Справа № 806/2551/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"03" листопада 2015 р. Справа № 806/2551/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 20.04.2015 року №. Обгрунтовуючи позов ОСОБА_3 зазначив, що підставою для висновків про порушення ним податкового законодавства є отримання доходу у вигляді списання заборгованості в розмірі 1797913,86грн. у другому кварталі 2013 року, який, на думку відповідача, він мав відобразити в річній декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи з фізичних осіб відповідно до п.п.164.2.7. п.164.2. ст.164 ПК України. Однак, як вбачається зі змісту вказаної статті ПК України зазначена норма не регулює питання включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сум списаної заборгованості.

Крім того, позивач вказує, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Встановлено, що 01.03.2015 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, про що складено акт №1754/17-2/НОМЕР_1 від 03.04.2015 року.

Висновками зазначеного акта перевірки встановлено порушення позивачем пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.2.7 п.164.2 ст.164, п 167.1 ст.167, пп.168.4.5 п.168.4 ст.168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 381769,95грн..

На підставі акта Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 381939,95 грн., з яких: 305415,96 грн. - за основним платежем, 76523,99грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погодився із оспорюваним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п.п.162.1.3 п.162.1ст.162 Податкового кодексу України, платником податку є, зокрема, податковий агент. Відповідно до п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Відповідно до п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повідомив позивача про анулювання (прощення) боргу шляхом укладення договорів про припинення зобов'язань за кредитним договором №Z012/110/710 від 25.10.2007 року, кредитним договором №Z012/110/426 від 13.06.2007року, в.1.4 яких зазначено що, з підписанням цього Договору Боржник вважається належним чином повідомленим про анулювання йому суми Боргових зобов'язань та про те, що інформація про суму боргу Боржника, анульованого Кредитом до закінчення строків позовної давності відповідно до вимог податкового законодавства буде включена Кредитором до податкового розрахунку сум доходів, нарахованих на користь фізичних осіб. Боржник зі змістом підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України ознайомлений, які підписані зі сторони Позивача.

Отже, на думку суду, позивач був повідомлений про у встановленому законом порядку про анулювання (прощення) боргу за кредитними договорами.

Разом з тим, судом встановлено, що в порушення п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України сума доходу від додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням в розмірі 1797913, 86грн. позивачем не відображена у декларації.

При цьому, як з'ясовано судом, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" включено суми анульованого (прощеного) боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме: в податковому розрахунку за 2 квартал 2013 року в розмірі 1797913, 86грн., ознака доходу «126».

Щодо тверджень позивача про те, що визначальною ознакою доходу платника податку як об'єкта оподаткування та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в т.ч. у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, то на думку суду, вони не заслуговують на увагу, оскільки п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України не містить таких застережень, а визначає обов'язок платника податку після отримання від банку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити його у річній податковій декларації. Разом з тим, судом встановлено, що Банком було анульовано не лише проценти та нараховані штрафні санкції та пеню, а також залишок кредитних коштів не повернутих позивачем .

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що висновки податкового органу про порушення позивачем п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 381939,95 грн. за 2013 рік знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» в розмірі 305415,96 грн. основного платежу та 76523,99 грн. штрафних (фінансових) санкцій, суд вважає правомірним та прийнятим на підставі норм Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 - відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" листопада 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10003

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-третій особі: ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - пл.Перемоги,10А,м.Житомир,10014

5 - представнику позивача ОСОБА_5, АДРЕСА_2

,