Справа № 2а-11854/10/0470
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 р. Справа № 2а-11854/10/0470

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
при секретаріОСОБА_3
за участю:
позивача представника позивача представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про визнання рішення неправомірним та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2010 року фізична особа підприємець ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, в якому позивач, з урахуванням уточнень до позову, просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення від 30.12.2008 р. про анулювання свідоцтва фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про реєстрацію платника податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 01.12.2006 р.;

- визнати неправомірними та скасувати податкове повідомлення рішення ОСОБА_1 МДПІ Дніпропетровської області від 31.03.2010 р. про донарахування ПДВ та штрафних санкцій за № /0 у сумі 11212 грн. 50 коп. , від 28.04.2010 р. № /1, від 06.07.2010 р. № /2, від 14.09.2010р. №/3.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 міжрайонна державна податкова інспекція Дніпропетровської області 30 грудня 2008 року безпідставно анулювала свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 01.12.2006 р. за ініціативою позивача, тоді як була відсутня заява позивача про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на той період і при перевірці донарахувала ПДВ штрафні санкції податковим повідомленням рішенням від 31.03.2010 р. № /0.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, надавши заперечення на позов, в яких зазначено, що свідоцтво платника податку на додану вартість №100003207 видане ОСОБА_1 МДПІ 01.12.2006 р. було анульовано 31.12.2008 р. за власним бажанням фізичної особи підприємця ОСОБА_4, відповідно до абз. «в» п.9.8 ст.9 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97 «Про податок на додану вартість». Таким чином, законодавчих підстав для подання декларації з податку на додану вартість за січень 2009 р. у позивача не було, отже у січні 2009 р. позивачем було завищено податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 6880,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області правомірно винесене податкове повідомлення рішення від 31.03.2010 р. про донарахування ПДВ та штрафних санкцій за № /0 у сумі 11212 грн. 50 коп. та повторні повідомлення на таку ж суму.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі акту перевірки про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_4 за період з 01.01.2008 року по 30 вересня 2009 року № 59/173/НОМЕР_2 віл 12.02.2010 р., ОСОБА_1 міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області прийнято податкове повідомлення рішення від 31.03.2010 р. № /0, в якому визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість: основний платіж - 7475 грн., штрафна санкція 3737,50 грн., всього - 11212 грн. 50 коп.

За результатами адміністративного оскарження зазначеного повідомлення-рішення рішеннями ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області та рішеннями Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, Державної податкової адміністрації України спірне податкове повідомлення - рішення залишено без змін та відповідачем видані податкові повідомлення - рішення № /1, № /2, №/3.

Згідно акту перевірки, в якому вказано, що встановлено заниження податкових зобов'язань у сумі 13760,0 грн., в т. ч. - у грудні 2008р. - 6880 грн., у 1 кварталі 2009р. - 6880 грн. та завищення у січні 2009р. на суму 6880 грн. Корегування податкових зобов'язань у сумі 6880,00 грн. проведені без підтвердження первинних документів, що призвело до заниження податкових зобов'язань за відповідний період на суму 6880,00 грн., а також завищення податкового кредиту у сумі 595,00 грн. у січні 2009р.

Відповідно до рішення від 30.12.2008 р. про анулювання свідоцтва фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про реєстрацію платника податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 01.12.2006 р., яке є предметом оскарження, підставою анулювання реєстрації платника ПДВ є п.п. "в" п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість".

Порядок анулювання реєстрації платників податку на додану вартість регулюється Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 79 від 01.03.2000 р. (надалі за тестом - Положення).

Відповідно до п. 25 Положення, реєстрація діє до дати її анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 9.8 статті 9 Закону, якщо: (…)

в) особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що встановлені Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за рішенням суду або з будь-яких інших причин.

Анулювання реєстрації здійснюється шляхом анулювання Свідоцтва та виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

В судовому засіданні представником відповідача роз`яснено, що Свідоцтво платника ПДВ №100003207 видане ОСОБА_1 МДПІ 01.12.2006 р. було анульовано 31.12.2008 р. за власним бажанням ОСОБА_4, відповідно до абз. «в» п.9.8 ст.9 Закону УКраїни від 03.04.1997 р. №168/97 «Про податок на додану вартість».

Відповідно до абз.16 п.9.8 ст.9 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість», при анулюванні реєстрації платника податку на додану вартість

останнім податковим періодом вважається період, який розпочинається від дня,

наступного за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем

такого анулювання.

Але, як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заяву на скасування свідоцтва платника ПДВ позивачем написано 13.01.2009 р., отже Свідоцтво платника ПДВ №100003207 від 01.12.2006 р. анульовано раніше, аніж надана заява позивачем.

Тобто, до 13 січня 2009 року позивач була платником податку, і сума податкового кредиту у січні була визначена вірно.

Про той факт, що позивач була платником податку до 13.01.2009 р., свідчить також прийнята відповідачем податкова декларація про ПДВ за січень 13.01.2009 р. та 20.01.2009 р.

Так, відповідно до п. 2.2. Закону України «Про податок на додану вартість» платником податку може бути будь - яка особа, яка за своїм добровільним рішенням зареєструвалася платником податку.

Позивач відобразила умовний продаж товарів на день надання заяви у січні 2009 року та сплатила свої податкові зобовязання з ПДВ, що підтверджується копією квитанції, долученої до матеріалів справи.

Згідно заяви позивача ОСОБА_1 МДПІ було видано нове свідоцтво від 23.02.2009 року за тим же індивідуальним податковим номером платника ПДВ НОМЕР_2.

Так як позивач стала платником податку, який звітує щоквартально, то у цьому ж кварталі вона зробила корегування цієї суми, так як постанову КМУ від 20.12.2008 року № 1118 скасовано.

Суд не може погодитись з доводами відповідача, так як відповідно до них позивач має двічі сплатити свої зобовязання з ПДВ: перший раз при анулюванні свідоцтва платника ПДВ здійснити умовний продаж товарів та сплатити ПДВ, а другий раз при реалізації цих же товарів, так як корегування цієї операції податкова інспекція не приймає, що є недопустимим.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем протягом судового розгляду справи не доведено правомірність своїх рішень.

У звязку з цим суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевказане, судовий збір має бути повернутий позивачу з Державного бюджету України у розмірі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 122, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 30.12.2008 року про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 01.12.2006 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 31.03.2010 року № /0, від 28.04.2010 року № /1, від 06.07.2010 року № /2, від 14.09.2010 року № /3.

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2011 року.

Суддя (підпис) З оригіналом згідно. Суддя Постанова не набрала законної сили 02 лютого 2011 року. СуддяОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_2