Справа № 2а-3494/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року К/800/21288/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року по справі № 2а-3494/11

за позовом ОСОБА_4

до Управління праці та соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації (далі - Управління)

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління про визнання дій протиправними, зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити їй, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, з урахуванням встановленої статтею 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» мінімальної заробітної плати та виплачених сум.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2011 року позов задоволено.

Зобов'язано Управління нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік згідно зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до статті 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», з врахуванням виплаченої суми.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2011 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Залишаючи позов без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Статтями 99 та 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано та встановлено правила щодо строків звернення до суду та наслідків їх пропуску в адміністративному судочинстві.

Частинами 1 та 2 статті 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 вказаного Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Пунктом 5 частини 1 статті 107 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що суд повинен надати оцінку та перевірити наявність чи відсутність підстав для застосування статті 100 КАС України.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про нарахування та виплату їй, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, з урахуванням встановленої статтею 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» мінімальної заробітної плати.

Позов до Красилівського районного суду Хмельницької області позивачем подано 8 вересня 2011 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Згідно довідки Управління від 2 вересня 2011 року допомога на оздоровлення за 2010 рік ОСОБА_4 виплачена 10 листопада 2010 року у розмірі 90 грн.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача за захистом своїх порушених прав до суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення позовних вимог без розгляду, оскільки ОСОБА_4 пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС України.

ОСОБА_4 в касаційній скарзі вказує на неправомірність судового рішення апеляційної інстанції та зазначає, що прочини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом є поважними, оскільки отримавши у листопаді 2010 року допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 90 грн. вона вважала, що вказана виплата є лише її частиною і інша частина буде виплачена в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат протягом 2011 року.

Суд касаційної інстанції вважає доводи позивача наведені в скарзі необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Вказані позивачем в клопотанні причини для поновлення пропущеного строку для звернення до суду є необґрунтованими, оскільки термін виконання Державою зобов'язань щодо здійснення виплат щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік закінчився 31 грудня 2010 року.

Тобто строк звернення до суду щодо виплати ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік має обраховуватись з 1 січня 2011 року.

Отже, в заяві відсутні докази, які засвідчують, що причина пропуску процесуального строку ОСОБА_4 має об'єктивний та незалежний від скаржника характер та яка позбавила її можливості направити позов у шестимісячний строк, встановлений статтею 99 КАС України.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.