Справа № 803/1116/15-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Справа № 876/6936/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Охоронна фірма «Захист і безпека» та апеляційну скаргу ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «Охоронна фірма «Захист і безпека» до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивач приватне підприємство «Охоронна фірма «Захист і безпека» звернувся до суду з адміністративним до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05 травня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 05 травня 2015 року №008071503 повністю та № - в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 451 грн. 05 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржили сторони у справі.

Позивач приватне підприємство «Охоронна фірма «Захист і безпека» незгідне з вищевказаним рішенням в частині відмови у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 1022,69 грн., у звязку з неправильністю та неповнотою дослідження доказів і встановлення обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області не погоджується із даним рішенням в частині задоволення позовних вимог та вважає його в цій частині необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції було прийняте рішення із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить таке рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, в решті постанову залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2012р. позивачем подано до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області податкову декларацію платника єдиного податку - юридичної особи за І півріччя 2012 року. В графі 1 та 3 ("Загальна сума доходу за податковий (звітний) період", "Сума доходу за податковий (звітний) період, що оподатковується за ставкою 5%") зазначено суму в розмірі 791 404 грн., а в графі 7.2 ("Сума єдиного податку за ставкою 5%") зазначено суму єдиного податку в розмірі 39 570,20 грн. Суму в розмірі 39 570 грн. також вказано у графі 9 цієї декларації ("Сума єдиного податку до сплати за податковий (звітній) квартал").

10.09.2012р. підприємством було подано уточнюючу декларацію платника єдиного податку - юридичної особи, яка містила ідентичні відомості про суму податку в графі 1, 3 та 7.2 з декларацією, яка подана у серпні 2012 року. Проте, у графі 8 ("Сума єдиного податку за минулий податковий (звітний) період") вказано суму 14 467,95 грн. та у графі 9 ("Сума єдиного податку до сплати за податковий (звітний) квартал") вказано 25 102,25 грн.

В графі "Самостійне виявлення помилок" вказана сума єдиного податку за даними раніше поданої декларації, що уточнюється, 39 570,20 грн.

Тобто, позивач зменшив податкове зобов'язання з єдиного податку з юридичних осіб за І півріччя 2012 року на 14 467,95 грн. (39 570,2 - 25 102,25 = 14 467,95).

29.01.2013р. позивачем подано до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області податкову декларацію платника єдиного податку - юридичної особи за 2012 рік. В графі 1 та 3 ("Загальна сума доходу за податковий (звітний) період", "Сума доходу за податковий (звітний) період, що оподатковується за ставкою 5%") зазначено суму в розмірі 2 003 044,16 грн., а в графі 7.2 ("Сума єдиного податку за ставкою 5%") зазначено суму єдиного податку в розмірі 100 152,21 грн. Суму в розмірі 100 152,21 грн. також вказано у графі 9 цієї декларації ("Сума єдиного податку до сплати за податковий (звітній) квартал").

27.03.2013р. підприємством було подано уточнюючу декларацію платника єдиного податку - юридичної особи, яка містила ідентичні відомості про суму податку в графі 1, 3 та 7.2 з декларацією, яка подана у січні 2013 року. Проте, у графі 8 ("Сума єдиного податку за минулий податковий (звітний) період") вказано суму 70 283,01 грн. та у графі 9 ("Сума єдиного податку до сплати за податковий (звітний) квартал") вказано 29 869,20 грн.

В графі "Самостійне виявлення помилок" вказана сума єдиного податку за даними раніше поданої декларації, що уточнюється, всього 100 152,21 грн.

Тобто, позивач зменшив податкове зобов'язання з єдиного податку з юридичних осіб за 2012 рік на 70 283,01 грн. (100 152,21 - 29 869,2 = 70 283,01).

В квітні 2015 року працівниками ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області проведено перевірку дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання приватного підприємства охоронна фірма «Захист і безпека».

За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.04.2015р. №1334/15.3/35298237, яким зафіксовано порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України, яке полягало в незабезпеченні своєчасної сплати узгоджених грошових зобов'язань по єдиному податку, а саме: в сумі 14 512,74 грн. по строку сплати 19.08.2014р., фактично сплачено 28.08.2014р.; в сумі 9 197 грн. по строку сплати 19.02.2013р., фактично сплачено 19.03.2013р.; в сумі 51 471,62 грн. по строку сплати 19.02.2013р., фактично сплачено 27.03.2013р.; в сумі 514,23 грн. по строку сплати 19.11.2013р., фактично сплачено 20.11.2013р.; в сумі 4 510,54 грн. по строку сплати 19.08.2012р., фактично сплачено 10.09.2012р.

На підставі зазначеного акту перевірки ОСОБА_4 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області винесено податкові повідомлення-рішення від 05.05.2015р.: №, яким платника зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в загальній сумі 2 873,44 грн. за порушення граничних строків сплати грошових зобов'язань по єдиному податку з юридичних осіб, а саме: 14 512,74 грн. по строку сплати 19.08.2014р. (фактично сплачено 28.08.2014р.); 9 197 грн. по строку сплати 19.02.2013р. (фактично сплачено 19.03.2013р.); 514,23 грн. по строку сплати 19.11.2013р. (фактично сплачено 20.11.2013р.); 4 510,54 грн. по строку сплати 19.08.2012р. (фактично сплачено 10.09.2012р.); №, яким платника зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 10 294,32 грн. за порушення граничного строку сплати грошових зобов'язань по єдиному податку з юридичних осіб в розмірі 51 471,62 грн. по строку сплати 19.02.2013р. (фактично сплачено 27.03.2013р.).

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до облікових даних платників податків здійснюється порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику (пункт 66.1 статті ПК України).

Виправлення помилок в майбутніх періодах здійснюється з урахування строків давності, визначених ст. 102 ПК України. В загальному випадку такий строк визначено не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

При цьому, кількість показників в деклараціях, що можуть бути уточнені платниками податків у наступних періодах, законодавством не обмежена.

Результатом помилки може бути не лише заниження податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, але завищення попередньо задекларованого податкового зобов'язання, як такого що підлягало сплаті до бюджету.

Законодавцем не обмежено характеру помилок, які можуть бути виправлені платником податків, а абзацом 1 пункту 50.1 статті 50 ПК України прямо передбачено обов'язок платника податків надіслати уточнюючий розрахунок податкової декларації, у якій ним самостійно виявлено помилку, і позивач виконав свій обов'язок, визначений пунктом 50.1 статті 50 ПК України.

Таким чином, саме податковий орган, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, здійснює внесення інформації до відповідних облікові карток, тому й корегування таких даних є повноваження такого органу.

Всупереч приписам пункту 66.1 статті 66, пункту 50.1 статті 50, статті 102 ПК України податковий орган при розрахунку штрафних санкцій не врахував дані уточнюючих податкових декларацій за І півріччя 2012 року від 10.09.2012р., за 2012 рік від 27.03.2013р., що вбачається із додатку до акта перевірки "Розрахунок штрафних санкцій".

Позивачем на підтвердження своєчасної сплати податкових зобов'язань за податковими деклараціями по єдиному податку з юридичних осіб (первинної та уточнених) надано до суду копії платіжних доручень від 13.02.2012р. №226, від 13.02.2012р. №227, від 14.03.2012р. №243, від 11.04.2012р. №274, від 11.05.2012р. №299, від 08.06.2012р. №322, від 12.07.2012р. №12, від 17.08.2012р. №38, від 19.09.2012р. №69, від 19.10.2012р. №382, від 16.11.2012р. №111, від 17.12.2012р. №127, від 17.01.2013р. №133.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави щодо нарахування штрафних санкцій позивачу шляхом винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.05.2015р. №008071503 та № в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 451 грн. 05 коп., оскільки сплата податкових зобов'язань по єдиному податку з юридичних осіб за податковими деклараціями за І півріччя 2012 року, за 2012 рік здійснена у встановлені чинним податковим законодавством строки.

Відтак, правових підстав для притягнення позивача до відповідальності за пунктом 126.1 статті 126 ПК України немає, оскільки виходячи з наведених правових норм, законодавець пов'язує погашення грошових зобов'язань саме з фактичною їх сплатою або за рахунок грошових коштів, або за рахунок переплати, або за рахунок майна, але не із зменшенням самостійно визначеної платником податків суми податкових зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, подача уточнюючих декларацій не є погашенням податкового боргу платником податків у розумінні норм пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14, ст. 50, ст. 87, ст. 126 ПК України, оскільки платник податків не погашав (не сплачував) податковий борг, а корегував податкові зобов'язання (грошові зобов'язання) в сторону зменшення, тобто, фактично, усував помилку при визначення суми податкового зобов'язання.

При цьому, у даному випадку, позивач не зменшував уточнюючою декларацією суму податкового боргу, оскільки такий борг взагалі не виникав, так як сума податкового зобов'язання платником податків була визначена невірно, а тому відсутня протиправна поведінка платника податку, а отже відсутні правові підстави для застосування до платника податку міри відповідальності такої як штраф.

А відтак, оскільки штраф нараховується лише на ті суми податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до бюджету, то у даному випадку, коли позивач шляхом надання уточнюючих розрахунків зменшив суму податкового зобов'язання (грошового зобов'язання), задекларовану раніше, така сума (до зменшення) не підлягає сплаті в бюджет, а відповідно на таку суму не нараховується штраф.

Таким чином, законні підстави для винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень від 05.05.2015р. №008071503 та № в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 451,05 грн. були відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Разом з тим, вимога позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.05.2015р. № в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 2 422,39 грн. не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано пояснень з приводу цієї вимоги та доказів на їх обґрунтування, в той час витягами з облікової картки платника єдиного податку за 2013 та 2014 роки підтверджується несвоєчасне погашення узгоджених податкових зобов'язань: по декларації № від 29.01.2013р. в сумі 9 197грн. із затримкою 30 календарних днів, по декларації № від 24.10.2013р. в сумі 514грн.23коп. із затримкою 1 календарний день та по декларації № від 14.07.2014р. в сумі 14 512грн.74коп. із затримкою 10 календарних днів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених позовних вимог. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Зважаючи на викладене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги приватного підприємства «Охоронна фірма «Захист і безпека» та ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2015 року у справі № 803/1116/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 03.11.2015