Справа № 2-5327/11
Суддя: Якименко Л. Г.
Дата ухвалення: 2011-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-5327/11
ПОСТАНОВА

іменем України

21.11.2011 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради в особі Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради про визнання відмови неправомірною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради та просить визнати відмову останнього неправомірною.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що на підставі ордеру на житлове приміщення №01665 від 08 квітня 1998 року, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів ОСОБА_1 та члени її родини (ОСОБА_2 та ОСОБА_3) отримали право на заняття житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, житловою площею 38,00 м.кв., загальною площею 78,20 м.кв., що складається з 2-х (двох) ізольованих кімнат, в якій вони на цей час і проживають.

З метою реалізації прав, встановлених Законом України Про приватизацію державного житлового фонду, позивачка ОСОБА_1 20 квітня 2011 року звернулася до Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради за дозволом на приватизацію квартири, в якій вона проживає, але 05 травня 2011 року їй було відмовлено з тих підстав, що вона брала участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 загальною площею 61,3 м.кв..

Зараз квартира АДРЕСА_3 є єдиним житлом для ОСОБА_1

Оскільки під час приватизації квартири АДРЕСА_4 позивач використала житлові чеки на приватизацію житла на 2,46 грн., хоча право кожного громадянина відповідно до ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку, яка складає 4,2 грн., виходячи з норми 21 кв.м. загальної площі на кожного наймача та додатково 10 кв.м. на сім'ю, тому позивачка просила суд визнати відмову Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради щодо передачі у власність квартири АДРЕСА_5, - неправомірною.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відмову було винесено правомірно через те, що позивачка вже приймала участь в приватизації, а тому повторного звернення по цьому ж питанню бути не може. Просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення №01665 від 08 квітня 1998 року, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів ОСОБА_1 та члени її родини (ОСОБА_2 та ОСОБА_3) отримали право на заняття житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, житловою площею 38,00 м.кв., загальною площею 78,20 м.кв., що складається з 2-х (двох) ізольованих кімнат, в якій вони на цей час і проживають.

З метою реалізації прав, встановлених Законом України Про приватизацію державного житлового фонду, позивачка ОСОБА_1 20 квітня 2011 року звернулася до Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради за дозволом на приватизацію квартири, в якій вона проживає, але 05 травня 2011 року їй було відмовлено з тих підстав, що вона брала участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 загальною площею 61,3 м.кв..

Члени родини позивачки не бажають брати участь у приватизації квартири №66 за адресою: вул. Бажова, будинок №30 у м. Дніпропетровську.

Відповідно п.3 ст.5 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, якщо загальна площа квартири перевищує площу, яку має отримати сім'я наймача безоплатно, наймач здійснює оплату цінними паперами, а у разі їх відсутності грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.

Ч.2 ст. 3 Закону України Про приватизацію державного житлового фондупередбачено як спосіб приватизації продаж надлишкової загальної площі квартир громадянам України, що мешкають в них або перебувають у черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до п.10 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, органи приватизації не мають право відмовити мешканцям квартир у приватизації займаного ними житла, за винятків випадків передбачених п.2 ст.2 Закону.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка використала право на приватизацію частково, оскільки відповідно до листа Департамента житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради №3/1914 від 05.09.2011 року, позивачка частково використала своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду де лишився залишок у розмірі 18,74 кв.м. (залишок невикористаних житлових чеків становить 1,74 грн.), тому суд вважає визнати відмову Департаменту житлового-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради щодо передачі у власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_5, - неправомірною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, ст.ст. 6, 15, 18, 104-106 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради в особі Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради про визнання відмови неправомірною задовольнити.

Визнати відмову Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради щодо передачі у власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_6, - неправомірною.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: