Справа № 2518/2-а-19519/11
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2012-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року

суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Сташків В.Б.,
розглянувши в смт. Ріпки в приміщенні суду, в порядку скороченого провадження, адмін.справу
за позовомОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області
про визнання дій незаконними та стягнення щомісячної соціальної допомоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є дитиною війни та згідно зі ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Так як рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 відповідно визнані такими, що не відповідають Конституції положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та внесені до неї зміни, в 2009-2010 р.р. Верховною Радою України не приймались закони, якими зупинялась на 2009-2010 р. дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», або іншим чином обмежувалась її дія, тому просить визнати дії відповідача щодо нарахування і виплати їй державної соціальної допомоги як дитині війни за 2006-2008 р. та 2009, 2010 роки незаконними та стягнути на її користь невиплачену державну соціальну допомогу2006-2008 р. та за 2009 р. та за 2010 р. по момент подання адміністративного позову.

Ухвалами судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2011 р. вимоги позивачки залишені без розгляду з 01.01.2006 р. по 30.04.2010 р., та відкрито скорчено провадження з 01.05.2011 року.

Копію ухвали про відкриття скороченого провадження відповідачу вручено 27 грудня 2011 р., проте станом на 23 січня 2012 року письмових заперечень в канцелярію суду не надав.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, приходжу до висновку, що достатні підстави для прийняття законної і обґрунтованої постанови, в порядку скороченого провадження, про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з таких мотивів.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 народився 22 лютого 1933 року і є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008) встановлено підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії для дітей війни.

Всупереч ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», до 22 липня 2011 р. включно, позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України «Про соціальний захист дітей війни» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530. Отже, відповідач неправомірно, до 22 липня 2011 р. включно, виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання підвищення до пенсії, передбаченої ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, який згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Слід зауважити, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом (абзац девятий статті 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно повязано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Як розяснив Пленум Вищого адміністративного суду України в п. 12 Постанови від 19.12.2011 № 8 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у звязку із застосуванням статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»вирішуючи питання про зобовязання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі дітям війни, суди, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не мають підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

В даному випадку, пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України, тобто відбулись зміни в законодавстві.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 20-рп/2011 за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року № 2857І з наступними змінами.

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Як розяснив Пленум Вищого адміністративного суду України в п. 11 Постанови від 19.12.2011 № 8 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у звязку із застосуванням статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»із 23 липня 2011 року правомірність дій субєктів владних повноважень у зазначених категоріях справ судам необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»та постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Таким чином, знаходжу, що дії відповідача щодо обрахування розмірів та виплати у занижених розмірах підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», позивачці, як дитині війни, за період з 1 травня 2011 року по 22 липня 2011 року слід визнати протиправними.

Враховуючи те, що в даному випадку позивач просить захисти його права, як дитини війни щодо отримання вказаного підвищення до пенсії шляхом стягнення невиплаченої соціальної допомоги, вказавши кінцеву дату день звернення до суду, вважаю за можливе виходячи з ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивачки, слід вийти за межі вимог і захистити його права шляхом зобовязання відповідача здійснити перерахунок та забезпечити виплату пенсії, з урахуванням її підвищення відповідно до закону, а не шляхом стягнення невиплаченої соціальної допомоги, за період з 1 травня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Виходячи з положень редакції п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України, яка діє з 31 грудня 2011 р., постанова в даній категорії справ, прийнята в порядку скороченого провадження не підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 4 Прикінцеві положення до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», з урахуванням змін внесених до нього Законом України від 14 червня 2011 року N 3491-VI, Постановою Кабінету Міністрів України вiд 06.07.2011 р. № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 20-рп/2011 за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо обрахування розмірів та виплати у занижених розмірах підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ОСОБА_1, за період з 1 травня 2011 року по 22 липня 2011 року протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та забезпечити виплату пенсії ОСОБА_2, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених ст.. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», за період з 1 травня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням фактично виплачених коштів.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Зобовязати Управління державного казначейства в Ріпкинському районі стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати в розмірі 28 грн. 23 коп. шляхом їх безспірного списання з рахунку Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Б.Сташків