Справа № 2-а-2209/11
Суддя: Скрипка О. І.
Дата ухвалення: 2011-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-2209/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Скрипка О.І.,

при секретарі Федорченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва із позовними вимогами про визнання дій відповідача щодо відмови в нарахуванні несплаченої державної соціальної допомоги з 09 вересня 2010 року протиправними, зобов'язати відповідача перерахувати та сплатити недоплачене щомісячне підвищення до пенсії за період з 09 вересня 2010 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Зупинення дії та внесення змін відповідно до зазначеної статті визнане рішеннями Конституційного суду України неконституційними.

В судове засідання представник позивача - ОСОБА_2 не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від представника позивача надійшли письмові заперечення по справі, в яких зазначено, що проти адміністративного позову заперечують та просять розглядати справу за відсутності представника.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний статус дітей війни», дитина війни особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно до копій паспорту та пенсійного посвідчення, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини війни.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, виплачуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком (стаття в редакції, що діяла до набрання чинності змін, внесених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-УІ від 28.12.2007).

Статтею 6 закону України «Про соціальний статус дітей війни» (у редакції, що діє з 01.01,2008р.) встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих іктів України» від 28 грудня 2007 року №107-У1 у Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005р., №4,ст. 94; 2006р., №9-11,ст.96; №19-20,ст. 166; 2007р. №7-8, ст.66): текст статті 6 викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19,пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6,8-12 пункту 35,пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

У відповідності до положень статті 147 Конституції України, Конституційний Суд України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Статтею 150 Конституції України визначено повноваження Конституційного Суду України, до яких віднесено, зокрема: вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність); законів та інших правових актів Верховної Ради України; актів Президента України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

За змістом ст. 152 Конституції України врегульоване процедурне питання, у відповідності до якого, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визначаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Суд керується положеннями частини 2 статті 152 Конституції України, у відповідності до якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду України не мають зворотної сили, а закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд приймає до уваги, зокрема, пункт 4 рішення Конституційного Суду України «У справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України «Про чинність Закону України «Про Рахункову палату», офіційного тлумачення положень частини 2 статті 150 Конституції України, а також частини 2 статті 70 Закону У країно «Про конституційний Суд України» стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень конституційного Суду України №15-рп/2000)». Конституційний Суд України, зокрема, зазначає, що органи державної влади, орган Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові та службові особи, громадяни та їх об'єднання, іноземці, особи без громадянства повинні утримуватись від застосування чи використання правових актів або їх положень, визнаних неконституційними. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Конституційний суд України в четвертому пункті мотивувальної частини зазначає, що частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Прояв зазначеного правового змісту дії рішення Конституційного Суду України у часі був покладений у пункт 3 резолютивної частини цього рішення.

Таким чином, враховуючи особливість юридичних наслідків визнання неконституційним нормативно-правового акту (яка проявляється в тому, що не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність) суд вважає, що рішення Конституційного Суду України зворотної дії у часі не мають і не можуть у зв'язку з цим бути поширеними на правовідносини, які мали місце на час дії відповідної правової норми, до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про її неконституційність.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії суб'єктів владних повноважень, які були вчинені у відповідності до вимог законів, інших правових актів або їх окремих положень, до моменту визнання останніх неконституційними, є законами і такими, що відповідають вимогам частини 2 статті 19 Конституції України.

Суд не враховує письмові пояснення представника відповідача, в яких зазначено, що з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій постановою КМУ від 28.05.2008р. №530, яка набрала чинності з 22.05.2008р., було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного- грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірах: з 22 травня - 48,10 грн., з 01 липня - 48,20 грн., з 01 жовтня - 49,80 грн., оскільки вказана постанова Кабінету Міністрів України не реалізує, встановлені Законом, права та гарантії, а змінює та корегує, встановлені цим законом права та гарантії в бік їх зменшення.

Таким чином суд вважає, що здійснення виплати щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни згідно Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. не є правомірним, тобто таким, що відповідає нормам законів України та конституції України, як основного закону держави.

Таким чином, право позивача на нарахування відновилось з дня прийняття рішення Конституційним Судом України по справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року тобто з 22 травня 2008 року, при цьому в тому правовому режимі, який існував до дня набрання сили змін, визнаних в подальшому неконституційними. Отже, суд вважає, що нарахування підвищення має бути вчинено в межах строку звернення до звернення до суду, тобто з 28 квітня 2010 року по день винесення постанови суду, на підставі положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції, що діяла до 01.01.2008року.

Щодо питання здійснення нарахувань надбавки суд вважає за необхідне керуватись наступним.

Частиною третьою статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007р. №107-У1, а саме, статтею 58, встановлено розмір прожиткового мінімуму, в тому числі найменшим розміром з якого є прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Діючим законодавством України на 2008 рік точно не визначено таку базу для нарахувань підвищень як мінімальна пенсія за віком. Тобто жодним нормативно-правовим актом на 2008 рік щодо Закону України «про соціальний захист дітей війни» прямо у абсолютній величині не визначено розмір мінімальної пенсії за віком як соціальної гарантії та бази нарахувань і відповідності до частини 3 ст. 46 Конституції України.

При цьому, слід зазначити, що Конституція України визначає, що Закон України «Про соціальний статус дітей війни» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»діють як акти мають рівну силу, лише з однією різницею, яка полягає в тому, що Закон України «Про державний бюджет» приймається щорічно та має визначений термін дії.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що розмір підвищень пенсій має обраховуватись у відсотковому відношенні до мінімального розміру пенсії за віком.

Суд у вирішенні справи додатково керується ст. 8 КАС України, у відповідності до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсій за віком.

При цьому, статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим законом, для розрахунку підвищення пенсії позивача як дитині війни.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність його дій при не нарахуванні позивачеві підвищення до пенсії встановленого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195- IV, у зв'язку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в межах річного строку звернення до суду.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України, встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення про відсутність підстав для нарахування підвищення. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 69-71, 94, 158-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва в частині не нарахування ОСОБА_1 надбавки до пенсії в розмірі 30 % у відповідності до вимог ст. 6 Закону » України „Про соціальний захист дітей війни" - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 09 вересня 2010 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: