Справа № 668/10318/13-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Маринченка В.Л., Самсіна І.Л.,-
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2015 року у справі за його позовом до Фонду комунального майна Херсонської міської ради, виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування розпорядження про приватизацію квартири та про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 червня 2015 року залишив без змін постанову Одеського апеляційного адміністративного суд від 10 квітня 2014 року, якою цей суд змінив постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 22 січня 2014 року і, зокрема, закрив провадження у справі про скасування свідоцтва про право власності третіх осіб на спірну квартиру та відмовив в задоволенні решти позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подав заяву, в якій, після усунення її недоліків, просить Верховний Суд України переглянути це рішення з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах норм матеріального права, що встановлюють повноваження органів місцевого самоврядування на прийняття рішень про приватизацію житла та видачу свідоцтва про право власності на житло, що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 19 липня 2011 року, 12 червня і 10 жовтня 2013 року (справи №№ К-52310/09, К/800/22138/13, К/9991/76613/12 відповідно).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 237 КАС заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Як убачається зі змісту заяви і тексту судового рішення, яке оспорюється, суд касаційної інстанції фактично по суті спору не формулював правового висновку про правильне застосування норм матеріального права, а з посиланням на норми процесуального права, які встановлюють юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справа, дійшов висновку, що справа за позовом заявника в оскарженій ним частині не підсудна судам адміністративної юрисдикції.

У рішенні від 12 червня 2013 року (справа № К/800/22138/13), наданому для порівняння, позовні вимоги стосувалося визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру. Цей спір був вирішений по суті й касаційний суд висловив свої судження щодо правильності застосування норм матеріального права.

Щодо ухвал Вищого адміністративного суду України від 19 липня 2011 року та 10 жовтня 2013 року (справи № К-52310/09, К/9991/76613/12), то посилання на них не можна визнати прийнятним, оскільки у зазначених справах суд касаційної інстанції не ухвалив остаточного рішення, а з огляду на неповноту фактичних обставин справи скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

З наведеного випливає, що на підтвердження неоднаковості у правозастосуванні додані судові рішення, з яких одні з них не містять правового висновку відмінного від правової позиції оскарженого рішення, а інше містить висновки про застосування норм матеріального права, тоді як ключова частина висновків оспореного судового рішення ґрунтуються на застосуванні норм процесуального права.

Такі обставини в розумінні положень пункту 1 частини першої статті 237 КАС унеможливлюють прийняття рішення про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Фонду комунального майна Херсонської міської ради, виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним і скасування розпорядження про приватизацію квартири та про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: В.Л. Маринченко

І.Л. Самсін