Справа № 2-а-78/2010
Суддя: Саган В. М.
Дата ухвалення: 2010-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2 а-2304/2009 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ У КРАЇНИ

13 січня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Саган В.М.

при секретарі: Моргушко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бориспіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області про поновлення пропущеного строку для звернення до Адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги „ Дітям війни , суд -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бориспіль Київської області про поновлення пропущеного строку для звернення до Адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни».

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вона віднесена до категорії громадян, які мають правовий статус дитини війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках така допомога не виплачувалась, оскільки Верховна Рада України Законом України № 3235-IV від 20.12.05 року "Про Державний бюджет України на 2006 рік", ст. ст. 77 , ПО, та Законом України № 489-V від 19.12.2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ст. 71, пунктом 12, призупинила дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист «Дітей війни»". У 2008 році такі виплати проводились у менших розмірах.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнав положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» пункт 12 статті 71, яким призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч. 2. ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Разом з тим, відповідач не здійснював нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії.

В зв'язку з цим позивач звернувся до суду та просить зобов'язати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Бориспіль Київської області виплатити недоплачену їй, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2008 роки в розмірі 3 891 грн. 90 коп.

В судове засідання позивач не зявився, подавши письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги повністю підтримала та просила справу розглянути без її присутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бориспіль Київської області в судове засідання не з'явився, але до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, а також надав письмові заперечення, згідно яких заперечував проти задоволення позову, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки вимоги позивача відносно зобов'язання нарахування йому щомісячної соціальної державної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2008 рік, то зазначила, що Законом України від 28.12.2007 р. № 107-VI в статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були внесені зміни, якими змінено розмір підвищення та встановлено, що дане підвищення виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, і становить 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2008 року особам, які входять до категорії дітей війни, було нараховано та виплачується дане підвищення відповідно до встановлених розмірів, в тому числі і позивачу.

Суд дослідивши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. З Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод, людини є головним обов'язком держави.

Ст. 8 Конституції встановлює, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст. 22 Конституції передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У листопаді 2004 року Верховна Рада України ухвалила Закон «Про соціальний захист дітей війни». Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний захист дітей війни" особам, на яких поширюється дія вказаних нормативно-правових актів, передбачені різноманітні пільги та соціальні виплати.

Зокрема, дітям війни, до яких відносяться громадяни України, яким на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, передбачено підвищення до пенсії або їх щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач ОСОБА_1, народився 25.08.1942 року, отримує пенсію за віком з 25.08. 2002 р., що підтверджується даними її паспорта та пенсійним посвідченням.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має правовий статус дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням за № 018923 виданим 23.10.2002 року на ім'я позивача, де у графі "Для відміток" проставлено штамп «Дитина війни». Позивач є пенсіонером за віком, пенсію отримує в ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у Бориспільському районі Київської області. Статус позивача відповідачем не заперечується, крім того статус «дитина війни» визначається автоматично по даті народження пенсіонера в період з 03.09.1927 по 02.09.1945 року.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч. 2 ст. З цього Закону встановлені ним державні соціальні гарантії дітям війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Незважаючи на це, у 2006 р. дію Закону України "Про соціальний захист дітей війни" повністю, а у 2007 р. окремо дію ст. 6 цього Закону було зупинено законами про Державний бюджет України на 20062007 роки. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів" до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вносились зміни, якими з 01.01.2008 р. виплата підвищення дітям війни передбачалась лише в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Рішеннями КСУ від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 та від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 зупинені дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 20072008 роки було визнано неконституційними, а відтак з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. діти війни мали законне право на підвищення пенсій у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 152 Конституції України чітко визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотної дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється.

Проте органи Пенсійного фонду України при виплаті пенсій дітям війни застосовують визнані неконституційними положення законів про Державний бюджет України. Оскільки на сьогодні поняття та визначення розміру мінімальної пенсії за віком встановлені лише в Законі України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відсутні інші нормативні обмеження саме цього розміру для підвищення пенсій дітям війни, то для підвищення пенсій дітям війни не потребується додаткової нормативно-правової регламентації розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 p. № 2195-IV, набрав чинності 01.01.2006 p.).

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, як і в 2006 році було зупинено цю ж норму Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Рішень щодо аналогічних норм Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» Конституційним Судом України не приймалось.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107- VI від 28.12.2007 року (далі - Закон №107- VI) встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

22 травня 2008 року Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону №107-VI, зокрема пункт 41 розділу II.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги позивача лише за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи відповідача про відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1 є ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Борисполі Київської області.

Суд вважає, що на спірні правовідносини не поширюється позовна давність, оскільки невиплата позивачу як дитині війни щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком пояснюється триваючим характером порушення, це порушення постійно повторюється і наслідки його залишаються не припиненими.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення її на 30 % з розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення сум недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за період з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 року.

В частині стягнення сум щомісячної державної соціальної допомоги за 2006-2007 роки суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено фінансування виплат за цим законом провадиться із державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного фонду. В період 2006-2007 років законом не був визначений механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Зокрема, із змісту даної статті не вбачається, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення та виплата пенсій. Тому відсутні підстави вимагати провести перерахунок за період 2006 та 2007 років і забезпечити виплату територіальним органом Пенсійного фонду. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дитині війни у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64 Конституції України, ст. ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бориспіль Київської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення її на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 гривні 40 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Саган В.М.