Справа № 2а-4283/11/1370
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/201/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Веденяпіна О.А.

Степашка О.І.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013

у справі № 2а-4283/11/1370

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного

Управління Міндоходів у Львівській області

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Державної податкової служби Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник - Державна податкова інспекція у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області) про скасування податкового повідомлення - рішення № /0 від 17.12.2010 в частині нарахованого податкового зобов?язання по податку на додану вартість в сумі 273402, 17 грн. та штрафної санкції в сумі 136701, 09 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2011 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2011 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення - рішення №/0 від 17.12.2010 в частині нарахованого податкового зобов?язання по податку на додану вартість в сумі 273402, 17 грн. та штрафної санкції в сумі 136701, 09 грн.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції відповідач оскаржив її в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово господарської діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 30.09.2010 та складено акт № 1501/172/НОМЕР_1 від 17.12.2010.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 27.12.2010, яким визначено податкове зобов?язання по податку на додану вартість в сумі 414115, 80 грн.: основний платіж 276077, 20 грн., штрафна (фінансова) санкція 138038, 60 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 3.1.1, п. 3.1 ст. 3, ч. 3 п. 4.7 ст. 4, пп. 6.1.1 п. 6.1 ст. 6 Закону України ?Про податок на додану вартість? № 168/97-ВР від 03.04.1997, не включено в зобов?язання по сплаті податку на додану вартість відповідних звітних періодів вартість наданих транспортно-експедиторських послуг на території України.

Позивачем в періоді, що перевірявся, надавались транспортно-експедиторські послуги шляхом укладення договорів про надання експедиторських послуг по перевезенню вантажів автотранспортом з резидентами та нерезидентами - замовниками та перевізниками.

Вказані послуги надавались на підставі укладених договорів (контрактів) про здійснення перевезень вантажів автотранспортом та надання транспортно-експедиторських послуг на території України, про що свідчать представлені до перевірки рахунки-фактури та акти виконаних робіт (наданих послуг) але позивач в порушення орган вважає, що за період, що перевірявся позивачем занижено податкові зобов?язання по податку на додану вартість на суму 271268, 86 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1 - 8.4) за період з 01.01.2008 по 30.09.2010 встановлено заниження задекларованих суб?єктом підприємницької діяльності показників у рядку (1-8.4) декларації по податку на додану вартість на загальну суму 271268, 86 грн.

Згідно з п. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України за № 128/2568 від 20.02.1998), транспортна послуга - це перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов?язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до Закону України ?Про транспортно-експедиційну діяльність? №1955-ІV від 01.07.2004 транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування, при цьому експедитор (транспортний експедитор) - це суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Згідно з пп. 3.1.3 п. 3.1 ст. 3 Закону № 168/97-ВР об'єктом оподаткування є операції з вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт), поставки транспортних послуг по перевезенню пасажирів, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону України.

Пунктом 6.1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 Закону № 168/97-ВР, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Згідно з пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 168/97-ВР при експорті товарів та супутніх такому товару послуг ставка податку становить нуль відсотків до бази оподаткування поставки транспортних послуг залізничним, автомобільним, морським та річковим транспортом по перевезенню пасажирів, багажу, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону України, а саме: від пункту за межами державного кордону України до пункту знаходження зовнішнього митного контролю України; від пункту знаходження зовнішнього митного контролю України до пункту за межами державного кордону України; між пунктами за межами державного кордону України, а також авіаційним транспортом: від пункту за межами державного кордону України до пункту проведення митних процедур з пропуску пасажирів, багажу, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу через митний кордон на митну територію України (включаючи внутрішні митниці); від пункту проведення митних процедур з пропуску пасажирів, багажу, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу через митний кордон за межі митного кордону України (включаючи внутрішні митниці) до пункту за межами державного кордону України; між пунктами за межами митного кордону України.

У разі якщо надання транспортних послуг здійснюється у вигляді брокерських, агентських, комісійних операцій з транспортними квитками, проїзними документами, укладання договорів або рахунків на транспортування пасажирів чи вантажів довіреною особою перевізника, операції з таких послуг відповідно до абз. 2 пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону 168/97-ВР оподатковуються за повною ставкою.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що право на застосування нульової ставки податку на додану вартість згідно з пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 168/97-ВР має платник, який безпосередньо надає транспорті послуги з міжнародного перевезення пасажирів та вантажів.

При цьому помилковим є твердження суду апеляційної інстанції про оподаткування спірних операцій за нульовою ставкою, оскільки під дію пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 168/97-ВР підпадають не всі транспортні послуги за межами державного кордону України, а лише ті, які надаються перевізником безпосередньо, без залучення інших перевізників.

Зазначене судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення взято до уваги не було, що призвело до безпідставного скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного Управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 у справі № 2а-4283/11/1370 слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2011 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 у справі № 2а-4283/11/1370 скасувати.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2011 у справі № 2а-4283/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді О.А. Веденяпін