Справа № 22-а-1809/11
Суддя: Шевчук Г. М.
Дата ухвалення: 2011-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а-1809/11Головуючий у 1-й інстанції Снігурський
Категорія - Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Сташківа Б. І., Кузьми Р. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі на рішення Зборівського районного суду від 2 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі (далі управління ПФУ) про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі протиправними, зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі дорахувати невиплачену компенсацію до пенсії як дитині війни у період з 9.07.2007р. по 31.12.2007 року, з 22.05.2008р. по 31.12. 2008 року та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року включно із врахуванням проведених виплат за вказаний період.

В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що він має статус Дитина війнита відповідно до вимог ст.6 Закону України №2195-ІV має право на одержання підвищеної пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, оскільки Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України, відповідні положення Законів України Про Державний бюджет Українина 2007 та 2008 роки, якими була зупинена дія положень ст. 6 Закону України №2195-ІV, що обмежувала соціальні гарантії. Відповідач вказане підвищення до пенсії протягом 2007-2009 років не виплачував. Вважає, що відповідач зобовязаний провести нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за вказаний період часу .

Рішенням Зборівського районного суду від 2 вересня 2010 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області з приводу відмови виплати в користь ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області нарахувати та виплатити в користь ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно, з врахуванням проведених виплат за вказані періоди.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області в користь ОСОБА_1 08 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

В апеляційній скарзі управління ПФУ просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Законом України №2195-ІV передбачено проведення фінансування виплат, згідно з даним Законом, із Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України. ОСОБА_1 того, законодавством України не передбачено, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислюється вказаний розмір пенсії. Діючим законодавством не визначено поняття мінімальна пенсія за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії, оскільки наведене у ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявизначення мінімального розміру пенсії за віком застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено права позивачки на перерахунок та виплату підвищення пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України №2195-ІV у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача провести позивачу відповідні нарахування та виплату пенсії. Ненарахування та невиплата з боку відповідача є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Відповідно до норми ст. 6 Закону України №2195-ІV, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, має право на отримання підвищення виплачуваної пенсії за віком.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України №2195-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Положенням п. 12 ст. 71Закону України Про Державний бюджет на 2007 рікдію статті 6 Закону України №2195-ІV з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України №2195-ІV, з урахуванням статті 111 цього Закону;

Вимогами пп.2 п.41 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 року №107-VІ було змінено положення ст.6 Закону України №2195-ІV. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року ці зміни визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.3 Закону України №2195-ІV державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи норми цивільно-процесуального законодавства, чинні на момент ухвалення рішення, суд обгрунтовано прийшов до висновку, що позивачці у період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно, повинна була нараховуватись підвищена пенсія з урахуванням виплачених сум, яка передбачена для дітей війни. Відмова в такому нарахуванні та виплаті є протиправною.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність, визначення у законодавстві поняття мінімальна пенсія за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії, згідно із вимогами ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняі норми закону щодо заборони застосування даного розміру для розрахунку інших, повязаних з нею, пенсій чи доплат відсутні. Зважаючи на наведене, вищезазначені доводи апелянта є безпідставними.

Необгрунтованими є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України Про соціальний захист дітей війнипідвищення до пенсії, оскільки відсутність такого фінансування не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань та не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти Українивід 08.11.2005 року).

Підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.197, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі відхилити.

Рішення Зборівського районного суду від 2 вересня 2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2