Справа № 826/3771/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3771/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Громадської організації «КИЇВСЬКА МІСЬКА СПІЛКА АВТОМОБІЛІСТІВ» до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО» про визнання недійсним та скасування рішення, за апеляційними скаргами Обслуговуючого гаражного кооперативу «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО», Київської міської ради на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання Рішення Київської міської ради від 26.12.2014 року за № 852/852 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «ОГК «Деміївський-Авто» на вул. Деміївській, 35-37 у Голосіївському районі м. Києва для експлуатації та обслуговування гаражів» недійсним.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Обслуговуючий гаражний кооператив «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО», подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Також з апеляційною скаргою звернувся відповідач, який посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

В засідання з'явились учасники процесу.

Представники апелянтів наполягали на задоволенні вимог їх скарг та скасуванні оскаржуваної постанови, з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

Представники позивача просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що рішення є законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, подані письмові заперечення та додаткові пояснення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Київської міської ради підлягає частковому задоволенню, а Обслуговуючого гаражного кооперативу «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО» - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у Київської міської ради не було законних підстав приймати оскаржуване рішення, оскільки рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 06.02.1984 року за №102/8 «Про відведення земельних ділянок Київській міській раді Республіканського добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», яке є правовою підставою для Громадської організації «КИЇВСЬКА МІСЬКА СПІЛКА АВТОМОБІЛІСТІВ» користуватися земельною ділянкою по вул. Деміївській, 35-37 у Голосіївському районі м. Києва починаючи з 1984 року, станом як на момент виникнення спірних правовідносин, так і вирішення справи по суті є чинним. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є правонаступником особи, якій було надано спірну земельну ділянку у користування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та свідчать матеріали справи, 26.12.2014 року на II сесії VII скликання Київська міська рада прийняла Рішення за № 852/852 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «ОГК «Деміївський-Авто» на вул. Деміївській, 35-37 у Голосіївському районі м. Києва для експлуатації та обслуговування гаражів», відповідно до якого Київською міською радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Обслуговуючому кооперативу «ОГК «Деміївський-Авто» на вулиці Деміївській, 35-37 у Голосіївському районі м. Києва орієнтовною площею 0,84 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Києва) в довгострокову оренду на 10 років для експлуатації та обслуговування гаражів згідно з планом-схемою.

Вважаючи зазначене рішення протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правомірності прийняття оскаржуваного рішення колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Київська міська рада рішенням від 26.12.2014 року № 852/852 надала дозвіл на розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки Обслуговуючому гаражному кооперативу «ОГК «Деміївський-Авто» на вул. Деміївській, 35 - 37 у Голосіївському районі Києва орієнтовною площею 0,84 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Києва) в довгострокову оренду на 10 років для експлуатації Услуговування гаражів згідно з планом-схемою (додаток до рішення) (К-22885).

До прийняття оспорюваного рішення земельна ділянка на вул. Деміївській, 35-37 у Голосіївському районі м. Києва обліковувалась як земельна ділянка не надана власність та користування.

Механізм оформлення земельних ділянок в м. Києві регламентовано, зокрема, Земельним кодексом України, рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 року № 63/9120 «Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у ористування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві» (далі тимчасовий порядок), а також Регламентом Київради, що затверджений рішенням Київради від 14.07.2011 року № 383/5770 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 5 Тимчасового порядку зацікавлена особа, яка має намір одержати земельну ділянку в користування або у власність, звертається до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань (крім громадян, які подають клопотання про передачу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, індивідуального дачного та гаражного будівництва або про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою одержання земельних ділянок для зазначених цілей в оренду) із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

До клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою додаються:

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали в масштабі не менше 1:2000, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки;

витяг з містобудівного кадастру;

витяг з міського земельного кадастру;

нотаріально посвідчена письмова згода землекористувача на вилучення земельної ділянки чи її частини при формуванні нової земельної ділянки (у разі необхідності вилучення земельної ділянки) або припинення права користування земельною ділянкою чи її частиною при формуванні нової земельної ділянки (у разі добровільної відмови від права користування земельною ділянкою) із зазначенням розмірів передбаченої для вилучення (припинення права користування) земельної ділянки та умов її вилучення, а також документи, що посвідчують правонаступництво землекористувача (якщо таке було), або у разі ненадання чи відмови у наданні такої згоди - рішення суду про вирішення цього питання. У разі подання клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування існуючих будівель чи споруд, відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, за рахунок земельної ділянки або частини земельної ділянки, яка була відведена уповноваженим органом до 1991 року та на яку на момент подання клопотання документ, що посвідчує право користування, не оформлений та не зареєстрований, нотаріально посвідчена згода не вимагається. У разі подання клопотання про виготовлення документації із землеустрою особою, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду на такій земельній ділянці, відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, нотаріально посвідчена письмова згода землекористувача на вилучення земельної ділянки чи її частини, необхідної для експлуатації та обслуговування набутого житлового будинку, будівлі або споруди, не вимагається;

нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, інших користувачів земельної ділянки, якщо такі є (у разі подачі клопотання щодо поділу чи об'єднання земельних ділянок);

нотаріально посвідчені копії документів щодо правового статусу об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд) та копія матеріалів технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, якщо такі розташовані на земельній ділянці;

копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки в користування разі подачі клопотання щодо земельної ділянки, яка надавалась в користування до 15.03.1991 - до введення в дію Земельного кодексу Української PCP) або довідка Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відсутність в архіві документів щодо відведення відповідної земельної ділянки (крім подачі клопотання щодо поділу чи обєднання земельних ділянок або щодо передачі сформованої земельної ділянки без зміни цільового призначення);

копії документів, що посвідчують право на земельну ділянку (за наявності, а у разі подачі клопотання щодо поділу чи об'єднання земельних ділянок або щодо передачі сформованої земельної ділянки - обов'язково);

засвідчені печаткою та підписом керівника зацікавленої особи копії установчих документів (для юридичних осіб), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (для юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців), копія реєстраційного номера облікової картки платника податку (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України) (для фізичних осіб - підприємців), а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу, та копія реєстраційного номера облікової картки платника податку (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України);

довіреність або засвідчена в установленому порядку її копія, на підставі якої інтереси заявника представляє його уповноважена особа (у разі якщо клопотання подається представником).

До згоди землекористувача на вилучення чи припинення права користування земельною ділянкою або до клопотання щодо поділу чи об'єднання земельних ділянок, а також у разі передачі сформованої земельної ділянки без зміни її цільового призначення додаються:

а) у разі виникнення права користування земельною ділянкою до 01.01.2013 - копія документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

б) у разі виникнення права користування земельною ділянкою після 01.01.2013 - копії документів, що посвідчують оформлення та реєстрацію права користування земельною ділянкою, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, витяг

з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права користування земельною ділянкою.

У разі невідповідності клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та складу доданих до нього документів вимогам цього Порядку клопотання не приймається.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті спірного рішення третьою особою було подано всі необхідні для прийняття такого рішення документи та підстав для прийняття іншого рішення, зокрема, про залишення клопотання Обслуговуючого гаражного кооперативу «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО» без розгляду у відповідача не було.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не зазначений як особа, якій надано право користування спірною земельною ділянкою.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є правонаступником Громадської організації «Київська міська організація Всеукраїнська спілка автомобілістів».

Однак, даний висновок є хибним та спростовується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.1984 року Виконавчий комітет Київської міської ради народних депутатів прийняв Рішення за №102/8 «Про відведення земельних ділянок Київській міській раді Республіканського добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» з метою влаштування тимчасових відкритих платних автостоянок.

Правонаступником Київської міської ради Республіканського добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» стала Громадська організація «Київська міська організація Всеукраїнська спілка автомобілістів», що підтверджується резолютивною частиною Постанови Вищого арбітражного суду України від 16.07.1999 року у справі за №02-7/11-18ц/716.

До апеляційної скарги третьою особою долучено копію рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2008 року по справі №6/279, яке набрало законної сили, але не досліджувалось у суді першої інстанції. Представником третьої особи обґрунтовано необхідність дослідження судом апеляційної інстанції доказів, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з урахуванням того, що прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів зумовлюється поважністю причин, з яких докази не могли бути подані до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Враховуючи обґрунтованість причин ненадання вказаних доказів до суду першої інстанції, колегія суддів визнала можливим їх дослідження апеляційним судом.

Відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2008 року по справі №6/279 було задоволено позов Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» до Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів» про визнання частково недійсним статуту відповідача та визнано недійсним абзац 1 п. 1.1. статуту Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів» в редакції від 19.01.2007 року, яким визначено, що Громадська організація «Київська міська спілка автомобілістів» є правонаступником майнових, немайнових та інших правах Київської міської організації Всеукраїнська ділка автомобілістів, яка була самостійною юридичною особою, зареєстрованою Київською міською державною адміністрацією 29.04.1993 року (свідоцтво №10), і припинила свою діяльність шляхом перетворення (реорганізації) та внесення термінологічних змін у назву.

При винесенні даного рішення Господарським судом м. Києва було встановлено, що при прийнятті рішення про припинення Київської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів не дотримані вимоги закону та статуту, Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» було подано заяву саме про реєстрацію нової громадської організації, а не реєстрацію будь-яких дій відносно Київської міської організації Всеукраїнська спілка автомобілістів; відсутній нотаріально посвідчений передавальний акт.

Крім того, судом було встановлено, що припинення Київської міської організації Всеукраїнська спілка автомобілістів відповідно до вимог закону не відбувалося. Передання Київською міською організацію Всеукраїнська спілка автомобілістів всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам, зокрема, Громадській організації «Київська міська спілка автомобілістів» у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) не відбувалося.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. З Закону України «Про об'єднання громадян» (у редакції чинній станом на 2004 - 2005 рік), громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Відповідно до ст. 9 Закону об'єднання громадян України утворюються і діють з всеукраїнським, місцевим та міжнародним статусом. До всеукраїнських об'єднань громадян належать об'єднання, діяльність яких поширюється на територію всієї України і які мають місцеві осередки у більшості її областей. До місцевих об'єднань належать об'єднання, діяльність яких поширюється на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці або регіону. Територія діяльності самостійно визначається об'єднанням громадян. Громадська організація є міжнародною, якщо її діяльність поширюється на територію України і хоча б однієї іншої держави.

Громадська організація «ВСЕУКРАЇНСЬКА СПІЛКА АВТОМОБІЛІСТІВ» була створена та діяла за всеукраїнським статусом, а Громадська організація «Київська міська організація Всеукраїнська спілка автомобілістів» була тільки осередком вищого об'єднання і без погодження вищої організації (об'єднання) будь яких дій щодо ліквідації та реорганізації приймати не могла, оскільки дії осередку були обмежені статутом (див. ст. 19 Закону України «Про об'єднання громадян»).

Усі ці обставини були встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 13.10.2008 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2008 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.01.2009 року у справі №6/279 за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» до Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів» про визнання недійсним п. 1.1. статуту.

При розгляді вказаної справи судами встановлено, що постанова від 22.12.2004 року 11-ої звітно-виборчої конференції громадської організації Київська міська організація Всеукраїнської спілки автомобілістів про припинення громадської організації Київська міська організація Всеукраїнської спілки автомобілістів шляхом реорганізації в громадську організацію «Київська міська спілки автомобілістів» за змістом не відповідає закону та фактичним обставинам, з якими закон пов'язує настання юридичних наслідків правонаступництва. Відповідно до п. 8.1. статуту Київської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, рішення громадської організації підлягають обов'язковому затвердженню Головою Центральної Ради Всеукраїнської спілки автомобілістів, втім такого затвердження не існує, та даний факт сторони не заперечували.

Відповідно до ст. 255 КАС України судові рішення, які набрали законної сили є обов'язковими для осіб, які беруть участь у справі та їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлюючи фактичні обставини справи колегією суддів також досліджено надані позивачем копії судових рішень, які, на його думку, встановлюють факт правонаступництва.

При цьому, вказані рішення не підтверджують тих обставин, на які посилається позивач.

Зокрема, у справі №2-а-2455/11/2670 не досліджувались обставини правонаступництва та законність таких дій органів управління Громадською організацією «Київська міська організація Всеукраїнська спілка автомобілістів», а досліджувались обставини незаконності вибуття земельної ділянки з користування, а у справі №5011/47/12608-2012 брались до уваги обставини, встановлені по справі 2-а-2455/11/2670.

Разом з тим, позивачем не надано документів, підтверджуючих в установленому законом порядку право користування спірною земельною ділянкою.

Рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №102/8 «Про відведення земельної ділянки по вул. Деміївська, 35 Київській міській раді Республіканського добровільного товариства «Автолюбитель УРСР» з метою влаштування тимчасових відкритих платних автостоянок прийняте 06.02.1984 року не є документом, що дає право постійного користування земельною ділянкою без отримання Акту на право користування земельною ділянкою.

Згідно чинного на той час законодавства, землеустрій проводився за рішенням органів державної влади, ініціативою землевпорядних органів або за клопотанням заінтересованих землекористувачів. Землевпорядний процес складався з підготовчих робіт, складання проекту землеустрою, розгляду і затвердження проекту, перенесення його в натуру, оформлення і видачі землевпорядних документів, авторського нагляду за здійсненням проекту землеустрою (ст. 152 Земельного кодексу Української PCP BP УРСР, від 08.07.1970 року).

В процесі землеустрою складалися землевпорядні проекти, а також документи на право користування землею, передбачені ст. 20 цього Кодексу. Складання землевпорядних проектів здійснювалось за участю заінтересованих землекористувачів (ст. 153 Земельного кодексу Української PCP BP УРСР, від 08.07.1970 року).

З огляду на вищезазначені обставини та факти, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що оспорюване рішення Київської міської ради прийнято в межах компетенції та спосіб визначений законодавством України, зокрема, відповідно до ст. 9, 41, 79-1 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій»; Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Матеріали справи не містять доказів протиправності дій відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови неповно з'ясував обставини справи та порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, через що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта - відповідача стосовно необхідності закриття провадження по справі з підстав неналежності розгляду вказаної справи до юрисдикції адміністративних судів.

В силу п. 3 ч. 3.2 Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України справа від 01.04.2010 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що системний аналіз положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( 280/97-ВР ) (ч. 1 ст. 10, ст. 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України (254к/96-ВР ) та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин. Отже, положення ч. 1 ст. 143 Конституції України ( 254к/96-ВР ) «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції» стосується вирішення органами місцевого самоврядування як суб'єктами владних повноважень питань, визначених законами, зокрема, у галузі земельних відносин.

У п. 2 ч. 1 висновку вказаного Рішення Конституційний Суд України зазначив, що положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Київської міської ради на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2015 року по справі за адміністративним позовом Громадської організації «КИЇВСЬКА МІСЬКА СПІЛКА АВТОМОБІЛІСТІВ» до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО» про визнання недійсним та скасування рішення - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Обслуговуючого гаражного кооперативу «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2015 року по справі за адміністративним позовом Громадської організації «КИЇВСЬКА МІСЬКА СПІЛКА АВТОМОБІЛІСТІВ» до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «ОГК «ДЕМІЇВСЬКИЙ-АВТО» про визнання недійсним та скасування рішення - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2015 року - скасувати і прийняти нову.

У задоволенні адміністративного позову Громадської організації «КИЇВСЬКА МІСЬКА СПІЛКА АВТОМОБІЛІСТІВ» до Київської міської ради про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 26.12.2014 року №852/852 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому гаражному кооперативу «ОГК «Деміївський-Авто» на вул. Деміївській, 35-37 у Голосіївському районі м. Києва для експлуатації та обслуговування гаражів» - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складення у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 03.11.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.