Справа № 2а-10629/11/1370
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року Справа № 876/5823/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року щодо встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Львівської митниці про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Львівська митниця звернулася в суд першої інстанції з заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення у справі № 2а-10629/11/1370 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Львівської митниці про визнання протиправним і скасування наказу від 29.08.2011 року № 1821-К, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська митниця оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у том розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

У зв'язку із зазначеними вимогами, в довідці про середній заробіток позивача, яка подавалася до суду Львівською митницею, вказано розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 у тому розмірі, в якому вона нарахована, без виключення сум відрахування на податки.

Згідно із вимогами абзацу 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Проте, судом першої інстанції в постанові Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2012 у справі № 2а-11274/11/1370 не зазначено, що визначена ним сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 є сумою без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів та із неї, відповідно, повинні бути сплачені такі платежі, тобто, на користь позивача повинна бути стягнена не вся розрахована сума, а сума за виключенням податку на доходи фізичних осіб, передбаченого Податковим кодексом України та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб, зокрема, оригінал виконавчого документа. Саме суму зазначену у виконавчому документі органи Казначейства стягують із боржника.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Розділом IV Податкового кодексу України передбачено податок на доходи фізичних осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно - правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Згідно із ч. 1 ст. 7 цього Закону єдиний внесок нараховується, зокрема, на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно - правовими договорами.

Тому апелянт вважає, що виконання судового рішення в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом виплати позивачу суми, вказаної у резолютивній частині рішення є порушенням вищенаведених норм законодавства, оскільки із зазначеної грошової суми від імені та за рахунок позивача з доходів, що йому виплачуються, повинні бути сплачені відповідні податки до територіального органу Пенсійного фонду та бюджету.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів від 6 серпня 2014 р. N 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», утворено як юридичну особу публічного права Львівську митницю ДФС, шляхом їх приєднання до Львівської митниці Міндоходів. 01.10.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації Львівської митниці ДФС. 16.04.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення Львівської митниці Міндоходів.

На підставі наведеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Львівським окружним адміністративним судом 05.11.2012 року винесено постанову, залишеною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2013 року без змін, у справі № 2а-10629/11/1370, якою адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29 серпня 2011 року «По особовому складу Львівської митниці» в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1 Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого інспектора сектора митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з 29 серпня 2011 року. В частині поновлення на роботі постанова суду виконується негайно. Вирішено стягнути з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 серпня 2011 року по 29 серпня 2012 року в сумі 55428 (п'ятдесят п'ять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 70 копійок. В частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4619 (чотири тисячі шістсот дев'ятнадцять) грн. 06 коп. постанова суду виконується негайно.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2015 року у справі № К/800/21762/13 постанову Львівського окружного адміністративного суду 05.11.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2013 року залишено без змін.

Суд вірно зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Згідно з ч. 2 цієї статті суд у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Суд вірно вважав, що згідно поданої заяви Львівська митниця просить змінити суму призначену судом до сплати, тобто змінити рішення суду по суті, а не змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення. Встановлюючи спосіб і порядок виконання постанови таким чином, суд фактично порушить вимоги статті 263 КАС України, та змінить зміст судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтанції, що заява про встановлення способу і порядку виконання рішення суду у справі № 2а-10629/11/1370 є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року щодо встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 2а-10629/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2015 року