Справа № 1316/4346/12, 2а-450/13/14
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Справа № 876/3991/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

12.11.2012 року ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Миколаївської сільської ради в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 243 від 02.07.2010 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона на праві власності володіє житловим будинком під НОМЕР_3 в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області. Даний житловий будинок набутий у власність позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1885 від 30.10.2008 року, виданого четвертою Львівською державною нотаріальною конторою. Будівництво успадкованого будинку було здійснено бабцею позивачки ОСОБА_4 у 1980 -х роках на підставі рішення № 59 від 16.02.1984 року виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів трудящих, на земельній ділянці пл. 800 кв.м. про що зазначено у самому рішенні. Дане будинковолодніння під НОМЕР_3 в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області межує з будинковолодінням під НОМЕР_1, яке належить ОСОБА_3 Між позивачкою та ОСОБА_3 виник спір щодо площі земельних ділянок на яких розташовані належні їм житлові будинки. Рішенням Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 243 від 02.07.2010 року було встановлено присадибну земельну ділянку позивачки площею 0,043 га, а ОСОБА_3 площею 0,16 га., а також зобов'язано позивачку перенести туалет з спільного заїзду на свою присадибну ділянку. Вважає рішення Миколаївської сільської ради № 243 від 02.07.2010 року незаконним, оскільки рішенням № 59 від 16.02.1984 року виконавчого комітету Пустомитівської районної ради депутатів ОСОБА_4 було виділено під будівництво будинку в с. Городиславичі, земельну ділянку пл. 800 кв.м. тобто 0,08 га, на якій і було збудовано будинок під НОМЕР_3 в с.Городиславичі, а відтак з набуттям права власності на будинок, до позивачки перейшло право користування і земельною ділянкою площею 0,08 га. Відтак, встановлення позивачці оскаржуваним рішенням земельної ділянки у меншому розмірі, без належного вилучення відповідної частини є незаконним.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачкою не доведено та судом не встановлено протиправності чи незаконності дій відповідача спрямованих на обмеження та порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивачки щодо користування належною до житлового будинку під НОМЕР_3 в с. Городиславичі прибудинковою земельною ділянкою, які виражені у оскаржуваному рішенні № 243 від 02.07.2010 року.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину № 1885 від 30.10.2008 року виданого четвертою Львівською нотаріальною конторою ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частину житлового будинку під НОМЕР_3 в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області(а.с.8).

З матеріалів справи слідує, що прибудинкова земельна ділянка будинку ОСОБА_2 під НОМЕР_3 суміжно межує з прибудинковою земельною ділянкою під НОМЕР_1 в с. Городиславичі, яка належить ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Миколаївської сільської ради № 251 від 27.10.2010 року(а.с.30).

На підставі заяви ОСОБА_2 про встановлення межі між суміжними земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельна комісія Миколаївської сільської ради в складі голови комісії ОСОБА_5, депутата сільради ОСОБА_6, члена комісії ОСОБА_7, землевпорядника ОСОБА_8 на місці в присутності власників присадибних земельних ділянок ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в присутності колишнього власника ОСОБА_9 на підставі наявної технічної документації та провели контрольні заміри. Враховуючи те, що земельні ділянки сторонами приватизовані не були, комісія прийшла до висновку про необхідність встановити присадибну земельну ділянку ОСОБА_2 у розмірі 0,043 га., та ОСОБА_3 у розмірі - 0,16 га., залишити заїзд ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільним відповідно до зарисованої схеми, яка додається до акту та запропоновано зобов'язати ОСОБА_2 перенести туалет з спільним заїздом на свою присадибну ділянку(а.с.6-7).

На підставі акту земельної комісії від 18.06.2010 року Миколаївська сільська рада Пустомитівського району Львівської області ухвалила рішення № 243 від 02.07.2010 року, згідно якого вирішила: залишити заїзд ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільним згідно зарисованої схеми; відповідно до контрольннх замірів встановити присадибну земельну ділянку ОСОБА_2 у розмірі - 0,043 га., ОСОБА_3 у розмірі - 0,16 га. та зобов'язано ОСОБА_2 перенести туалет з спільного заїзду на свою присадибну земельну ділянку(а.с.5).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, однак, на думку колегії суддів, помилково не врахував наступного.

Відповідно до частини 3 статті 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З матеріалів справи слідує, що Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 02.07.2010 року було розглянуто заяву позивача про встановлення межі між її присадибною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_3

Зі змісту прийнятого оскаржуваного рішення міської ради слідує, що таке стосується врегулювання спору між суміжними землекористувачами щодо визначення меж земельної ділянки, порядку користування заїздом та перенесення туалету.

В процесі апеляційного розгляду справи встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №251 від 27 жовтня 2010 року про передачу безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1669 га для обслуговування житлових будинків та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства, що в АДРЕСА_1, а також скасовано відповідний державний акт на право приватної власності на землю.

Зазначеним вище рішенням встановлено, що дані абрису присадибної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що стали підставою для прийняття рішення Миколаївської сільської ради №243 від 02.07.2010р., свідчать про те, що ширина земельної ділянки ОСОБА_2 в точках дотику із земельною ділянкою ОСОБА_3 становить 14,8 м., а по довжині 31,1 м, внаслідок чого по довжині належна позивачці земельна ділянка зменшилася майже на два метри, а відповідно і земельна ділянка ОСОБА_3 збільшилась в довжині і в площі.

Відтак на переконання колегії суддів апеляційного суду у справі що переглядається існує фактично спір про право, а саме спір, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо межі між належними їм земельними ділянками.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Водночас у випадку незгоди з рішенням органів місцевого самоврядування такий спір вирішується судом.

Тобто спори між суміжними землекористувачами щодо визначення меж земельної ділянки та дотримання правил добросусідства підлягають розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія судів зазначає, що спір щодо оскарження рішень органу місцевого самоврядування, який виник у зв'язку з невизнаним правом у сфері земельних відносин належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Такий висновок відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 09.07.2015 року у справі № К/800/56464/14.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, помилково дійшовши висновку про наявність ознак публічно-правового спору з суб'єктом владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Згідно п.4 ч.1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

А згідно з частиною 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати і закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року по справі № 1316/4346/12, 2а-450/13/14 скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін