Справа № 2а-3102/09/0770
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/64133/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області та прокуратури Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2010р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2011р. у справі за позовом первинної профспілкової організації атестованих пожежних Ужгорода в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Закарпатській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року первинна профспілкова організація атестованих пожежних Ужгорода в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу ГУМНС України в Закарпатській області від 20.05.2009р. №89 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби з посади командира відділення ПДПЧ №2 Ужгородського РУ ГУ МНС України в Закарпатській області, наказу ГУМНС України в Закарпатській області №254 від 25.12.2009р. про внесення змін до п.п. 1, 2, 3 наказу від 20.05.2009р. №89 о/с, зобов'язання поновити на посаді, яку він займав до звільнення, стягнення середнього заробітку з 20.05.2009р. по день постановлення рішення судом, моральної шкоди у сумі 100000 грн. та витрат на послуги адвоката.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2010р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2011р., позов задоволено частково, визнано неправомірними та скасовано накази ГУМНС України в Закарпатській області від 20.05.2009р. №89 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та від 25.12.2009р. №254, поновлено його на посаді командира відділення ПДПЧ №2 Ужгородського РУ ГУ МНС України в Закарпатській області, зобов'язано відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу та стягнуто судові витрати у розмірі 700 грн. на користь позивача з Державного бюджету України, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів в частині стягнення судових витрат з Державного бюджету України не погодилося Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області, подало касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання стягнення судових витрат. Просить скасувати постановлені судами рішення в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат у розмірі 700 грн. та в цій частині направити справу на новий розгляд.

Також з такими рішеннями судів в частині стягнення судових витрат з Державного бюджету України не погодилася прокуратура Закарпатської області, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання стягнення судових витрат. Просить скасувати постановлені судами рішення в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат у розмірі 700 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення судових витрат з відповідача по справі.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до положення статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема витрат на правову допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, станом на час розгляду справи судом першої інстанції) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Стягуючи з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в розмірі 700 грн., суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив із того, що згідно квитанції прибуткового касового ордеру №06 від 27.05.2009р. ОСОБА_1 сплатив 700 грн. витрат на правову допомогу, а тому згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України такі витрати присуджуються з Державного бюджету України.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційних скаргах, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки станом на час розгляду справи судом редакція частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачала присудження всіх, здійснених стороною, на користь якої ухвалене рішення, та підтверджених документально, судових витрат з Державного бюджету України.

Посилання осіб, які подали касаційні скарги, в цій частині на положення статті 90 КАС України також є безпідставним і висновки судів не спростовують, оскільки статтею 90 КАС України передбачено порядок здійснення витрат на правову допомогу, а статтею 94 КАС України врегульовано, яким чином розподіляються уже понесені витрати.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційні скарги слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області та прокуратури Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2010р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський