те, чи відповідає отримана продукція вимогам виробництва. Копії даних документів наявні в матеріалах справи. (а.с.80-153 том ІІІ).
За таких обставин, враховуючи викладені норми ПК України, формування податкового кредиту здійснюється за умови існування декількох підстав, а саме: наявність у платника податку - замовника належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.
Також, згідно пунктів 36.1., 36.5. статті 36, пункту 38.1. статті 38, пункту 47.1. статті 47, пункту 49.2. статті 49 ПК України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обовязком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку.
Тобто, законодавчо визначено, що платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.
Таким чином, формування субєктом господарювання податкового кредиту та валових витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Враховуючи викладене вище, зобовязання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами. Тобто, доводи на які посилається податковий орган в акті перевірки позивача та запереченнях не відповідають обставинам справи та спростовуються доказами наявними в справі та дослідженими у судовому засіданні.
Щодо перевірки повноти нарахування, утримання і перерахування податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.
У перевіряємому періоді згідно наданих платіжних доручень перераховано ОСОБА_7 за період 03.04.2014 р. та 06.05.2014 р. дохід у сумі 12 000 грн. за ТМЦ. В акті перевірки зазначено, що підприємством не надані документи, які підтверджують факт підприємницької діяльності фізичних осіб.
Суд зазначає що, платниками податку на доходи фізичних осіб є виключно фізич ні особи, а не підприємства, та як встановлено під час судового засідання, ТОВ «Протон» не перераховувало грошові кошти ОСОБА_7, в якості доходу фізичної особи-підприємця, а ОСОБА_7 ТМЦ підприємству не поставляла. Оскільки ОСОБА_7 працювала на ТОВ «Протон» з 01.04.2008 р. по 04.04.2014 р. і отримувала заробітну плату, з якої підприємство утримувало і сплачувало всі нале жні податки, внески та збори.
Крім того, у вказані дні, відповідно до банківських виписок виплат взагалі не відбувалось, а також ОСОБА_7, працювала на підприємстві та отримувала дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується відповідними розрахунковими відомостями. /а.с.154-200 том ІІІ/.
У періоді, який перевірявся, ТОВ «Протон» експортувало до Російської Федерації, Республіки Білорусь та Республіки Молдови товар: мякі поліпропіленові контейнера, загальною вартістю 7 467 536 рос.руб. та 97 871 дол.США (2 788 947,91 грн.). До перевірки надано та було перевірено 10 експортних контрактів:
№1803 від 18.03.2014 р., складений з Combinatul de cereal «Aur Alb» S. A. (Республіка Молдова);
№0302 від 03.02.2014 р., складений з ООО «СП инжиниринг» (Російська Федерація); №2012 від 20.12.2013 р., складений з ООО «СП инжиниринг» (Російська Федерація); №ПФ0048 від 19.07.2013 р., складений з ОАО «ПОЛИЗФ» (Російська Федерація); №2305 від 10.06.2013 р., складений з ОАО «Керамін» (Республіка Білорусь);
№1 від 07.06.2012 р., складений з ОАО «Керамін» (Республіка Білорусь);
№1 від 29.05.2013 р., складений з ООО «Триумф» (Російська Федерація);
№25-03 від 25.03.2013 р., складений з ООО «ТД Бєлгород Полимер» (Російська Федерація);
№2910 від 29.10.2013 р., складений з ИП ОСОБА_4 (Республіка Білорусь);
№0503 від 05.03.2014 р., складений з ИП ОСОБА_4 (Республіка Білорусь),
з додатковими угодами, специфікаціями, з МД, виписками банківських установ з первинними документами.
Виконання експортного контракту від 29.10.2013 р. №2910, складеному з ИП ОСОБА_8 (Республіка Білорусь) за період з 01.10.2013 р. по 01.08.2014 р., перевірено актом позапланової перевірки від 08.08.2014 року №3403/148/04-03-22-06/30740705.
Контракт від 29.10.2013 р. №2910 укладений ИП ОСОБА_4 м.Мінськ, Республіка Білорусь (Покупець), в особі ИП ОСОБА_4 з однієї сторони та ТОВ «Протон» (Продавець), в особі директора ОСОБА_6, з іншої сторони. Продавець зобовязується поставити на адресу Покупця на умовах FСА - м.Дніпродзержинськ, Україна, а Покупець сплатити та прийняти Товар у відповідності з Специфікаціями до даного контракту, що є його невідємною частиною.
Найменування, кількість, ціна Товару вказується в Додатках (Специфікаціях), які являються невідємною частиною даного Контракту. Загальна вартість контракту - 69 455 дол.США, валюта платежу - дол.США, російські рублі.
Витрати по перерахунку валютних коштів на території країни Покупця та банків кореспондентів сплачує Покупець, на території країни Постачальника сплачує Постачальник.
Покупець сплачує Продавцю вартість поставленого товару в розмірі 100% від суми вказаної в Додатках (Специфікаціях) в термін 10 календарних днів з моменту поставки партії товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця.
Всі спірні питання, які можуть виникати при виконанні даного контракту та неврегульовані в добровільному претензійному порядку, передаються на розгляд Арбітражного або Господарського суду по місцю знаходження відповідача. Строк розгляду претензії 10 робочих днів з дня отримання претензії.
На виконання умов контракту від 29.10.2013 р. №2910 ТОВ «Протон» відвантажило на адресу нерезидента ИП ОСОБА_4 (Республіка Білорусь) товар (мякі поліпропиленові контейнера) на умовах FСА м.Дніпродзержинськ на загальну суму 69 455 дол.США (555153,82 грн.).
Вартість експортного товару (69 455 дол.США) більше суми отриманої валютної виручки (48 000 дол.США) на 21 455 дол.США, що є дебіторською заборгованістю, зміни розрахунків за якою настають за сумами: 6 150 дол.США - 05.03.2014 р.; 5 810 дол.США - 23.03.2014 р.; 9 495 дол.США - 27.03.2014 р. Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства дана заборгованість обліковується на рах.362 «Розрахунки з іноземними покупцями».
Нерезидент недотримав умов контракту від 29.10.2013 р. №2910 - оплата за відвантажену продукції не надходила у передбачені контрактом терміни.
З метою стягнення заборгованості з ИП ОСОБА_4, Республіка Білорусь, ТОВ Протон» подано до Економічного суду Брестської області позовну заяву від 30.05.2014 р. щодо стягнення заборгованості з нерезидента у сумі 21 455 дол.США по контракту від 29.10.2013 p. №2910.
Рішенням Економічного суду Брестської області від 14.10.2014 постановлено провадження по справі №138-8/2014 припинити в звязку з досягненням мирової угоди про врегулювання спору в порядку примирливої процедури, яка затверджена економічним судом.

ИП ОСОБА_4 зобовязується сплатити позивачу суму основного боргу у розмірі 21455 дол.США. у зазначених в рішенні суду строки. Умови мирової угоди, що досягнуті в примирливій процедурі, виконуються стороною добровільно. Повернути ОСОБА_9, м.Мінськ, з бюджету 4 745 000 руб. державного мита, сплаченого 29.05.2014 р. за ТОВ «Протон». У разі порушення умов угоди стягнути в порядку першочергового виконання з 4 745 000 руб. в дохід місцевого бюджету на рахунок Головного управління Мінфіну по Брестській області рублів державного мита. Повторне звернення в економічний суд по спору між тими ж особами і з тих же питань не допускається.

Згідно наданих до перевірки документів, відшкодування ОСОБА_9, м.Мінськ, державного мита сплаченого 29.05.2014 р. за ТОВ «Протон», станом на 31.12.2014 р. не здійснювалось.

Так, статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР, зі змінами та доповненнями визначено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Згідно із ч.7, 8 ст.25 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 р. № 679-ХІV, зі змінами та доповненнями, та відповідно до Постанови НБУ від 14.05.2013 року № 163 «Про зміну строків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» та Постанови Правління НБУ від 14.11.2013 року № 453 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Щодо дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, відповідач вважає, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачає єдину підставу для звільнення резидента від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки або поставки товару за імпортними контрактами, а саме, прийняття судом рішення про задоволення позову резидента про стягнення відповідної заборгованості за зовнішньоекономічним договором. Щодо нарахування підприємству позивача пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті до 02.06.2014 р., відповідно: з 06.03.2014 р. по 01.06.14 р. в сумі 15341,23 грн.; з 24.03.2014 р. по 01.06.2014 р. в сумі 12 440,75 грн.; з 28.03.2014 р. по 01.06.2014 р. в сумі 20 398,48 грн.

Однак, в даному випадку між сторонами спору за міжнародним контрактом було укладено мирову угоду про добровільну сплату заборгованості, яка була прийнята і затверджена судом.

При цьому, ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зазначає, що у разі прийняття судом рішення про відмову в позову повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду (тобто, у разі відсутності рішення суду по суті спору) строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

З викладеного вбачається, що вказана норма не передбачає мирову угоду між сторонами, як підставу для нарахування пені за порушення строків повернення валютної виручки або поставки товару за імпортними контрактами, а також наявність затвердженої судом мирової угоди свідчить про наявність рішення суду по суті справи.

А отже підстави для нарахування пені з 02.06.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 140 819,66 грн. відсутні.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно із ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що винесені податкові повідомлення-рішення від 15.06.2015 року за номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 є протиправними, а тому підлягають скасуванню з викладених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.06.2015 року за номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, прийняті Дніпродзержинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_10