Справа № 2-а-383/10
Суддя: Ходасевич О. В.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2а-383/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2010 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Ходасевича О.В.,

при секретареві - Ребізант Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС в Дніпропетровській області, інспектора ДПС БДПС м. Дніпропетровська сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що постановою серії АЕ 153867 від 11.01.2010 р. на нього було накладено стягнення у вигляді 500 (пятсот) гривень за порушення п.8.7.3.е ПДР України згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, а саме керуючи автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1 проїхав перехрестя вул. Леніна- вул. Столярова в м. Дніпропетровську на забороняючий сигнал світлофора.

У ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративного правопорушення не було (не було предявлено жодного доказу, окрім безпідставних звинувачень правопорушення) не зафіксовано належним чином, як того вимагає чинне законодавство, з урахуванням допущених порушень під час складання протоколу, він не може бути належним доказом вини позивача, і за таких обставин відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того постанова повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, а саме у ній необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводом.

Вважає зазначену постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання відповідач не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду жодних заперечень проти адміністративного позову, тому спростувати пояснення позивача немає можливості, так як відповідач не надав будь-яких доказів, що спростовують пояснення позивача, а тому будь які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Також, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини на місці події, про що й ним зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, інспектор, маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач заперечував проти порушення п. 8.7.3.е ПДР України, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, однак, таких доказів постанова та протокол не містять, при цьому, відповідачем навіть не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, хоча, обєктивно, останній мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події.

Таким чином, доказів, окрім постанови, дані якої не можуть бути достатніми для встановлення факту скоєння адміністративного правопорушення позивачем, а тому не зясованими та не доведеними є факти, які б могли свідчити про наявність складу правопорушення в діях позивача, про що зазначено відповідачем в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про адміністративне правопорушення.

Так, судом не встановлено яким чином давав оцінку та досліджував докази інспектор, на підставі яких прийшов до висновку і виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення та піддав позивача адміністративному стягненню за здійснення ним зупинки на перехресті.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, відсутність якого без поважних причин дає суду підстави вважати, що відповідач не бажає підтверджувати свої дії у відкритому судовому засіданні, а тому суд вирішує справу на основі наявних у справі доказів. Суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та обєктивного дослідження та зібрання фактичних даних по справі, а тому, враховуючи вищевикладені обставини та порушення допущені відповідачем при винесенні постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення в звязку із недоведеністю його вини та відсутністю складу зазначено в постанові адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст.14-1, 247 ч.1п.1 КУпАП, ст.ст.161-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС в Дніпропетровській області, інспектора ДПС БДПС м. Дніпропетровська сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити у повному обсязі.

Постанову Інспектора ДПС БДПС м. Дніпропетровська сержанта міліції ОСОБА_2 серія АЕ № 153867 від 11.01.2010 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП скасувати.

Провадження у адміністративній справі закрити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржувану постанову, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя О.В. Ходасевич