Справа № 810/1836/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1836/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Ірпінського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Ірпінського міського центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 21377 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нову постанову, якою позов залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в жовтні 2014 року посадовими особами Ірпінського міського центру зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за результатами якого складено Акт від 30.10.2014 № 83.

Відповідно до Акта у ході розслідування виявлено, що ОСОБА_3, перебуваючи на обліку як безробітний, був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.11.2000 по 29.08.2014, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 30.10.2014 №19522361.

30 жовтня 2014 року позивачем прийнято наказ №181/01-32 "Про повернення коштів ОСОБА_3.", на підставі якого 30.10.2014 відповідачу направлено претензію №844/02/01-13 із вимогою сплатити суму заборгованості у розмірі 21377,80 грн., яка отримана відповідачем 23.12.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Доказів оскарження у судовому порядку наказу позивача, а також доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-ІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1533-ІІІ), яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1533-ІІІ є допомога по безробіттю.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5 розділу 5 зазначеного Порядку виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із державною реєстрацією як суб'єкта підприємницької діяльності. Отже, державна реєстрація особи, яка має статус безробітної, суб'єктом підприємницької діяльності є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 17 лютого 2015 року (справа № 21-20а15).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 09.04.2009 по 08.04.2010 відповідачу виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 21377,80 грн.

При цьому, відповідно до Акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 30.10.2014 №83, перевіркою встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи на обліку як безробітний, був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.11.2000 по 29.08.2014, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 30.10.2014 №19522361.

Таким чином, відповідач отримував допомогу по безробіттю у той час, коли був зареєстрований як фізична особа-підприємець та належав до зайнятого населення, та під час одержання допомоги по безробіттю останній не подавав відомості про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог центру зайнятості.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 04.11.2015р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.