Справа № 808/6647/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року (13год. 20хв.)Справа № 808/6647/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання Я.М. Мухи,

за участі представників сторін

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного підприємства «Магістр»

до: Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.04.2015

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «Магістр» ( далі по тексту позивач, ПП «Магістр») до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд :

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення, форма «У», № НОМЕР_1 від 30.04.2015, прийняте заступником начальника Мелітополської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Запорізькій області ОСОБА_3 за результатами акту перевірки № 3160/08-32-22-01/2548464 «Про результати виїзної позапланової перевірки приватного підприємства «Магістр».

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки перевірка відповідача № 3160/08-32-22-01/2548464 «Про результати виїзної позапланової перевірки приватного підприємства «Магістр» була проведена більш ніж через рік з моменту такого порушення, а на думку Позивача ОСОБА_4 України не передбачено строків застосування пені в сфері ЗЕД, тому відповідно до приписів ст. 250 ГК України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій обовязок зі сплати пені у підприємства відсутній. Отже прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення щодо застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є протиправним.

В судовому засіданні від 05.10.2015представником позивача було підтримано позов повністю та надані додаткові пояснення по суті позовних вимог, у відповідності до яких представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечували у повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднанні до матеріалів справи, наполягали на законності спірного податкового повідомлення - рішення та відсутності підстав для його скасування.

В судовому засідання відповідно до ст. 160 КАС України, судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, проаналізувавши та всебічно перевіривши надані суду сторонами докази, та врахувавши фактичні обставини справи, суд з зазначеним рішенням суб'єкта владних повноважень не погоджується, виходячи з наступного.

01.12.2014 посадовими особами Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області було складено Акт № 3160/08-32-22-01/25485464 «Про результати виїзної позапланової перевірки приватного підприємства «Магістр», код за , з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 27.03.2013 по 04.04.2014 по контракту № 65 від 01.02.2012 з нерезидентом ООО «Гидравлик», Російська Федерація (митні декларації № 664 від 27.03.2013, № 899 від 25.04.2013, № 1108 від 29.05.2013, № 1527 від 10.07.2013, № 1678 від 26.07.2013, № 1804 від 16.08.2013, № 1894 від 29.08.2013) та по контракту № 67 від 01.10.2012 з нерезидентом ООО «ТД Гидравлика 2012», Російська Федерація (митні декларації № 915 від 26.04.2013, № 980 від 13.05.2013, № 1087 від 27.05.2013, № 1520 від 09.07.2013, № 1916 від 30.08.2013, № 2016 від 13.09.2013, № 2081 від 20.09.2013, № 2153 від 30.09.2013) (надалі за текстом Акт перевірки).

06.01.2015 ПП «Магістр» було подано до Відповідача заперечення на Акт перевірки.

14.01.2015 Відповідачем було розглянуто заперечення ПП «Магістр» до Акту перевірки та встановлено, що порушення вимог п. 3 постанови Правління НБУ № 475 від 16.11.2012 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті»; вимог п. 1 постанови Правління НБУ № 163 від 14.05.2013 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті»; вимог п. 1 постанови Правління НБУ № 453 від 14.11.2013 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» та ст. 1 ЗУ «Про порядок розрахунків в іноземній валюті», відповідають чинному законодавству.

На підставі Акту перевірки 16.01.2015 Відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 про нарахування суми грошового зобовязання 895 038,54 грн. за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобовязань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, код платежу 21081000.

23.02.2015 ПП «Магістр» було подано скаргу до Головного управління ДФС у Запорізькій області на податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 16.01.15.

Рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області Державної фіскальної служби України від 23.04.2015 податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 16.01.2015 було скасовано в частині 297, 88 грн. надмірно нарахованої пені, в іншій частині залишено без змін.

30.04.2015 Відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 про нарахування суми грошового зобовязання 894 740, 66 грн. за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобовязань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, код платежу 21081000.

Зазначене податкове повідомлення рішення є спірним у справі № 808/6674/15.

ПП «Магістр» було продовжено процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 30.04.2015 та подано скаргу до Державної фіскальної служби України за № 12658/6 від 12.05.2015.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.07.2015 скаргу ПП «Магістр» було залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 30.04.2015 без змін.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні нормативні положення.

Відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями) порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до Закону України від 16 квітня 1991 року N 959-ХІІ "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічний договір (контракт) - це матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Згідно частини 4 статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 № 959-ХІІ суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою НБУ від 24.03.1999 № 136 (далі - Інструкція № 136) передбачено, що експортна операція може бути знята з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо:

- вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги;

- між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Згідно абзаців 3 - 4 Інструкції № 136 експорт - продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. Імпорт - купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів із ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

При цьому, відповідно до абзацу 2 Інструкції № 136 товар - будь-яка продукція, послуги, роботи, права інтелектуальної власності та інші немайнові права, призначені для продажу (оплатної передачі).

При цьому суд звертає увагу на наступне:

Відповідно до ст. 41 п. 41-1 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно з ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами, крім субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 ст. 6 ПК України, податком є обовязковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу; збором (платою, внеском) є обовязковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що податкове зобовязання стосується обовязку платника податків сплатити до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду податку, збору (обовязкового платежу), тоді як пеня за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті (поставки) за своєю правовою природою є адміністративно-господарською санкцією в розумінні зі статтями 238, 241 ГК України, що застосовується за порушення субєктом господарювання встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до субєктів господарювання за порушення зазначеними субєктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що норма ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" є імперативною, тобто такою, що не підлягає широкому тлумаченню, тому для зупинення нарахування пені необхідний лише факт прийняття судом позову для розгляду. Наведена норма статті не вимагає від резидента, звернення до суду у визначений термін.

Судом враховується, що оскільки ні Законом «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» ні іншими законами не передбачено інших строків застосування пені в сфері ЗЕД, до спірних відносин підлягає застосуванню приписи ст. 250 ГК України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій.

При цьому, адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше 6 місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування.

Закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків виключає застосування адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи те, що визначена Відповідачем пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті по експортним операціям є адміністративно-господарською санкцією, вона повинна би була застосована у межах строків, визначених ст. 250 ГК України.

Зазначене підтверджується також тим, що безпосередньо ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», як і іншими нормами щодо публічної відповідальності субєктів господарювання, встановлені тільки розміри зазначеної відповідальності.

Суд, при розгляді спору у справі враховує також, що порядок, строки і процедури до її притягнення встановлені у відповідних нормах ГК України, який підлягає застосуванню при розгляді відповідних спорів, що випливає з Рішення Конституційного Суду України від 30.05.2001 № 7-рп/2001 щодо необхідності законодавчого визначення строків притягнення до відповідальності юридичних осіб.

Як вбачається зі змісту Акту перевірки, порушення Позивачем правил здійснення розрахунків з нерезидентом мало місце в період з 25.06.2013 по 30.12.2013.

Однак, перевірка відповідачем була проведена більш ніж через рік з моменту такого порушення.

Відповідно до п 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Посилання відповідача про застосування строку давності для застосування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті по експортним операціям передбаченою ст. 102 ПК України є недоречним, оскільки ст. 102 ПК України стосується суми грошових зобов'язань платника податків визначених цим Кодексом, однак нарахування суми пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті по експортним операціям регулюється зовсім іншим нормативно правовим актом. Крім цього для нарахування пені не застосовуються норми ПК України щодо декларування, та відсутній строк для граничного строку сплати пені.

Таким чином, оскільки встановлений законом термін застосування штрафних санкцій сплинув, в силу ст. 250 ГК України, то у Відповідача не було підстав для застосування стосовно Позивача фінансових санкцій у вигляді нарахування пені згідно ст. 4 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при зверненні до суду із адміністративним позовом було сплачено судовий збір в сумі 13 421 (тринадцять тисяч чотириста двадцять одна) грн. 12 коп., про що було надано відповідне платіжне доручення, на користь позивача підлягає стягненню з бюджетних асигнувань Мелітопольської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області сума сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 69-71, 158, 160-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.04.2015 прийняте заступником начальника Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Запорізькій області ОСОБА_5.

3.Стягнути з Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Приватного підприємства «Магістр» витрати на сплату судового збору у сумі 13 421 (тринадцять тисяч чотириста двадцять одна) грн. 12 коп..

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький