Справа № 2а-4108/11/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ К/9991/44515/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Борисенко І.В., Лосєва А.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року

у справі № 2а-4108/11/2670

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва

за участю Прокуратури Святошинського району міста Києва

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 березня 2011 року № /0, № /0 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 15 березня 2011 року № /0 (в редакції уточнення позовних вимог від 31 травня 2011 року та від 11 жовтня 2011 року).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2011 року позов був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 15 березня 2011 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва № /0 від 15 березня 2011 року. В решті позовних вимог було відмовлено. Судові витрати у розмірі 1,70 грн. присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2011 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Святошинському районі м. Києва провела документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої був складений акт № 394/17-40/НОМЕР_1 від 04 березня 2011 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені, зокрема: вимоги підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, підпункту «а» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», які полягали у ненарахуванні, неутриманні та неперерахуванні до бюджету податку з доходів фізичних осіб в розмірі 31875,00 грн. з виплаченого позивачем доходу фізичним особам; вимоги наказу Державної податкової адміністрації від 29 вересня 2003 року № 451 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», які полягали у неподанні до ДПІ у Святошинському районі м. Києва податкового розрахунку за формою 1ДФ за 2008-2010 роки при виплаті доходу фізичним особам, у яких позивачем здійснювалась закупівля товару за готівкові грошові кошти; вимоги пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29 жовтня 1999 року №599, пункту 5 Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1269, які полягали у реалізації товару, не облікованого у встановленому порядку, на загальну суму 610000,00 грн.

При цьому, в акті перевірки було встановлено, що у періоді, який перевірявся, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 застосовувала спрощену систему оподаткування, обліку та звітності і здійснювала такі види діяльності: роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами; роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами; виробництво спіднього одягу.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що 22 лютого 2011 року в ТЦ «Метроград» був виявлений факт трудових відносин позивача з найманим працівником ОСОБА_2, оскільки: трудова угода з вказаною особою не була зареєстрована у центрі зайнятості; відомості про найманого працівника ОСОБА_2 до заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого 2011 року позивачем не вносились; довідка про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку не отримувалась; ставка податку на 50 % на найманого працівника не збільшувалась; єдиний податок на найманого працівника в розмірі 100,00 грн. не сплачувався. Також, в акті перевірки було вказано, що при порівнянні бази даних ДПІ у Святошинському районі м. Києва (картка особового рахунку), довідок Ф-1ДФ, наданих до перевірки документів, встановлено ненарахування, неутримання та неперерахування позивачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб у сумі 31875,00 грн. при виплаті доходів фізичним особам у загальній сумі 212500,00 грн. Крім іншого, у акті перевірки було вказано, що позивачем в період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року позивач здійснював роздрібну торгівлю за готівкові кошти непродовольчими товарами, які не були облікові у встановленому порядку, а саме - до книги обліку доходів і витрат позивач не вносив відомостей про вартість товарів, отриманих для продажу, та, відповідно, не здійснював облік товарних запасів, які реалізовувались, у загальній сумі 610000,00 грн.

15 березня 2011 року ДПІ у Святошинському районі м. Києва на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № /0, яким на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 1220000,00 грн.

15 березня 2011 року ДПІ у Святошинському районі м. Києва на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0 яким згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, абзацом 1 пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України збільшила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб (найманих працівників) на 510,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

15 березня 2011 року ДПІ у Святошинському районі м. Києва на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0 яким згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, абзацом 1 пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України збільшила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб (найманих працівників) на 40907,61 грн., у тому числі: 32726,09 грн. - за основним платежем, 8181,52 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» були застосовані до позивача неправомірно, оскільки обов'язок ведення обліку товарних запасів не може бути покладений на фізичних осіб - підприємців, які здійснюють свою діяльність за спрощеною системою оподаткування. Також, виходив з того, що позивач, перераховуючи кошти фізичним особам-підприємцям при закупівлі товару, не виступав податковим агентом щодо таких фізичних осіб, а тому не був зобов'язаний утримувати та перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб із виплачених сум, з урахуванням того, що податковим органом не було встановлено фізичних осіб, у яких здійснювалась закупівля товару. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем не заперечувався факт використання найманої праці без реєстрації трудового договору.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1, оскільки вона здійснювала діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у податкового органу правових підстав для притягнення позивача до відповідальності, встановленої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення вимог пункту 12 статті 3 цього Закону та, як наслідок, про неправомірність оспорюваного рішення від 15 березня 2011 року № /0 і наявність підстав для його скасування.

Згідно з пунктом 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковим агентом є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента-юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати і сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

З огляду на положення підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, податковим органом не встановлено осіб, у яких здійснювалась закупівля товару позивачем. Також, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що товар (тканина для пошиття спідньої білизни) придбавався у фізичних осіб-підприємців на ринку 7-й кілометр у м. Одеса, вказані особи не перебували у трудових відносинах з позивачем (т. 1 арк. справи 41-42).

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що у податкового органу були відсутні підстави для визначення позивача податковим агентом та утримання з позивача податку з доходів, виплачуваних таким фізичним особам, які здійснюють підприємницьку діяльність.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення № /0 від 15 березня 2011 року та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не містить посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень згідно положень частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.В. Борисенко

_____________________ А.М. Лосєв