Справа № 826/2679/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/31139/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства „Аерофлот-російські авіалінії" на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 8 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі №826/2679/15 за позовом відкритого акціонерного товариства „Аерофлот-російські авіалінії" до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року Відкрите акціонерне товариство „Аерофлот - російські авіалінії" звернулося в суд з позовом до Державної авіаційної служби України, в якому просило: визнати протиправними дії відповідача щодо складання протоколів №№ 2171 - 2187 про правопорушення у галузі цивільної авіації від 13 січня 2015 року; зобов'язати відповідача скасувати протоколи №№ 2171 - 2187 про правопорушення у галузі цивільної авіації від 13 січня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації складені державним інспектором без належних на те повноважень та з порушенням вимог Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26 грудня 2011 року № 637.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 8 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, відкрите акціонерне товариство „Аерофлот - російські авіалінії" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Державна авіаційна служба України просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ВАТ „Аерофлот-російські авіалінії" зареєстроване в Російській Федерації 21.06.1994р.. Одним із головних видів господарської діяльності, що зазначений в статуті ВАТ „Аерофлот-російські авіалінії" є авіаційні перевезення пасажирів, багажу, вантажу, пошти по міжнародним та внутрішнім авіалініям на комерційній основі. Відповідно до Додатку №1 до статуту ВАТ „Аерофлот-російські авіалінії", затвердженого щорічними загальними зборами акціонерів від 29 червня 2011 року у позивача наявне представництво в Україні (м. Київ та м. Сімферополь).

Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України 2 листопада 2011 року видане Свідоцтво про реєстрацію представництва ВАТ „Аерофлот-російські авіалінії".

На підставі пункту 2.8 посадової інструкції державного інспектора з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією управління виконання польотів Департаменту льотної експлуатації Державної авіаційної служби України, посвідчення та спеціального завдання, оформленого наказом Державіаслужби від 30 грудня 2014 року № 806 „Про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору" інспектором проведено перевірку інформації, викладеної в первинних повідомленнях про порушення порядку використання повітряного простору України № 042004, 090719, 090755, 091158, 090844, 090958, 090918, 091404 та за її результатами складений протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації.

В результаті перевірки встановлено, що повітряні судна позивача здійснювали польоти з порушенням порядку використання повітряного простору України, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушили статтю 30 Повітряного кодексу України, пункти 94 та 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №401 „Про затвердження Положення про використання повітряного простору України" (далі по тексту - Положення № 401), що і було зафіксоване шляхом складання протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а є лише підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності за правопорушення у галузі цивільної авіації згідно з вимогами Повітряного кодексу України та у спосіб, визначений Порядком №637, а тому підстав для його скасування немає.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Повітряного кодексу України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Згідно ч.2 ст.4 Повітряного простору України - державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Відповідно статті 1 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (далі - Конвенція) кожна Договірна держава погоджується, що всі повітряні судна інших Договірних держав, які не є повітряними суднами, зайнятими в регулярних міжнародних повітряних сполученнях, мають право, за умови дотримання положень цієї Конвенції, здійснювати польоти на її територію або транзитні безпосадочні польоти через її територію і здійснювати посадки з некомерційними цілями, без необхідності отримання попереднього дозволу і за умови, що держава, над територією якої здійснюється політ, має право вимагати здійснення посадки. Проте кожна Договірна держава зберігає за собою право з міркувань безпеки польотів вимагати від повітряних суден, які мають намір слідувати над районами, що є недосяжними або не мають належних аеронавігаційних засобів, слідувати за приписаними маршрутами або одержувати спеціальний дозвіл на такі польоти.

Положеннями пунктів „а", „b" та статті 9 Конвенції, передбачене право заборони повітряного простору, зокрема:

- кожна Договірна держава може з міркувань військової необхідності або суспільної безпеки обмежити або заборонити на однаковій основі польоти повітряних суден інших держав над певними зонами своєї території за умови, що в цьому відношенні не буде проводитися ніякої відмінності між зайнятими в регулярних міжнародних повітряних сполученнях повітряними суднами даної Держави і повітряними суднами інших Договірних держав, зайнятими в аналогічних сполученнях. Такі заборонені зони мають розумні розміри і місцезнаходження з тим, щоб без необхідності не створювати перешкод для аеронавігації. Описи таких заборонених зон на території Договірної держави, а також будь-які наступні зміни в них у можливо найкоротші терміни направляються іншим Договірним державам і Міжнародній організації цивільної авіації;

- кожна Договірна держава також зберігає за собою право негайно при виняткових обставинах або в період надзвичайного стану, або в інтересах суспільної безпеки тимчасово обмежити чи заборонити польоти над своєю територією або будь-якою її частиною за умови, що таке обмеження або заборона застосовується до повітряних суден усіх інших держав, незалежно від їх національності.

Приписи п.26 ч.1 ст.1 ПК України визначають, що використання повітряного простору України - провадження діяльності, пов'язаної з польотами повітряних суден, з переміщенням (перебуванням) матеріальних об'єктів у повітряному просторі України, а також з вибуховими роботами, пусками ракет, усіма видами стрільб, у тому числі з метою здійснення впливу на гідрометеорологічні процеси в атмосфері, що становлять загрозу безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Згідно статті 23 Повітряного кодексу організація використання повітряного простору України це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов'язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Організація використання повітряного простору України передбачає: 1) визначення структури та класифікації повітряного простору України; 2) планування та координацію діяльності з використання повітряного простору України відповідно до державних пріоритетів; 3) забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; 4) організацію повітряного руху, що включає: обслуговування повітряного руху; управління використанням повітряного простору України; організацію потоків повітряного руху; забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах; обслуговування аеронавігаційною інформацією; аварійне сповіщення; метеорологічне обслуговування; забезпечення зв'язку, навігації, спостереження.

Порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України.

Частиною 1 статті 29 ПК України передбачено, що використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

У відповідності до ч.1 статті 30 Повітряного кодексу України використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Згідно п.8 ч.1 статті 16 ПК України державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті визначено у Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26 грудня 2011 року № 637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2012 року за № 73/20386.

Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів авіаційної діяльності (далі - Суб'єкт) у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (п.1.2 Порядку).

Підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації згідно з пунктом 2.1 Порядку є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1.

Усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, стосовно якої він складений.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку №637 протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням (п. 2.3 Порядку).

З наведеного вбачається, що інспектори з авіаційного нагляду в силу займаної посади мають повноваження на проведення перевірок.

При цьому, як вірно зазначено судами, відповідне повноваження не обмежене кваліфікацією посад державних інспекторів, а тому вірно зазначили, що посилання позивача на наявність у державного інспектора Державіаслужби України ОСОБА_1 кваліфікації з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією не позбавляє його повноважень на проведення перевірки та оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Судами встановлено, що відповідачем наданий наказ Державіаслужби України від 30 грудня 2014 року № 806 „Про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору", яким відповідач уповноважив державних інспекторів з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією здійснити перевірку інформації, викладеної в первинних повідомленнях про порушення порядку використання повітряного простору України, чим, фактично, делегував свої функції на складання протоколу відповідним інспекторам, що прямо передбачено наведеними вище положеннями Порядку № 637.

Пунктами 2.5 - 2.8 Порядку №637 закріплено, що протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації, підписується посадовою особою, що склала протокол, та керівником або уповноваженим представником Суб'єкта. У разі наявності свідків протокол підписується також і цими особами.

Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати в протоколі пояснення і зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання та робити заяви і подавати клопотання. У разі якщо правопорушник викладає свої пояснення на окремому аркуші, у протоколі про це робиться відповідна відмітка.

Протокол складається у двох примірниках. Перший примірник протоколу вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику Суб'єкта чи надсилається рекомендованим листом поштою. Другий примірник протоколу надсилається до Державіаслужби України.

Судами встановлено, що на виконання вимог вказаних норм оскаржувані протоколи №№ 2171 2187 були надані повноважним представникам позивача для ознайомлення, підписання та надання письмових пояснень і зауважень.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що підписання протоколів посадовою особою відповідача, яка їх склала, свідчить про взяття на себе зазначеною особою відповідальності за їх складання. Використання такою особою під час складання протоколів будь-якої допоміжної інформації, у тому числі, наданої працівниками юридичного відділу Державіаслужби України, Порядком №637 не заборонено. Дані обставини не можуть слугувати свідченням порушення прав позивача, а тому обґрунтовано не прийняті судами до уваги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що направлення телеграми Украероцентру саме відповідачу підтверджується копіями телеграм, зазначених у протоколах №№ 2171 - 2187 від 13 січня 2015 року, в адресному рядку яких зазначено AFTN адресу Центральної диспетчерської служби Державіаслужби України - UKKACGXX.

Повідомлення AFTN складається і передається відповідно до Правил авіаційного електрозв'язку в цивільній авіації України, затвердженихнаказом Міністерства транспорту України від 23 вересня 2003 року № 736, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2003 р. за № 1001/8322 (Правила № 736).

Відповідно до підпункту 3.6.1.1 пункту 3.6.1 Правил № 736 мережа авіаційного фіксованого електрозв'язку (AFTN) забезпечує взаємодію органів ОПР щодо обміну повідомленнями з планування, організації та виконання польотів, а також іншими службовими повідомленнями; передаванні (приймання) авіаційної метеорологічної інформації; взаємодію служб перевезення пасажирів та вантажів; взаємодію адміністрації ЦА. Всі первинні повідомлення про порушення порядку використання повітряного простору України надсилаються на AFTN адресу Центральної диспетчерської служби Державіаслужби України (UKKACGXX), де:

UKKA - визначення місцезнаходження - Київ (Державіаслужба) (розділ 4 Збірника телеграфних індексів пунктів, суб'єктів авіаційної діяльності, служб і посадових осіб ЦА України, затвердженого наказом Державіаадміністрації від 23 липня 2007 року № 417);

CGXX - - визначення організації - Центрально-диспетчерська служба (розділ 10 Збірника телеграфних індексів пунктів, суб'єктів авіаційної діяльності, служб і посадових осіб ЦА України, затвердженого наказом Державіаадміністрації від 23 липня 2007 року № 417).

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання протиправними дій Державіаслужби України щодо складання протоколів №№ 2171 - 2187 від 13 січня 2015 року, оскільки при їх складані посадові особи діяли в межах наданих повноважень і відповідно діючого законодавства.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Аерофлот-російські авіалінії" відхилити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: