Справа № 817/1844/15
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"02" листопада 2015 р. Справа № 817/1844/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю представника позивача - Гуль Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" липня 2015 р. у справі за позовом Приватного підприємства - фірми "Торгбуд-Сервіс" до Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой" про визнання протиправною бездіяльність ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ППФ «Торгбуд-Сервіс» звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції, за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Інтертрансстрой», в якому просило визнати бездіяльність протиправною.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано бездіяльнісь відділу Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції, по примусовому виконанню виконавчого провадження ВП №44366968 протиправною.

Присуджено на користь позивача Приватного підприємства фірми "Торгбуд - сервіс" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Господарським судом Рівненської області 08.08.2014 року винесено наказ про примусове виконання рішення №918/302/14 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «ІНТЕРТРАНССТРОЙ» (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Грушевського, 106А, ) на користь приватного підприємства-фірми «Торгбуд-сервіс» (35700, Рівненська область, м. Здолбунів, вул. Шкільна, 30А, ) 232 143 (двісті тридцять дві тисячі сто сорок три) грн. 80 коп. основного боргу, 4 642 (чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. 89 коп. судового збору, 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. витрат по оплаті послуг адвоката, а також 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. витрат на проведення судової експертизи.

Зазначений наказ було пред'явлено на виконання до відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції, 13.08.2014 року державним виконавцем Яценко В.І. відкрито виконавче провадження №44366968.

20.08.2014 року відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції, вказане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження №40769583, яке веде відділ ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції щодо даного боржника.

15.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Коростенського МУЮ винесено постанову про арешт коштів боржника - ТОВ «ВКП «Інтертрансстрой», в межах стягнення на користь позивача.

На день звернення з позовом наказ господарського суду від 08.08.2014 року №918/304/14 - не виконано.

Вважаючи, що невиконання в повному обсязі виконавчих дій відповідачем, позивач звернувся із даним позовом про визнання бездіяльності протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що жодних реальних примусових дій. направлених на виконання наказу господарського суду Рівненської області про примусове виконання рішення № 918/302/14 від 08.08.2014 р. ВДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції так і не вчинив, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених в цьому Законі , спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом , іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 11 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішень у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до п. 5 ст. 25 Закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як вбачається з матеріалів справи, всупереч зазначеній нормі постанова від 13.08.2014 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду № 918/302/14 від 08.08.2014 року направлена стягувачу та боржнику тільки 18.08.2014, про що свідчить супровідний лист №2-21/19525. Це призвело до несвоечасного отримання сторонами виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження №44366968.

Відповідно до п.1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Однак, державний виконавець Відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції розпочав примусове виконання наказу господарського суду № 918/302/14 від 08.08.2014 року тільки 15.12.2014 року, винісши постанову про арешт коштів боржника всупереч зазначеній нормі.

Відповідно до п.2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Однак, при наявності всіх передбачених обставин, відповідно до п.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при відкритті виконавчого провадження не наклав арешту на кошти та майно боржника.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово звертався із клопотанням про накладення арешту та заявою про надання інформації про стан виконання наказу господарського суду Рівненської області №918/302/14 від 08.08.2014 року.

Листом від 19.12.2014 року №4779/214 відділ ДВС на запит позивача повідомив, що 20.08.2014 року виконавче провадження №44366968 було приєднане до зведеного виконавчого провадження №40769583, яке веде відділ ДВС.

По зведеному виконавчому провадженню накладено арешт на майно боржника 27.06.2013 року.

28.04.2014 року державним виконавцем описано автомобіль НОМЕР_1, проте на адресу відділу ДВС надійшов лист від ТОВ «ПоршеМобіліті» про те, що воно заперечує проти виконавчих дій стосовно даного автомобіля на підставі того, що зазначений автомобіль перебуває у заставі ТОВ «ПоршеМобіліті» на підставі кредитного договору №50007352 від 30.01.2013 року. Тому звернення стягнення на зазначене майно не здійснювалося, іншого майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

15.12.2014 року винесено постанову про арешт коштів з урахуванням всієї суми заборгованості.

Відповідно до ст.57 цього Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Таким чином вищезазначеними нормами Закону України "Про виконавче провадження" встановлено чіткі заходи примусового виконання рішень, які зобов'язаний вживати державний виконавець у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Державний виконавець відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду № 918/302/14 від 08.08.2014 року не вжив належних заходів для примусового його виконання, що підтверджується наступним.

Відповідач, направивши запити у відповідні органи стосовно наявності у боржника рахунків у банках та коштів на них, нерухомого та рухомого майна та отримавши відповіді на них, зокрема про наявність у боржника рахунків у банках та рухомого майна, не виніс постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах у строки встановлені Законом.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що покликання державного виконавця на те, що автомобіль марки «Volkswagen», ДНЗ АМ 0072 ВІ перебуває у заставі ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі кредитного договору №50007352 від 30.01.2013 року, тому звернення стягнення на це майно не здійснювалося та не було вжито будь-яких належних і своєчасних заходів, щодо встановлення вартості даного автомобіля, не заслуговують на увагу, суперечать ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» - звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" покладено обов'язок на державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто результат таких дій стягувач повинен отримати саме в цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем ВДВС Коростенського МУЮ в супереч положень ст. 30 Закону, наказ № 918/302/14 господарського суду Рівненської області від 08.08.2014 р. в шести місячний термін з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (13.08.2014р.) не виконано, та станом на день звернення позивача з позовом (03.07.2015 р.) теж не виконано, хоча боржник продовжує здійснювати господарську діяльність, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Європейський суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав, що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домогтися виконання судових рішень, винесених на їх користь.

Відповідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.Х1.1950) (ратифіковано Законом України N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97):

- Відповідно до Першого Протоколу

При цьому, згідно з прецедентною практикою Європейського суду, вимоги щодо розумності строків поширюються не лише на розгляд справ у суді, але й на строки примусового виконання і судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009, "Справа "ОСОБА_6 проти України" в п. 28 зазначено, що Закон (мається на увазі ЗУ Про виконавче провадження ") визначає широке коло повноважень державних виконавців при здійсненні виконавчого провадження. Зокрема, вони мають право вимагати і одержувати від відповідних осіб інформацію та документи, необхідні для проведення виконавчих дій, входити до приміщень, що належать боржникам або зайняті ними, накладати арешт на майно боржника та реалізовувати його, накладати арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунках в установах банків, накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених законом (статті 4, 5 Закону).

Саме по собі винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно чи кошти - це не є діями пов'язаними з примусовим виконанням рішення суду за виконавчим документом.

Враховуючи те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід"ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, у даному випадку кінцевої мети правосуддя - захисту інтересів позивача та реального поновлення порушених його прав, не відбулося.

Повноваження, надані Законом №606-XIV для забезпечення належного виконання рішення суду, державним виконавцем не використано.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що жодних реальних примусових дій направлених на виконання наказу господарського суду Рівненської області про примусове виконання рішення № 918/302/14 від 08.08.2014 р. ВДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції так і не вчинив.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову судом першої інстанції винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" листопада 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство - фірма "Торгбуд-Сервіс" вул.Шкільна,30-А,м.Здолбунів,Рівненська область,35700

- Гуль Н.В. с.Рясники, Гощанський район, Рівненська область, 35430

3- відповідачу/відповідачам: Відділ державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції вул. Сосновського,28-Г,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой" - вул.Потапова,1,с.Ушомир,Коростенський район, Житомирська область,11571,