Справа № 2а-2818/10
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ К/800/5027/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в місті Полтаві про перерахунок пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в місті Полтаві на додаткову постанову Октябрського районного суду міста Полтави від 1 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 пред'явив у суді позов до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в місті Полтаві (далі - Управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної державної та додаткової пенсії, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Зазначив, що належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом III групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, й отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Вважаючи, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, встановленим цим Законом, звернувся до Управління ПФУ з заявою про приведення їх у відповідність до вимог закону. Однак, відповідач відмовив йому в цьому.

Посилаючись на протиправність такої відмови, просив суд визнати її протиправною та зобов'язати Управління ПФУ здійснити нарахування та виплату державної (основної) та додаткової пенсій з 30 жовтня 2006 року, відповідно до статей 50, 54, 67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Октябрського районного суду міста Полтави від 2 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 серпня 2011 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління ПФУ щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсій та зобов'язано з 30 жовтня 2006 року провести позивачу перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про прийняття додаткового рішення у справі за яким визнати відмову Управління ПФУ протиправною та зобов'язати Управління ПФУ здійснити нарахування та виплату державної (основної) та додаткової пенсій з 30 жовтня 2006 року, з урахуванням статті 67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Додатковою постановою Октябрського районного суду міста Полтави від 2 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року, заяву позивача задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління ПФУ щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язано з 30 жовтня 2006 року провести позивачу перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статей 50, 54, 67 Закону № 796-ХІІ та статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування касаційної скарги Управління ПФУ посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом III групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і відноситься до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього Закону.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті 54 зазначеного Закону, якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів III групи щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам III групи - 50 % мінімальної пенсії за віком.

Мінімальна пенсія за віком, відповідно до положень статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму визначається законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з частиною третьою статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 31 жовтня 2006 року) у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Зазначене дає підстави дійти висновку, що згідно з положеннями Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Перерахунок вказаних пенсій проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Звертаючись із заявою про прийняття додаткового рішення, позивач послався на те, що судом першої інстанції не було вирішено одну із його позовних вимог, а саме - він просив визнати протиправною бездіяльність Управління УПФ та зобов'язати здійснити нарахування та виплату державної (основної) та додаткової пенсій з ЗО жовтня 2006 року, з урахуванням статті 67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За перевіркою матеріалів справи, 2 квітня 2010 року Октябрський районний суд міста Полтави приймаючи рішення у даній справі, залишив поза увагою вимоги позивача щодо проведення перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії з 30 жовтня 2006 року, з урахуванням статті 67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що заява позивача дійсно містила підстави, передбачені статтею 168 КАС України, для ухвалення додаткового рішення, оскільки постанова від 2 квітня 2010 року, ухвалена Октябрським районним судом міста Полтави стосовно не всіх заявлених ним позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що, всебічно і повно встановивши всі фактичні обставини справи, суди правильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні відносини сторін, та не порушили норм процесуального права, а тому прийняті ними рішення, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають залишенню в силі.

Керуючись статтями 222 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в місті Полтаві залишити без задоволення, а додаткову постанову Октябрського районного суду міста Полтави від 1 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников