Справа № 817/1407/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року 17 год. 35 хв. Справа № 817/1407/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Імені Воловікова» до Управління Пенсійного фонду України в Гощанському районі Рівненської області про визнання протиправним рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Імені Воловікова» (далі іменується позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Гощанському районі Рівненської області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Гощанському районі Рівненської області, викладеного у формі листа від 30.01.2015 року № 228/02, та Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій щодо покладення на ТОВ СГП «Імені Воловікова» обов'язку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 04.02.2015 підприємство отримало листа від органу Пенсійного фонду України та розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, згідно яких на позивача покладений обовязок відшкодування пенсійному органу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Позивач вважає, що витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на підставі пунктів «в» та «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку пенсіонерами. Крім того, як зазначив позивач в додаткових поясненнях до адміністративного позову, пенсія ОСОБА_5, яка визначена у розрахунку, була призначена 13.11.2009, дата досягнення пенсійного віку 19.07.2016. Однак, дата досягнення пенсійного віку даної пенсіонерки повинна визначатися відповідно до закону, під час дії якого була призначена пенсія. Тому, на думку позивача, датою досягнення пенсійного віку ОСОБА_5 повинна бути дата 19.01.2014. Відтак, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, де вказав, що розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах зазначеним пенсіонерам сформований та надісланий позивачу у відповідності до вимог законодавства. Відповідач вказав, що сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам, зазначеним у розрахунку, відшкодовуватися повинна саме підприємством, а саме позивачем. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарському підприємству «Імені Воловікова» у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання, призначене на 29.10.2015, позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Керуючись частиною четвертою статті 122 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, на підставі наявних у матеріалах справи належних і допустимих доказів, зміст і обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

На підставі частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Імені Воловікова» пройшло процедуру державної реєстрації, а відтак набуло правового статусу субєкта господарювання в розумінні статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі іменується Закон України №755-IV), та зареєстроване за юридичною адресою: 35433, Рівненська область, Гощанський район, село Горбаків, вулиця Шкільна.

Управління Пенсійного фонду України в Гощанському районі Рівненської області на адресу позивача листом від 30.01.2015 № 228/02 надіслало Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с.8-9).

З матеріалів справи вбачається, що пенсіонерам, які включені у розрахунок призначені та виплачуються пенсії відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991, а саме:

ОСОБА_6 пункт «б» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ;

ОСОБА_7 - пункт «б» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ;

ОСОБА_1 - пункт «в» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ;

ОСОБА_2 - пункт «д» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ;

ОСОБА_3 - пункт «д» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ;

ОСОБА_4 - пункт «в» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ;

ОСОБА_8 - пункт «б» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ;

ОСОБА_5 - пункт «б» статті 13 Закону України № 1788-ХІІ.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, вказаним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України №1058-ІV, порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій регулювався Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400-97-ВР (далі іменується Закон України №400-97-ВР). Також застосовувалися положення Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №4-6 від 03.06.1999, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 436/3729 від 05.07.1999, та Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №998/6189 від 29.11.2001, які наразі втратили свою чинність.

Тобто, механізм відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, був врегульований та закріплений на законодавчому рівні ще до набрання чинності Законом України №1058-ІV.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України №400/97-ВР, обєктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України №1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України №1788-XII.

Статтею 13 Закону України №1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також до 2000 року врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до пунктів «б» - «з» цієї статті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000, порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено, зокрема, порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій визначено шляхом введення окремого виду збору на обовязкове державне пенсійне страхування Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що платники збору на обовязкове державне пенсійне страхування повинні сплачувати такий збір у розмірах, встановлених статтею 4 цього Закону.

Відповідно до Закону України №400/97-ВР, субєкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи повинні сплачувати збір на обовязкове державне пенсійне страхування у 100% розмірі від обєкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Даний порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України не змінився із набранням чинності Законом України №1058-ІV.

Закон України №1058-ІV, зокрема, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Виходячи з приписів пункту 16 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»«з» статті 13 Закону України №1788-XII, до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України №1788-XII, визначені в якості об'єкта оподаткування для усіх суб'єктів, які використовують працю найманих працівників.

Тобто, відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на підставі пункту «б» статті 13 Закону України №1788-XII (працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2) здійснюють підприємства, що не заперечується і позивачем. Тому, обовязок відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсій ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 покладений на Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Імені Воловікова».

Крім того, аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покриваються підприємствами та організаціями.

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності встановленого стажу роботи, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи в диференційованих розмірах та залежно від року призначення та/або виплати пенсії.

Відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України №1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як трактористи-машиністи, які були безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції і працювали на ТОВ СП «Імені Воловікова», отримують пільгову пенсію, призначену відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України №1788-XII, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як доярки-свинарки, які працювали у позивача, отримують пільгову пенсію на підставі пункту «д» статті 13 Закону України №1788-XII.

В пункті 6 Інструкції №21-1 зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції №21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції №21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджується наявність у позивача зобовязання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за спірний період, яке не було ним виконано.

Зазначений розрахунок складений з дотриманням Управлінням Пенсійного фонду України в Гощанському районі Рівненської області всіх необхідних вимог Інструкції №21-1. Розмір сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по вказаних пенсіонерах визначено відповідачем з дотриманням вимог Закону України №1058-IV та Інструкції №21-1.

Посилання позивача на порушення відповідачем дати надіслання розрахунку (отримання 04.02.2015) не спростовує правомірності спірного розрахунку та не свідчить про протиправність дій відповідача. При формуванні для ТОВ СП «Імені Воловікова» розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд вважає помилковим твердження позивача стосовно збільшення відповідачем дати досягнення ОСОБА_5 пенсійного віку з 55 років до 57 років і 6 місяців, у звязку з чим відповідно було неправомірно збільшено і строк відшкодування підприємством пільгової пенсії.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI було збільшено строк відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а саме, до досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058. Зазначеним законом було внесено зміни до наведеної статті, та зокрема, було здійснено підвищення пенсійного віку для жінок.

Таким чином, після набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI було збільшено строк відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками відповідача пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська