Справа № ґ88/1052/14-а
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № ґ88/1052/14-а
Провадження № 2-а/488/68/14 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.05.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Жарліковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про оскарження адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження неправомірних дій відповідача-субєкта владних повноважень щодо накладення на нього адміністративного стягнення, в обґрунтування якого вказав, що 15.02.2014 р. близько 16 год. 42 хв. він керував автомобілем "Рено Меган" д/н НОМЕР_1, та рухався у м. Миколаєві, по пр. Жовтневому в районі будинку № 552. У цей час його зупинив інспектор ДАІ і вказав йому, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушив п. 12.4 ПДР, та перевищив швидкість руху свого автомобіля у населеному пункті на 25 км/год. На підтвердження цього інспектор ДАІ продемонстрував позивачу покази приладу «Трукам».

Позивач не погодився зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, однак інспектор ДАІ виніс постанову ПС1 № 305536 від 15.02.2014 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 255 гривень.

На думку позивача, дії посадової особи відповідача щодо притягнення його до адмінвідповідальності є неправомірними через те, що він не скоював адмінпорушення. Позивач стверджує, що він рухався із дозволеною швидкістю руху, а покази приладу «Трукам», які продемонстрував йому інспектор ДАІ, викликають у нього сумніви.

В судове засідання по справі позивач не з'явився, просив слухати справу у його відсутність, підтримав свій позов і просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання по справі не зявився, повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Дослідженням копії протоколу про адміністративне правопорушення серії «АВ2» № 525607 від 15.02.2014 р., складеного інспектором ДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_3 відносно позивача встановлено, що 15.02.2014 р. близько 16 год. 42 хв. він керував автомобілем "Рено" д/н НОМЕР_1, та рухався у м. Миколаєві, по пр. Жовтневому в районі будинку № 552 зі швидкістю 85 км/год. Своїми діями позивач порушив п. 12.4 ПДР, та перевищив швидкість руху транспортного засобу у населеному пункті на 25 км/год. В якості доказів вчинення позивачем правопорушення у протоколі було зазначено покази приладу «Трукам».

Із копії постанови серії ПС1 № 305536 від 15.02.2014 р. вбачається, що на підставі зазначеного протоколу, та при вказаних у ньому обставинах, позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якого на нього був накладений штраф у розмірі 255 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та те, що відповідач обіймає посаду інспектора ДПС і має спеціальне звання старшого сержанта міліції, то він має право, як уповноважена на те посадова особа, складати протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та розглядати справи даної категорії.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку фактам, викладеним позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку, що вони жодним чином не спростовують факт вчиненого ним правопорушення, оскільки це підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, який є належними та допустимим доказом. Також суд враховує те, що адміністративне стягнення було накладено уповноваженою на те особою. Позивач в свою чергу жодного належного та допустимого доказу правомірності своїх дій до суду не надав, і встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки позов є необґрунтованим та недоведеним у судовому засіданні, постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, і дії посадової особи відповідача є правомірними.

Керуючись ст.ст.8-12, 15, 17, 26, 41, 158-161, 163, 167, 256 КАС України, суд -

П о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І.Селіщева