Справа № 2а/0570/675/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/39547/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є.,
Бутенка В.І., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до заступника керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Кільової Г. про визнання відповіді від 4 листопада 2011 року №22/114581-05 такою, що суперечить Конституції України, законодавству України, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року, -

встановив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеним позовом, у якому просила визнати відповідь заступника керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Кільової Г. від 4 листопада 2011 року №22/114581-05 такою, що суперечить Конституції України, законодавству України та зобов'язати відповідача надати відповіді на питання, зазначені в скарзі від 29 вересня 2011 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 4 листопада 2010 року ОСОБА_4 направила Президенту України ОСОБА_8 скаргу, в якій просила зобов'язати Генерального прокурора України надати у встановлений строк відповідь на низку питань, зазначених у скарзі, щодо незаконних дій приватного підприємця ОСОБА_9, які виявились у незаконному переобладнанні і переплануванні житлового приміщення та прибудинкових територій, та дій прокуратури міста Харцизька Донецької області, виконавчого комітету Харцизької міської ради, Бюро технічної інвентаризації міста, судді міського суду Демидової В.К., головного санітарного лікаря Донецької області, а також дій Генерального прокурора України щодо неналежного реагування на її скаргу з цього приводу.

17 листопада 2010 року Управлінням з питань звернень громадян Адміністрації Президента України на адресу ОСОБА_4 направлений лист № 22/142419-05К, у якому зазначалось, що її звернення від 4 листопада 2010 року відповідно до вимог частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) надіслано з контролем для розгляду за належністю до Генеральної прокуратури України із супровідним листом від 17 листопада 2010 року та з проханням повідомити ОСОБА_4 і Адміністрацію Президента України про прийняте рішення.

16 грудня 2010 року заступником Генерального прокурора України Занфіровим В. позивача повідомлено про проведення прокуратурою Донецької області перевірки законності реконструкції приміщення магазину, яке належить ОСОБА_9 на праві власності, за результатами якої виявлено правопорушення і вжито заходів реагування, зокрема, видано припис про припинення будь-яких будівельних робіт та накладено штраф. Разом з тим, у листі зазначено, що прокуратурою міста Харцизька Донецької області відповідно до статті 97 Кримінально-процесуального кодексу (далі - КПК) України проводиться перевірка за доводами позивача щодо протиправних дій зазначених у скарзі службових осіб, хід якої залишено на контролі в Генеральній прокуратурі України.

Проте, ОСОБА_4, вважаючи, що відповідь Генерального прокурора України на її скаргу від 4 листопада 2010 року не містить повних, обґрунтованих та конкретних відповідей на поставлені питання, 27 грудня 2010 року направила скаргу до Президента України ОСОБА_8, в якій просила про повторний розгляд її скарги від 4 листопада 2010 року.

Листом від 13 січня 2011 року № 22/003773-05 за підписом керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Ханюка В.А. повторне звернення позивача від 27 грудня 2010 року на підставі частини 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР скеровано до Генеральної прокуратури України з проханням повідомити заявника про результати його розгляду.

15 лютого 2011 року заступником Генерального прокурора України Занфіровим В. повідомлено ОСОБА_4, що її скарги на дії приватного підприємця ОСОБА_9 з приводу реконструкції та експлуатації магазину органами прокуратури розглянуто відповідно до компетенції та надано обґрунтовані відповіді. В доповнення до відповіді від 16 грудня 2010 року Генеральною прокуратурою України зазначено, що за результатами розгляду заяв позивача прийняті рішення в порядку статті 97 КПК України, а на підставі перевірки її доводів щодо протиправних дій службових осіб прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи.

3 серпня 2011 року ОСОБА_4 знову звернулася до Президента України ОСОБА_8 зі скаргою на грубе порушення Генеральним прокурором України Пшонкою В.П. діючого законодавства та керівництвом Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України - Закону № 393/96-ВР при вирішенні її скарги від 4 листопада 2010 року.

Листом завідувача відділу опрацювання звернень громадян Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Конюхова С. від 12 серпня 2011 року № 22/095482-05 позивача повідомлено, що оскільки вона звернулась до Президента України з питань, які не належать до його повноважень та які мають розглядатися відповідним правоохоронними органами, звернення на підставі частини 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР надіслано для розгляду за належністю до прокуратури Донецької області.

17 серпня 2011 року ОСОБА_4 на ім'я керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Ханюка В.А. подано заяву з проханням надати відповіді на питання, викладені в скарзі від 4 листопада 2010 року.

26 серпня 2011 року позивачеві згідно листа № 22/099458-05 завідувача відділу опрацювання звернень громадян Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Конюхова С. надіслано копії листів Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України від 17 листопада 2010 року № 22/142419-05К та Генеральної прокуратури України від 28 лютого 2011 № 07/1/1-1302006.

31 серпня 2011 року ОСОБА_4 повторно звернулась із заявою до керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Ханюка В.А., на яку 12 вересня 2011 року заступником керівника Управління з питань звернення громадян Кільовою Г. надана відповідь.

29 вересня 2011 року позивачем втретє на ім'я керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Ханюка В.А. надіслано заяву, в якій вона просила надати особисто відповіді на питання щодо надходження і розгляду її скарги від 4 листопада 2010 року.

4 листопада 2011 року листом № 22/114581-05 заступника керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Кільової Г. позивача повідомлено, що на порушені нею питання вже надавалася вичерпна відповідь. Разом з тим, зазначено, що до повноважень Президента України, визначених статтею 106 Конституції України, не належить здійснення контрою за розглядом звернень громадян в органах прокуратури. Відповідно до статті 7 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ забороняється будь-яке втручання органів державної влади у діяльність прокуратури. Звернення представників влади, інших посадових осіб до прокурора з приводу конкретних справ і матеріалів, що знаходяться в провадженні прокуратури, не можуть містити будь-яких вказівок або вимог щодо результатів їх вирішення.

Вважаючи цю відповідь такою, що суперечить Конституції України та законодавству України, ОСОБА_4 звернулася з даним позовом до суду.

Так, статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 393/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За правилами частини 3 статті 7 цього Закону якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Частиною 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

У відповідності до статті 102 Конституції України Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України і закріплені у статті 106 Конституції України.

Згідно пункту 28 статті 106 Конституції України Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Указом Президента України від 2 квітня 2010 року № 504/2010 затверджено Положення про Адміністрацію Президента України, згідно пункту 1 якого Адміністрація Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини 1 статті 106 Конституції України.

Адміністрація у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, укладеними в установленому порядку, цим Положенням, а також розпорядженнями Глави Адміністрації Президента України.

Підпунктом 20 пункту 4 цього Положення передбачено, що Адміністрація Президента України відповідно до покладених на неї завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян (у тому числі політичних партій, професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем.

Як встановлено судами, відповідач приділив належну увагу розгляду скарги ОСОБА_4 від 29 вересня 2011 року та надав повну і обґрунтовану відповідь від 4 листопада 2011 року № 22/114581-05, тому право позивача на належний розгляд скарги ним не порушено.

Посилання ОСОБА_4 на те, що відповідь заступника керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Кільової Г. є неконкретною та необґрунтованою спростовується її змістом та матеріалами справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки відповідач при розгляді її скарги від 29 вересня 2011 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до заступника керівника Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України Кільової Г. про визнання відповіді від 4 листопада 2011 року №22/114581-05 такою, що суперечить Конституції України, законодавству України, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.