Справа № 811/1597/13-а
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2013-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2013 року Справа № 811/1597/13-а

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства Фавор

до відповідача Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулося приватне підприємство „Фавор (далі позивач) з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (далі відповідач), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення до Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби від 21 січня 2013 року № та №, якими ПП „Фавор збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у сумі 8635,00 грн та грошового зобовязання з ПДВ в сумі 8224 грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумах 4318 грн та 4112 грн відповідно.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ПП Фавор податковим органом без наявності достатніх на те підстав було зроблено висновок щодо направленості діяльності позивача у взаємовідносинах з ТОВ „ОСОБА_1 Склад на ухилення від сплати податків та нікчемності укладених із зазначеним контрагентом правочинів.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву, за якими позов ним не визнається у повному обсязі. Такі заперечення мотивовано тим, що позапланова перевірка ПП Фавор з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, валових доходів та валових витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток підприємств по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад за період з 01 по 31 липня 2012 року, вказала на те, що правочини, укладені між ПП „Фавор та ТОВ „ОСОБА_1 Рента-Склад, здійснені без мети настання реальних наслідків Так, відділом податкового контролю Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської області було отримано акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад, оскільки згідно з даними АІС РПП підприємство відсутнє за місцезнаходженням. А тому податковий орган не мав можливості підтвердити факт реальності здійснення господарської діяльності ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад у липні 2012 року. За таких умов відповідач вважає, що позивачем безпідставно сформовано податковий кредит та включено до складу валових витрат витрати за взаємовідносинами із вищезазначеним контрагентом (а.с.95-96).

У судове засідання представники сторін не прибули; про час дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Натомість представником позивача подано клопотання про розгляд та вирішення справи судом у порядку письмового провадження без його участі (а.с.94).

Розглянувши у письмовому провадженні подані представником позивача і відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Фавор зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради Кіровоградської області 17 березня 2000 року.

Так, у період з 28 грудня 2012 року по 03 січня 2013 року посадовими особами Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка приватного підприємства Фавор з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, валових доходів та валових витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток підприємств по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад за період з 01 по 31 липня 2012 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 04 січня 2013 року № 3/22-5/30869621, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року в частині заниження податку на додану вартість на загальну суму 8224,00 грн., у тому числі за липень 2012 року 8224,00 грн. та пунктів 138.2, 138.4,138.8 статті 138, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 8635,00 грн., у тому числі за 3 квартал 2012 року в сумі 8635,00 грн.; відповідно до пунктів 1,5 статей 203, 215, 216, 228, 626,629,650,655,658,662 Цивільного кодексу України встановлено нікчемні правочини по операціях з придбання товарів між ПП Фавор та ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад за липень 2012 року (а.с.8-16).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення від 21 січня 2013 року:

- №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 12 336,00 грн. (із них за основним платежем 8224,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4112,00 грн.);

- №5, за яким ПП Фавор збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 12953,00 грн. (із них за основним платежем 8635,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4318,00 грн.) (а.с.7-8).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення базуються на висновках акту перевірки про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту в результаті безпідставного формування таких витрат і кредиту за господарськими операціями з ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад, які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу, а також дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Водночас, відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України містить застереження, за яким не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Зокрема, відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. При цьому, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

Що стосується правових підстав для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм у їх системному звязку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою правомірності формування податкового кредиту та валових витрат є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 статуту Приватного підприємства Фавор основними видами діяльності є, зокрема, надання транспортних послуг по перевезенню товарів, пасажирів та багажу; надання на договірних підставах посередницьких послуг іншим підприємствам, організаціям, кооперативам, підприємцям різних організаційних форм, у придбанні товарів та продукції,рухомого та нерухомого майна (а.с.28-33).

Судом встановлено, що 01 липня 2012 року між ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад (виконавець) та ПП Фавор (замовник) укладено договір на надання послуг №11, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання щодо виконання транспортно-експедиційних послуг на період липень місяць 2012 року (а.с.45-46).

Відповідно до умов договору вартість вказаних послуг за період складає 49 344,00 грн., розрахунок здійснюється у безготівковій формі.

Експедиторські послуги надавались ПП Фавор в липні 2012 року по перевезенню хлібобулочних виробів, придбаних позивачем у ТОВ Кіровоградхліб, до продовольчих магазинів ПП „Фавор, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (а.с.110-218).

Факт отримання позивачем відповідних транспортно-експедиторських послуг протягом липня 2012 року за підтверджується наявними у матеріалах справи податковою накладною від 31 липня 2012 року №107 на загальну суму 49 344,00 грн. (у тому числі ПДВ 8224,00 грн.) (а.с.47) та відповідним актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с.48).

Судом встановлено також, що розрахунок ПП Фавор за надані послуги, здійснювало у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, про що свідчить платіжне доручення № 79 від 13 серпня 2012 року (а.с.54).

Також позивачем на підтвердження реальності господарських операцій надано реєстр видаткових та податкових накладних (а.с.49-52).

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договору, податкової, товарно-транспортних накладних, акту здачі-прийняття робіт свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач включив понесені витрати до складу валових витрат, відповідають критеріям первинного документу, а відтак дії позивача щодо формування валових витрат та податкового кредиту є правомірними. Подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентом позивача зобовязань, обумовлених договором поставки.

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій ПП „Фавор та ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад, а відтак і правомірність формування позивачем валових витрат та податку на додану вартість.

Встановлений судом факт правомірності формування податкового кредиту дає підстави для висновку про протиправне застосування до позивача і штрафних санкцій на суму 4318,00 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням № та у сумі 4112,00 грн. застосованих податковим повідомленням-рішенням №.

Крім того, суд критично оцінює позицію відповідача про нікчемність правочину, укладеного між позивачем та ТОВ ОСОБА_1 Рента-Склад як доказ правомірності оскаржуваних повідомлень-рішень.

Відповідно до частини першої статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У відповідності до частини першої статті 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

З аналізу вищевказаних норм суд вбачає, що органи податкової служби не наділені повноваженнями щодо визнання правочину нікчемним, в тому числі і з мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому висновки відповідача в частині визнання правочину нікчемним, що покладені в основу для визначення податкових зобовязань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають, так як вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з втручанням у компетенцію судових органів.

За приписами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Водночас, відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, у дані справі відповідач не довів правомірності своїх рішень.

Викладене вище дає підстави вважати, що позивачеві було протиправно донараховано податкові зобовязання з податку на прибуток підприємств та з податку на додану вартість за основним платежем і за штрафними санкціями, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та для скасування оскаржуваних повідомлень-рішень.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем документально підтверджена сплата судового збору в розмірі 252,89 грн. (а.с.2), а тому зазначена сума підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 12 336,00 грн. (із них за основним платежем 8224,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4112,00 грн.).

Скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби №5, за яким ПП Фавор збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 12953,00 грн. (із них за основним платежем 8635,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4318,00 грн.).

Присудити приватному підприємству Фавор судовий збір у розмірі 252,89 грн., зобов'язавши Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області стягнути 252,89 грн. (двісті п'ятдесят дві гривні, вісімдесят дев'ять копійок) з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Кіровоградської обєднаної Державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2