Справа № 580/1371/15-а
Суддя: Гура А. О.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 580/1371/15-а
Номер провадження 2-а/580/22/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Гури А. О.,

секретаря судового засідання Ткаченко Я.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Будильського сільського голови - ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, після уточнення якого мотивував свої вимоги тим, що 17.02.2015 року він звернувся з заявою на імя Будильського сільського голови Лебединського району Сумської області ОСОБА_3, в якій просив надати йому інформацію з наступних питань: чи було проведено службову перевірку з приводу обрушення штукатурки у центральній залі Будильського сільського будинку культури взимку 2015 року; хто був відповідальний за технічний стан СБК, чи освіта та практичні навички цієї відповідальної особи дозволяли реально оцінити технічний стан будівлі; хто, коли і яким документом закріпив за цією особою відповідальність за технічний стан СБК; скільки паїв (земельних ділянок для ведення ОСГ площею до 2 га) отримали громадяни в період з 2008 року по 2013 рік на території Будильської сільської ради на родючих землях, окремо виділити громадян, які не проживали на території Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області; чому його покійна мати ОСОБА_4 та племінник ОСОБА_5 не отримали земельних паїв при тому, що їх заяви на отримання земельного паю знаходилися в Будильській сільській раді з 2006 року, а інші громадяни - не жителі Будильської сільської ради - їх отримали, хоч заяви подавали пізніше; скільки людей, які подали заяви на отримання земельного паю, не отримали земельних ділянок; чи направлялись особисто сільським головою молоді люди с. Будилки для поїздки на «анти майдан» у січні-лютому2014 року; назвати джерела розповсюдження конфіденційної інформації чи пліток про нього та час їх розповсюдження.

На вказану заяву 16.03.2015 року він отримав лист, в якому замість конкретних відповідей були лише посилання на закони. З такою відповіддю він не згоден, тому звернувся до суду і просить визнати протиправними дії сільського голови ОСОБА_3 при розгляді його заяви та неповне надання йому інформації, такими, що порушили його права на розгляд звернень та отримання інформації і створили перешкоди для здійснення його прав та законних інтересів; зобовязати відповідача об'єктивно і всебічно розглянути його заяву по суті поставлених питань та компенсувати судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та пояснив, що ненаданням йому повної інформації відповідачем, порушене його право на інформацію, встановлену Конституцією та законами України. Своїми діями відповідач порушив вимоги ст..ст. 15 та 19 Закону України «Про звернення громадян» та Закон України «Про доступ до публічної інформації». В наданій відповіді від 16.03.2015 року він не вказав розумних мотивів відмови у задоволенні вимог та не розяснив порядок оскарження його дій. Тому він просить, крім зобовязання обєктивно і всебічно розглянути його заяву по суті поставлених питань, відшкодувати йому судові витрати, повязані з розглядом даної справи: стягнути з відповідача витрати на проїзд з с. Будилки до м. Лебедина в попереднє та судове засідання ( 15.10.2015р. та 03.11.2015 року ) в розмірі 24.50 грн. з розрахунку 6.50 грн. в одну сторону та 6 грн. в зворотному напрямі; компенсувати витрати за відрив від звичайних занять в розмірі 136 грн., виходячи з мінімальної заробітної плати - 1386 грн. за два дні; добові витрати по 30 грн. за два дні 60 грн. та судовий збір в розмірі 73.08 грн., всього відшкодувати судових витрат на загальну суму 293.50 грн.

Представник відповідача позов не визнала повністю та пояснила, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, права позивача нічим не порушені та відповідно до ст..4 Закону України «Про звернення громадян» такі дії сільського голови не можуть бути оскаржені в суді. При цьому зазначила, що по питаннях надання земельних паїв сільський голова не являється розпорядником даної інформації, а заява з приводу направлення жителів с. Будилки в м. Київ для участі в анти майдані та встановленні джерел розповсюдження інформації про стан здоровя позивача є плітками, а не публічною інформацією, як це трактується ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного:

Даний спір між сторонами виник з публічних адміністративних правовідносин, які регулюються ст..ст.3,18, 71 КАС України, Законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст..1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звертатись до органів державної влади, місцевого самоврядування , обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положення п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплює право запитувача на доступ до публічної інформації, яка гарантується обовязком розпорядників інформації її надавати.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Також і ст. 55 Конституції України гарантує право кожного оскаржити у суді неправомірні рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, аналіз вищезазначеного законодавства свідчить про те, що позивач, у відповідності до діючого законодавства, мав законні підстави для звернення до Будильської сільської ради, як органу місцевого самоврядування, в особі її голови ОСОБА_3, для надання необхідної інформації, але в межах наданих останньому повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначене поняття субєктів владних повноважень, до яких належать органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є посадовою особою місцевого самоврядування, на якого ст.. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладений обовязок здійснювати покладені на нього повноваження, додержуючись Конституції та законів України, зокрема забезпечити на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх обєднань.

Отже, між сторонами мають місце публічні правовідносини, які регулюються нормами адміністративного судочинства.

Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державного управління, їх посадових осіб діяти тільки з підстав, у межах повноважень та в спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності субєкта власних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.02.2015 року позивач звернувся з заявою на імя Будильського сільського голови ОСОБА_6, в якій просив надати конкретну інформацію з питань, які вказані вище (а.с.4). 26.02.2015 року він отримав лист-рекомендацію про уточнення вимог (а.с.5). 16.03.2015 року - відповідь сільського голови від імені сільської ради на подану позивачем заяву (а.с.6).

З наданої відповіді вбачається, що сільський голова розглянув заяву позивача в установлені строки та надав відповіді на кожен пункт звернення в межах повноважень, наданих йому ст..42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Підстав вважати їх протиправними суд не знайшов, оскільки ці відповіді не порушують права, законні інтереси чи свободи позивача, не створють перешкод для здійснення позивачем його прав і законних інтересів чи свобод та не покладають на позивача незаконних обовёязків або незаконно притягують його до відповідальності.

Зокрема: по першому питанню про технічний стан сільського будинку культури відповідачем зазначено про вжиті заходи для проведення процедури ремонту будинку культури та укладення договору на виготовлення проектно-кошторисної документації по його капітальному ремонту з проведенням обстеження технічного стану будівлі. Не дивлячись на те, що у відповіді не зазначено, чи призначалась відповідальна особа за технічний стан СБК та яким документом вона призначалась, суд не вважає дану відповідь протиправними діями відповідача, а неповне надання інформації з цього питання такими діями сільського голови, що порушили права позивача на розгляд звернень та створили перешкоди для здійснення його прав та законних інтересів.

Суд також вважає правомірною та обгрунтованою відповідь сільського голови щодо надання інформації на запит про кількість отриманих паїв для ведення особистих селянських господарств на території сільської ради на родючих землях за період з 2008 по 2013 рік та причини не надання такого паю його покійній матері ОСОБА_4 та племіннику ОСОБА_5, оскільки ведення цих питань в період з 2008 до 2013 року віднесено до компетенції районної державної адміністрації і зокрема управління держземагенства України в м. Лебедині та Лебединському районі, про що було повідомлено позивачу у відповіді та розяснено, хто володіє та розпоряджається такою інформацією. Відповідно до ч.1ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надання такої інформації гарантується обовязком розпорядника надати таку інформацію.

Суд не може погодитись з поясненнями позивача в судовому засіданні про те, що відповідачем зовсім не надано відповідь на його питання про направлення молодих людей з с. Будилки в м. Київ на автомайдан у січні-лютому 2014 року, так як на це питання сільський голова надав відповідь у відповідності з п.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Суд не має підстав вважати її протиправною та такою, що порушує право позивача на розгляд його звернення та визнання її такою, що створила перешкоди для здійснення його прав та законних вимог.

Що стосується останнього питання, піднятого позивачем в його заяві, щодо джерела розповсюдження інформації про стан його здоровя, відповідь на це питання також надана відповідачем, хоч підняте питання не є публічною інформацією у тлумаченні ч.1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки вона не документована та не відображена або створена на будь яких носіях інформації, що була отримана в процесі виконання субєктом владних повноважень своїх обовязків.

Таким чином, всебічно та обєктивно дослідивши в судовому засіданні надані докази, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивача немає, порушення його прав не виявлено, а тому в задовленні позову слід відмовити.

У відповідності зі ст.91 КАС України відсутні підстави для відшкодування витрат позивача, що повязані із прибуттям його до суду, оскільки рішення прийняте не на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 11, 17, 18, 70, 71, 87, 91, 158161, 186 КАС України, Законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації», суд

П О С Т А Н О В И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Будильського сільського голови - ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Харківської області протягом 10 днів з дня її проголошення через Лебединський районний суд.

Суддя Гура А. О.