Справа № 826/2382/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2382/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.15р. у справі №826/2382/15 за позовом Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві до Приватного підприємства «Владекс-М» про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 108 789,07 грн. шляхом продажу майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.15р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що податковий борг підприємства підлягає стягненню шляхом продажу його майна, що перебуває у податковій заставі, оскільки у підприємства відсутні банківські рахунки.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, станом на 25.12.2014 року відповідач мав податковий борг на загальну суму 108 789,07 грн., в т.ч.: ПДВ у сумі 6 828,07 грн. та авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 101 961 грн.

Вказана сума боргу утворилась внаслідок несплати підприємством узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеного самостійно у податкових деклараціях та уточнюючих розрахунках.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не дотримано встановлену Податковим кодексом України послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел; акт опису майна не містить визначеної балансової вартості майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави (абзац другий підпункту 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.1. ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (пункти 59.3., 59.4. цієї ж норми).

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як свідчать обставини справи, позивачем було направлено на адресу відповідача податкову вимогу від 11.08.14р. №1459-25, яка була повернута на адресу контролюючого органу з причин закінчення встановленого строку зберігання, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією поштового конверту.

Підпунктом 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи вправі звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок реалізації права органу державної податкової служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено ст. 95 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначені правові норми встановлюють послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх відсутності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

При цьому, у разі недостатності у платника податків коштів, ця обставина повинна бути доведена доказами: постановою суду про стягнення коштів; документами, що свідчать про відсутність коштів на рахунках та неможливість виконання постанови суду про стягнення коштів.

Втім, всупереч наведеному, позивач не надав доказів звернення його до суду з вимогами про стягнення коштів, як і не надав доказів відсутності на рахунках платника податку достатніх коштів для погашення податкового боргу у заявленому розмірі. Покликання апелянта на те, що у відповідача відсутні рахунки також не підтверджені жодними доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.15р. у справі №826/2382/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.15р. у справі №826/2382/15 - без змін.

Дана ухвала, відповідно до ч. 10 ст. 1832, ст. 254 КАС України, є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.