Справа № 815/4304/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4304/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Кулішенко Є.С.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Адепт-Комплект» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2015 року №, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Адепт-Комплект» (далі ПП «Адепт-Комплект») до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 р. № НОМЕР_1 в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 186558 грн., в т.ч. за основним платежем на 124372 грн. та за штрафними санкціями на 62186 грн.

У своєму позові позивач зазначив та у судовому засіданні представник позивача пояснив, що при здійсненні господарської діяльності між ПП «Адепт-Комплект» та ОСОБА_2 «Будівельно-монтажне управління № 17» (далі ОСОБА_2 «БМУ № 17») було укладено договір підряду від 27.11.2012 р. № 121112. Виконання зобовязань підрядника щодо виконання робіт за договором, обовязку замовника щодо оплати виконаних робіт та їх документального оформлення за спірний період підтверджується актами приймання-виконання будівельних робіт за формою КБ-2в, довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Позивач зауважує, що придбані у контрагента роботи та матеріали безпосередньо призначалися для використання в господарській діяльності ПП «Адепт-Комплект», а саме з метою виконання зобовязань перед ТОВ «ОСОБА_3 СНД».

Також позивач вказує, що посилання ДПІ на акти про відсутність за місцем знаходження третьої особи ПП «Джей-Ком», з якою мало відносини ОСОБА_2 «Будівельно-монтажне управління № 17», та з якою позивач не перебував у господарських правовідносинах та на інформацію, наявну в ДПС (без конкретизації цієї інформації та законних джерел її отримання) в акті перевірки щодо позивача як на підставу для зняття податкового кредиту та донарахування податкових зобовязань є недопустимим.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі і просила задовольнити адміністративний позов повністю.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 72-73 т. 2), в яких зазначив, що на підставі п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, п. 44.6, п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України та згідно наказу ДПІ у Комінтернівському районі від 13.01.2015 р. № 4, головними державними ревізорами-інспекторами відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведена позапланова виїзна перевірка ПП «Адепт-Комплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт від 16.02.2015 р. № 00000/15-32-22/05/33316835.

Актом перевірки зафіксовано, що ПП «Адепт-Комплект» укладено договір підряду від 27.11.2012 р. № 121112 з ОСОБА_2 «БМУ-17» про надання будівельно-монтажних робіт. Поряд з цим, перевіркою встановлено, що основним постачальником ОСОБА_2 «БМУ-17» у перевіряємий період було ПП «Джей-Ком», яке, відповідно до наявної податкової інформації, не має матеріальних ресурсів для здійснення господарських операцій. У звязку з цим відповідач приходить до висновку, що операції ПП «Адепт-Комплект» та ОСОБА_2 «БМУ № 17» не мають реального характеру.

На підставі вищенаведеного, відповідач вважає позовні вимоги ПП «Адепт-Комлект» безпідставними та необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши осіб, що зявились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову та заперечень на нього, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПП «Адепт-Комлект» зареєстроване як юридична особа 13.01.2005 р. за № 0000132 (а.с. 16 т. 1).

Згідно з довідкою з ЄДРПОУ серії АБ № 786711 позивач має право здійснювати такі види діяльності за КВЕД-2010: будівництво житлових і нежитлових будівель; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування у цих сферах; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; збирання безпечних відходів; оброблення та видалення безпечних відходів (а.с. 15 т. 1).

Крім того, в матеріалах справи наявна ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії АВ № 587014, відповідно до якої ПП «Адепт-Комплект» має право здійснювати господарську діяльність, повязану зі створенням обєктів архітектури згідно переліку (строк дії ліцензії з 01.06.2011 р. по 01.06.2016 р.) (а.с. 17-18 т. 1).

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст. 78 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, у період з 14.01.2015 р. по 26.01.2015 р. на підставі п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, п. 44.6, п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України та згідно наказу ДПІ у Комінтернівському районі від 13.01.2015 р. № 4, головними державними ревізорами-інспекторами відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведена позапланова виїзна перевірка ПП «Адепт-Комплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт від 16.02.2015 р. № 00000/15-32-22/05/33316835 (а.с. 26-34 т. 1).

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення ПП «Адепт-Комплект», зокрема, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 124372 грн., в т.ч. у лютому 2013 р. на 53722 грн., у березні 2013 р. 22581 грн., у квітні 2013 р. на 22758 грн., у липні 2013 р. 9452 грн.,у серпні 2013 р. на 13858 грн., у вересні 2001 грн.

Не погодившись із висновком вищевказаного акту перевірки позивач подав на нього заперечення від 04.02.2015 р. № 63, в яких просило переглянути висновок оскаржуваного акту та не приймати податкове повідомлення-рішення (а.с. 35-36 т. 1).

У відповідь від 12.02.2015 р. № 554/10/15-17-22-01-38 ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області зазначило, що висновок акту перевірки від 16.02.2015 р. № 00000/15-32-22/05/33316835 є правомірним (а.с. 37-40 т. 1).

На підставі згаданого акта перевірки ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 р. № НОМЕР_1, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 186558 грн., в т.ч. за основним платежем на 124372 грн. та за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами) у сумі 62186 грн. (а.с. 14 т. 1).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків податкових повідомлень-рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд встановив наступне.

У листопаді 2012 р. між ПП «Адепт-Комплект» (замовник) та ОСОБА_2 «Будівельно-монтажне управління № 17» (підрядник) укладено договір підряду від 27.11.2012 р. № 121112, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник зобовязується виконати своїми силами, з використанням своїх механізмів та матеріалів, на власний ризик роботи з виготовлення і монтажу металоконструкцій спорудження всього в обсязі 52168 т на обєкті, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Южний, Одесько-Миколаївське шосе, 28 згідно з кресленнями проекту, а замовник зобовязується прийняти виготовлені і змонтовані металоконструкції і оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору (а.с. 42-50 т. 1).

Перелік, види і вартість робіт за кількістю і якістю узгоджується сторонами шляхом оформлення твердої договірної ціни, яка підписується уповноваженими представниками сторін і є додатками до даного договору.

До даного договору додаються додаткові угоди: № 1 від 12.02.2013 р., № 2 від 02.09.2013 р., які встановлюють виконання додаткових робіт до договору підряду від 27.11.2012 р. № 121112.

На підтвердження дійсного виконання умов вищезазначеного договору позивачем до суду надані:

договірні ціни;

локальні кошториси;

підсумкові відомості ресурсів;

довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати;

акти приймання виконаних будівельних робіт;

податкові накладні;

платіжні доручення.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вони підтверджують вчинення дій щодо виконання вищезазначеного договору в межах господарської діяльності між ПП «Адепт-Комплект» та його контрагентом ОСОБА_2 «БМУ-17» з огляду на наступне.

Так, правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.2 ст.3 Закону № 996, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Як зазначено в ст.9 Закону №996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально.

Оцінивши приєднані до справи копії первинних документів суд доходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а отже підтверджують належним чином здійснення господарських операцій між ПП «Адепт-Комплект» та ОСОБА_2 «БМУ № 17».

Крім того, судом взято до уваги лист ОСОБА_2 «БМУ № 17» від 29.08.2013 р. № 128/1 щодо закінчення будівництва та виконання своїх зобовязань перед ПП «Адепт-Комплект» та з пропозицією скласти акт виконаних будівельних робіт (а.с. 43 т. 2) та звіт про стан умов праці, пільги та компенсації, за роботу зі шкідливими умовами праці за 2013 рік, з якого вбачається, що облікова кількість штатних працівників на 31 грудня звітного року складає 48 осіб (а.с.88-88з/б т.2).

Поряд з цим, в акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій з його контрагентом, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагента позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірних правочинів, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень щодо невідповідності закону вчинених за ними господарських операцій.

Посилання відповідача на те, що основним постачальником ОСОБА_2 «БМУ № 17» було ПП «Джей-Ком», яке не знаходиться за адресою, не має матеріальних ресурсів для здійснення господарських операцій, і тому податковий орган робить висновок, що операції ПП «Адепт-Комплект» з ОСОБА_2 «БМУ № 17» не носять реального характеру, на думку суду, є необґрунтованим та таким, що не відповідають положенням діючого податкового законодавства.

Позивач вважає господарські операції такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків, адже з наданих позивачем документів вбачається, що контрагентом позивача ОСОБА_2 «БМУ № 17» були виконані роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій споруджень за адресою: Одеська область, м. Южний, Одесько-Миколаївське шосе, 28 для ПП «Адепт-Комплект», які підтверджують ведення господарській діяльності.

Крім того, суд зазначає, що позивач замовив монтажні роботи у ОСОБА_2 «БМУ № 17» для виконання своїх зобовязань перед ТОВ «ОСОБА_3 СНД». Так, в матеріалах справи міститься договір підряду від 06.12.2012 р. № 755/1547, відповідно до якого ТОВ «ОСОБА_6 СНД» доручає, а ПП «Адепт-Комплект» зобовязується виконати своїми силами з використанням своїх механізмів та матеріалів, на власний ризик роботи з виготовлення, монтажу і фарбування металоконструкцій на обєкті, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Южний, Одесько-Миколаївське шосе, 28. Як встановлено судом, саме для виконання договірних зобовязань перед ТОВ «ОСОБА_6 СНД» позивач замовив послуги з виконання монтажних робіт у ОСОБА_2 «БМУ № 17».

Таким чином позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчиненого правочину та те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення - рішення зазначене не було прийнято до уваги.

Суд бере також до уваги і те, що на час здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом - постачальником, вони були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Виходячи з принципу індивідуальної відповідальності позивач не повинен нести відповідальність за несплату податків постачальником чи недостовірність його відомостей.

Крім того, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ПП «Адеп-Комплект» та ОСОБА_2 «БМУ № 17», ПП «Джей-Ком» є окремими суб'єктами права, а відтак, за змістом Податкового кодексу України, - окремими платниками податку на додану вартість.

До того ж ОСОБА_2 «БМУ № 17» має діючу ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на здійснення господарської діяльності, повязаної зі створенням обєктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком) строком дії з 22.12.2011 р. по 22.12.2016 р., що підтверджує у контрагента позивача наявність права на здійснення діяльності з виконання будівельних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем доведено фактичність та реальність господарських операцій з ОСОБА_2 «БМУ № 17» у періоді, що перевірявся, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Адепт-Комплект» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2015 року № задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області від 16.02.2015 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Адепт-Комплект» (67500, АДРЕСА_1, ) судовий збір у розмірі 373 /триста сімдесят три/ грн. 12 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 02.11.2015 року.

Суддя П.П. Марин

.