Справа № 809/3021/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Львів Справа № 876/9149/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника позивача - Баралецької М.В.,

представників відповідача - Герули З.Й., Дмитріва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року по справі № 809/3021/15 за поданням Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про зупинення видаткових операцій на рахунках та зобов'язання виконати вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у м. Івано-Франківську) звернулась до суду з поданням, в якому просила зупинити видаткові операції на рахунках Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськторф» (далі - ПАТ «Івано-Франківськторф») до моменту передання майна, яке було реалізоване згідно з договором від 10 липня 2015 року, та зобов'язати ПАТ «Івано-Франківськторф» виконати законні вимоги податкового керуючого щодо передачі реалізованого майна ОСОБА_4

Подання обґрунтовувала тим, що всупереч встановленому законом порядку відповідачем не забезпечено доступу податкового керуючого до майна, реалізованого на публічних торгах, з метою передачі його покупцю.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року в задоволенні вказаного подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ДПІ в м. Івано-Франківську подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити подання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні даної справи суд першої інстанції не врахував, що на момент реалізації заставного майна відповідачем не було вчинено жодних дій щодо погашення податкового боргу. Також вказує на помилкове посилання суду першої інстанції на норму підпункту 20.1.16 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, яка не регулює спірних відносин в даній справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року по справі № 809/154/14, яка набрала законної сили, вирішено стягнути з рахунків в обслуговуючих банках та за рахунок готівки ПАТ «Івано-Франківськторф» в дохід бюджету кошти на погашення податкового боргу в розмірі 328585,93 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року по справі № 809/154/14, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року та набрала законної сили через п'ять днів після направлення копії ухвали суду апеляційної інстанції особам, що брали участь у справі, розстрочено виконання зазначеної вище постанови на 12 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Згідно з платіжним дорученням від 30 липня 2015 року ПАТ «Івано-Франківськторф» сплачено 27152,87 грн. податкового боргу.

Також необхідно зазначити, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року ДПІ в м. Івано-Франківську надано дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 328585,93 грн. за рахунок майна ПАТ «Івано-Франківськторф», що перебуває у податковій заставі. На виконання вказаної постанови ДПІ в м. Івано-Франківську вживались заходи щодо оцінки та реалізації майна боржника, що перебуває у податковій заставі, через спеціалізовані організації. Зокрема, з Товарною біржею «Центральна універсальна товарна біржа» було укладено договір на організацію цільового аукціону по продажу майна, що знаходиться в податковій заставі від 31 березня 2015 року.

На підставі протоколів проведення цільового аукціону з продажу активів від 10 липня 2015 року між позивачем та ОСОБА_5 10 липня 2015 року укладено договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Однак 30 липня 2015 року керівником відповідача податкового керуючого ОСОБА_6 та покупця реалізованого заставного майна ОСОБА_5 не допущено до майна для подальшої його передачі новому власнику, про що складено відповідний акт.

Вказана обставина й послужила підставою для звернення податкового органу до суду з поданням.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом протиправно реалізовано заставне майно на загальну суму податкового боргу, без врахування розстрочення його сплати та фактичної сплати відповідачем місячного розміру такого боргу, що виключає можливість зупинення видаткових операцій платника податків. Щодо вимоги податкового органу про зобов'язання відповідача виконати вимоги податкового керуючого, то судом першої інстанції зазначено про неможливість її розгляду в порядку особливого провадження, визначеного статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 91.1 статті 91 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 91.3 статті 91 Податкового кодексу України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Відповідно до пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Порядок продажу майна, що перебуває у податковій заставі, визначений статтею 95 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Пунктами 95.13 та 95.14 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що під час продажу майна на товарних біржах контролюючий орган укладає відповідний договір з брокером (брокерською конторою), яка вчиняє дії з продажу такого майна за дорученням контролюючого органу на умовах найкращої цінової пропозиції.

Покупець майна, яке перебуває у податковій заставі, набуває права власності на таке майно відповідно до умов, визначених у договорі (контракті), що укладається за результатами проведених торгів.

Згідно з пунктом 95.19 статті 95 Податкового кодексу України платник податків або будь-яка інша особа, яка здійснює управління майном платника податків або контроль за їх використанням, зобов'язані забезпечити за першою вимогою безперешкодний доступ податкового керуючого та учасників публічних торгів до огляду та оцінки майна, що пропонується для продажу, а також безперешкодне набуття прав власності на таке майно особою, яка придбала їх на публічних торгах.

Як видно з матеріалів справи, з метою погашення податкового боргу ПАТ «Івано-Франківськторф» за наявності рішення суду, яким надано дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, 10 липня 2015 року контролюючим органом укладено з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, на загальну суму 96523,89 грн. Згідно з вказаним договором покупець протягом десяти робочих днів з моменту підписання договору повинен сплатити 87152,64 грн., що з урахуванням сплаченого покупцем гарантійного внеску ставить ціну реалізації товару. Право власності на реалізоване майно переходить до покупця лише після повної оплати ціни продажу майна. Також передбачено, що передача покупцю придбаного майна здійснюється в десятиденний термін з моменту оплати, однак, у випадку несплати покупцем повної ціни реалізації майна у визначений строк, сума гарантійного внеску йому не повертається, а результати аукціону підлягають анулюванню.

ОСОБА_5 23 липня 2015 року здійснено оплату вартості майна в сумі 87152,64 грн., що в сумі з внесеним гарантійним внеском становило ціну продажу активів.

24 липня 2015 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про повернення частини сплачених ним коштів.

ТБ «Центральна універсальна товарна біржа» перерахувала на вказаний податковим органом рахунок лише частину коштів, сплачених ОСОБА_5 за реалізоване майно ПАТ «Івано-Франківськторф» (7322,82 грн. та 1272,20 грн.). Решта коштів згодом була повернута ОСОБА_5

Отже, ОСОБА_5 не виконав своїх зобов'язань за згаданим вище договором, а відповідно не міг претендувати на отримання заставного майна.

З огляду на викладене, податковим керуючим протиправно вимагалось від ПАТ «Івано-Франківськторф» передати заставне майно новому власнику за відсутності документів в підтвердження набуття останнім права власності на таке майно, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач жодним чином не перешкоджав виконанню податковим керуючим повноважень, визначених Податковим кодексом України, та більше того, в нього був відсутній обов'язок забезпечити безперешкодне набуття прав власності на таке майно ОСОБА_5

Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про безпідставність вимоги ДПІ в м. Івано-Франківську щодо зупинення видаткових операцій платника податків ПАТ «Івано-Франківськторф».

Також судом першої інстанції вірно вказано, що вимога про зобов'язання відповідача виконати законні вимоги податкового керуючого щодо передачі реалізованого майна покупцю ОСОБА_5 не підлягає розгляду в порядку особливого провадження шляхом внесення подання одночасно з вимогою щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, оскільки право на звернення з такою не передбачене частиною 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на невірне застосування судом першої інстанції підпункту 20.1.16 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України при вирішенні даної справи, то слід зазначити, що в мотивувальній частині судового рішення судом зазначено вказаний підпункт Податкового кодексу України, однак, наведено норму підпункт 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, яка передбачає право контролюючих органів звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Відтак, допущена судом першої інстанції описка при посиланні на норму Податкового кодексу України не призвела до неправильного вирішення даної справи та не свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні подання.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року по справі № 809/3021/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 03 листопада 2015 року.