Справа № 461/463/15-а, 2а-461/173/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 р. Справа № 876/6712/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Большакової О.О.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 06 травня 2015 року у справі №461/463/15-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

15.01.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України, просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 19.12.2014р. №2650/20917/15, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.40 Митного кодексу України.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 06.05.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 06.05.2015р. та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в діях позивача немає об'єктивної сторони складу адміністративного проступку, а саме - протиправної дії. Так, 13.01.2014р. позивачем ввезено на територію України автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 як транспортний засіб особистого користування в митному режимі транзит. 20.01.2014р. позивач отримав побутову травму при падінні зі сходів, наслідком чого став закритий перелом правої п'яткової кістки. Згідно рекомендацій лікаря Кам'янка-Бузької центральної лікарні ОСОБА_2 був змушений протягом 3 місяців носити гіпсову пов'язку та пересуватись за допомогою милиць. Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого лікування тривало з 20.01.2014р. по 15.05.2014р. З 15.05.2014р. по 28.07.2014р. позивач перебував на амбулаторному лікуванні у Новояричівській поліклініці Кам'янка-Бузького району з приводу верхньо-серединної грижі, підтвердженням чого є виписка із медичної картки амбулаторного хворого від 28.07.2014р. Внаслідок несправності блоку управління автомобілем з 31.07.2014р. по 12.09.2014р. транспортний засіб перебував в майстерні по обслуговуванню автомобілів у м.Яворові. 12.09.2014р. позивач прибув до зони митного контролю м/п «Грушів» Львівської митниці ДФС для проходження контролю. Листом головного лікаря Новояричівської поліклініки Кам'янка-Бузького району від 03.10.2010р. не спростовується документально підтверджений факт непереборної сили, що унеможливила своєчасне вивезення автомобіля. Факт знаходження автомобіля на ремонті відповідачем не оспорюється.

В судовому засіданні представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції. Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.01.2014р. ОСОБА_2 ввезено на територію України автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 як транспортний засіб особистого користування в митному режимі транзит.

12.09.2014р. позивач заїхав до зони митного контролю м/п «Грушів» Львівської митниці ДФС автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1.

В ході митного оформлення вказаного транспортного засобу встановлено, що згідно інформації, яка міститься в електронних базах даних ЄАІС Держмитслужби та ПІК «Інспектор-2006» ОСОБА_3 13.01.2014р. ввіз на митну територію України автомобіль марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 як транспортний засіб особистого користування в митному режимі «транзит».

В наданих відповідачу поясненнях ОСОБА_2 вказав, що перебував на лікуванні з 20.01.2014р. по 30.07.2014р., а в подальшому автомобіль зламався та знаходився на ремонті з 31.07.2014р. по 12.09.2014р. та надав виписку із медичної картки амбулаторного хворого від 30.07.2014р., яка видана Новояричівською поліклінікою Кам'янка-Бузького району.

06.12.2014р. державним інспектором ВМО №1 м/п «Грушів» Львівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №2650/2091/14 щодо ОСОБА_2, згідно з яким дії позивача мають ознаки складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, вказано, що розгляд справи відбудеться 19.12.2014р. о 10 год. Копія протоколу направлена позивачу супровідним листом від 09.12.2014р. №13-70-26/29-1769 (а.с.16, 19-22).

19.12.2014р. заступником начальника Львівської митниці ДФС, на підставі протоколу про порушення митних правил від 06.12.2014р., винесено постанову в справі про порушення митних правил №2650/20917/14, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. (а.с.5-6).

Вважаючи вказану постанову незаконною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 90 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102).

Згідно з ч.8 ст.102 МК України митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 3 ст.470 МК України встановлено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012р. №657 (далі - Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 Розділу 8 №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 з 20.01.2014р. по 30.07.2014р. перебував на лікуванні, зокрема, як вказує позивач: з 20.01.2014р. по 15.05.2014р. - у Кам'янка-Бузькій центральній районній лікарні, а з 15.05.2014р. по 28.07.2014р. - Новояричівській поліклініці Кам'янка-Бузького району Львівської області.

На підтвердження вказаного позивачем надано Виписку з медичної картки амбулаторного хворого Новояричівської районної поліклініки від 28.07.2014р., згідно якої позивач перебував в амбулаторії з 15.05.2014р. по 28.07.2014р., та Виписку №49 із медичної картки амбулаторного хворого Кам'янка-Бузької центральної районної поліклініки, відповідно до якої позивач з 20.01.2014р. по 15.05.2014р. перебував в амбулаторно-поліклінічному закладі у зв'язку з захворюванням (а.с.17-18).

Відповідно до листа головного лікаря Новояричівської районної лікарні від 03.10.2014р. №172, наданого на запит Львівської митниці Міндоходів України №13-70-53/27-10324 від 23.07.2014р., згідно медико-статистичної документації (Ф 074/о, Ф 025/о) громадянин ОСОБА_2 в період з 01.01.2014р. по 30.07.2014р. за медичною допомогою в Новояричівську поліклініку не звертався. При цьому поліклінічне відділення є структурним підрозділом Новояричівської районної лікарні. (а.с.75).

На підставі вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виписка із медичної картки амбулаторного хворого від 28.07.2014р без номера не є належним та допустимим доказом, а відповідно до ч.3 ст.70 КАС України, докази одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що до закінчення строку транзитного перевезення позивач не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, не інформував про місце знаходження транспортного засобу, жодних документів на підтвердження перебування на лікуванні не надавав, що позивачем не спростовано.

Пунктом 1 ч.1 ст.491 МК України встановлено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

Відповідно до ст.488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з положеннями ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримані законодавчі вимоги щодо порядку винесення протоколу про порушення митних правил №2650/20917/14 та постанови в справі про порушення митних правил №2650/20917/14. Вказане позивачем не заперечується.

На підставі аналізу законодавчих положень та обставин справи, зважаючи на те, що позивач до закінчення строку транзитного перевезення не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, не інформував про місце знаходження транспортного засобу, жодних документів на підтвердження перебування на лікуванні не надавав, надані документи належним чином не підтверджують наявність обставин непереборної сили, при складанні та розгляді справи про порушення митних правил та винесення постанови в справі про порушення митних правил колегією суддів порушень Митницею не встановлено, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 06 травня 2015 року у справі №461/463/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді О.О. Большакова

М.А. Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено 03.11.2015р.