Справа № 2а-877/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/28591/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є.,
Бутенка В.І., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання відповідача призначити йому пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) з дня звернення за її призначенням.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії за вислугу років. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за вислугу років як працівнику освіти з дня звернення за призначенням пенсії.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області подало касаційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 3 січня 1986 року по 11 січня 2011 року працював викладачем по класу духових інструментів в Деражненській дитячій музичній школі.

Маючи педагогічний стаж 25 років позивач звільнився з даної посади та звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років.

Листом від 19 липня 2011 року № 2482/03 відповідач повідомив ОСОБА_4 про відмову у призначення пенсії за вислугу років. Рішення мотивоване тим, що Деражненська дитяча музична школа, в якій працював позивач, відноситься до позашкільних навчальних закладів, та відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, посада викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що робота позивача на посаді викладача в Деражненській дитячій музичній школі повинна бути включена до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, а відмова відповідача у зарахуванні цього стажу і призначенні пенсії за вислугу років є незаконною.

У відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

За змістом статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22 червня 2000 року № 1841-ІІІ педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» від 6 травня 2001 року № 433, яка розроблена відповідно до статтей 12 і 13 Закону України «Про позашкільну освіту», музичні школи віднесені до переліку позашкільних навчальних закладів.

Згідно статті 29 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру освіти в Україні.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» від 14 червня 2000 року № 963 посаду викладача включено до переліку посад педагогічних працівників.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 4 листопада 1993 року № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436) встановлено, що в музичних і художніх школах право на пенсію за вислугу років мають особи, які працювали, зокрема, на посаді учителя. У вищезазначеній постанові посада викладача в позашкільних навчальних закладах дійсно не передбачена.

За клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 1 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 6 січня 1996 року № 397/21).

Враховуючи, що згідно статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перелік посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відсутність посади викладача дитячої музичної школи у постанові Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, за наявності даної посади в дорученні Кабінету Міністрів України від 6 січня 1996 року № 397/21, не може слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугу років.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області безпідставно відмовило ОСОБА_4 у зарахуванні стажу роботи на посаді викладача дитячої музичної школи та призначенні пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року прийняті з додержанням норм права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області - залишити без задоволення.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.