Справа № 826/5809/14
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ К/800/57156/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014

у справі № 826/5809/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" (далі - Товариство)

до Інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2014 № та № 7.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014, позов задоволено з посиланням на доведеність платником реальності виконання операцій з поставки підрядних робіт у рамках господарських взаємовідносин з приватним підприємством «Гарант-Енерго» (далі - ПП «Гарант-Енерго»), тоді як оціночні судження, викладені контролюючим органом в акті перевірки, проведеної відносно цього контрагента, не можуть спростовувати факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки установленим у рамках здійснення контрольно-перевірочних заходів обставинам, які свідчать про провадження спірним постачальником діяльності з транзитного руху грошових коштів шляхом номінального оформлення операцій з поставки товарів (робіт, послуг).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період з 01.01.2013 по 30.09.2013.

Під час цієї перевірки (результати якої висвітлені в акті від 19.12.2013 № 2427/22-07/37633636) Інспекція дійшла висновку про неправомірне формування платником податкового кредиту з ПДВ за операціями з придбання у ПП «Гарант-Енерго» підрядних робіт.

На обґрунтування цього висновку Інспекція послалася на акт перевірки, складений відносно цього контрагента, в якому відображено висновок контролюючого органу про наявність у ПП «Гарант-Енерго» ознак підприємства-транзитера, яке формує дані податкового обліку за безтоварними операціями з іншими суб'єктами господарювання з метою одержання бажаних податкових наслідків, у тому числі й для інших платників; наведений факт було розцінено Інспекцією як доказ безтоварності господарських операцій між позивачем і заявленим контрагентом та створення формальної видимості виконання взаємних зобов'язань та формального документообігу з метою необґрунтованого одержання податкової вигоди.

На підставі цього (з урахуванням результатів процедури адміністративного оскарження) Інспекцією було прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.12.2013 № 7, згідно з яким Товариству нараховано грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 8782 грн. за основним платежем та 2196 грн. за штрафними санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 13.03.2014 № про визначення платникові суми завищення від'ємного значення ПДВ за вересень 2013 року в розмірі 565 690 грн.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 цієї ж статті ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених (нарахованих) витрат по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності належним чином оформлених первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При цьому подання платником усіх належним чином оформлених документів податковому органові з ціллю отримання податкової вигоди є достатньою підставою для її одержання, якщо податковим органом не представлено суду доказів недостовірності або суперечливості вказаних у таких документах відомостей в порядку частини другої статті 71 КАС.

У справі, що переглядається, судами встановлено, що за договором підряду від 23.03.2012 № 23/03-ПР/12-Б3 ПП «Гарант-Енерго» зобов'язався виконати комплекс підрядних робіт з улаштування системи внутрішнього електрозабезпечення на об'єкті позивача - будівлі торговельного комплексу з об'єктами інженерно-транспортної інфраструктури та дитячого дошкільного закладу, розташованого по пр. М.Бажана у Дарницькому районі м. Києва. Також Товариством (замовник) та ПП «Гарант-Енерго» (виконавець) було укладено договір підряду від 22.10.2012 № 22/10-ПР/12-АГ, за яким виконавець взяв на себе зобов'язання виконати комплекс робіт з улаштування системи внутрішнього електрообладнання та електроосвітлення при будівництві громадського центру на пр. П.Григоренка у 2-му мікрорайоні житлового масиву «Позняки» у Дарницькому районі м. Києва.

На підтвердження факту виконання зазначених робіт позивачем подано необхідні докази: акти приймання виконаних будівельних робіт типової форми КБ-2В, довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, підсумкові відомості ресурсів, податкові накладні, платіжні доручення про оплату придбаних робіт у безготівковому порядку. Зазначені первинні документи, як встановили суди, оформлені з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про обсяг і зміст розглядуваних операцій та їх учасників.

Доводи ж Інспекції, якими вона мотивує правомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень, не можуть слугувати належним доказом нереальності спірних правовідносин між позивачем та названим контрагентом і спростовувати факти, засвідчені вказаними первинними документами.

Адже самі по собі оціночні судження працівників податкової інспекції щодо схемного характеру діяльності ПП «Гарант-Енерго», викладені в акті перевірки, не є достатнім свідченням безтоварності господарських операцій між цим підприємством та позивачем у справі.

Правовідносини ПП «Гарант-Енерго» з іншими суб'єктами господарювання не можуть впливати на податковий облік Товариства за відсутності доказів, які б свідчили про існування змови платника з цими суб'єктами, здійснення ними узгоджених, взаємозалежних, не обумовлених ринковими механізмами дій, які керовані єдиним органом або особою з метою досягнення вигідних для одного з суб'єктів результатів у сфері оподаткування - позивача у справі.

У ході податкової перевірки Інспекцією взагалі не досліджувалися умови виконання операцій з поставки ПП «Гарант-Енерго» підрядних робіт позивачеві; акти податкових перевірок як спірного постачальника, так і позивача у справі, не містять інформації щодо поставки ПП «Гарант-Енерго» позивачеві підрядних робіт, що були придбані за фіктивними угодами у інших осіб, а тому не можуть виступати свідченнями відсутності у ПП «Гарант-Енерго» відповідного активу.

За таких обставин суди з урахуванням сукупності встановлених у справі обставин та наявних у ній доказів дійшли цілком обґрунтованого висновку про недоведеність Інспекцією безтоварності спірних господарських операцій в силу відсутності товарно-грошового обороту, номінального оформлення операцій, їх імітації з єдиною метою отримати незаконну податкову вигоду та податкову економію, та правомірно задовольнили даний позов.

Твердження податкового органу, викладені у касаційній скарзі, тотожні тим доводам, які були предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій; їм надано належну правову оцінку, підстави для її неприйняття у касаційного суду відсутні.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено.

За таких обставин, керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 у справі № 826/5809/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько