Справа № 2а/0470/2483/12
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2012-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 2а/0470/2483/12
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до головного спеціаліста управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самістійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

16.02.2012 року ОСОБА_4 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до головного спеціаліста управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: управління державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дії головного спеціаліста управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5 щодо визначення розміру шкоди, у сумі 126 340, 50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розрахунок розміру шкоди заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок від 29.08.2011 року головним спеціалістом управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5 здійснений з порушеннями вимог чинного законодавства України, а саме: без дотримання відповідної процедури.

Крім того, при встановлені коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель відповідач посилався на нормативний акт, який втратив чинність та на лист Головного управління Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 10.08.2011 року №4/08-2531, відповідно до якої земельна ділянка, нібито, віднесена до меж природно-ландшафтного заказника «Марїн гай». При цьому, відповідно до довідки відділу Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області №7/10-1130 від 12.03.2009 року «Дані державного кадастру» відповідно до ст.19 Земельного кодексу України дана земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення та правами третіх осіб не обтяжена.

Також, відповідачем не надано належного та допустимого доказу того, що земельна ділянка площею 12,5 га, яка відводилась Дмитрівській НЗСШ, належить в межах заказника «Марїн гай», таким чином, позивач вважає застосування відповідачем підвищуючого коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель 10 є протиправним.

Представник позивача у судове засідання зявився, надав пояснення аналогічні доводам викладеним у позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Заперечень до суду не надав.

Також, у судове засідання не зявився представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в ній у своєї сукупності, встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір по суті, відповідно до ст. 159 КАС України, суд приймає рішення, яке повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, повинен перевірити чи відповідають дії субєкта владних повноважень, в даному випадку головного спеціаліста управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5, критеріям, встановлених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та повно і всебічно зясувати всі обставини у справі.

29.07.2011 року головним спеціалістом управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5 була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства, під час якої встановлено використання позивачем земельної ділянки загальною площею 12,5 га, яка знаходиться у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, не за призначенням та за відсутності державної реєстрації права власності. За результатами перевірки були складені акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.07.2011 року та акт обстеження земельної ділянки від 29.08.2011 року.

29.08.2011 року відповідачем був здійснений розрахунок розміру шкоди, заподіяної директором Дмитрівської НСЗШ ОСОБА_4 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка розташована: с. Дмитрівка, Петропавлівського району у Дніпропетровській області та віднесена до меж природно-ландшафтного заказника «Марїн гай». Даний розрахунок здійснено із застосуванням підвищуючого коефіцієнту 10. За результатами розрахунку розмір заподіяної шкоди становить 126 340,50 грн.

01.09.2011 року головним спеціалістом управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення №000101 у відношенні директора Дмитрівської НСЗШ ОСОБА_4 та винесено припис №197 від 01.09.2011 року з вимогою усунути порушення земельного законодавства у 30-ти денний строк.

Того ж дня, постановою №66 від 01.09.2011 року відповідачем прийнято постанову про закриття справи та передачу її до прокуратури Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Земельні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею, здійсненням контролю за користуванням земельною ділянкою та відшкодування збитків чи шкоди внаслідок неправомірного використання земельних ділянок регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» №963-ІV від 19.06.2003 року.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки будь які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи. Держаний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

У відповідності до абз 2, 3 ч.1 ст.10 зазначеного Закону, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Процедура здійснення розрахунків розміру шкоди передбачена «Методичними рекомендаціями щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» затвердженими наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель № 110 від 12.09.2007 року.

Пунктом 2.3 Методичних рекомендацій, встановлено, що шкода (збитки), що заподіяні на земельних ділянках державної та комунальної власності, які надані у користування чи передані у власність юридичних та фізичних осіб, внаслідок їх використання не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, якщо порушення вчинено власником чи користувачем земельної ділянки, повинна бути відшкодована державі та територіальній громаді. У разі вчинення зазначених порушень іншими юридичними та фізичними особами, які самовільно зайняли надані у користування чи передані у власність земельні ділянки та здійснили вищезазначені правопорушення, шкода повинна бути відшкодована державі чи територіальній громаді (в залежності від місця розташування земельної ділянки - в межах чи за межами населеного пункту), а також власнику чи користувачу земельної ділянки.

Відповідно до п.3.1 зазначених Методичних рекомендацій, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства України розрахунок розміру заподіяної шкоди здійснюється за наявності вище вказаних матеріалів справи про адміністративне провадження, що підтверджують факт вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем був здійснений розрахунок розміру шкоди, заподіяної директором Дмитрівської НСЗШ ОСОБА_4 29.08.2011 року, протокол про адміністративне правопорушення №000101 та припис з вимогою усунути порушення №197, були складені - 01.09.2011 року.

Таким чином, судом встановлено, що розрахунок здійснений без наявності протоколу та припису, що в свою чергу є порушенням процедури здійснення розрахунку розміру завданої шкоди.

Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, встановлений Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою ОСОБА_7 Кабінетом Міністрів України №963 від 25.07.2007 року.

Додатком №4 вказаної Методики, визначені коефіцієнти функціонального використання земель.

При проведені розрахунку відповідачем було зазначено, що земельна ділянка, яка розташована: с. Дмитрівка, Петропавлівського району у Дніпропетровській області, віднесена до категорії земель землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення та було застосовано коефіцієнт функціонального використання земель, рівний 10 (десять).

Проте, як вбачається із матеріалів справи, а саме: довідки відділу Держкомзему у Петропавлівському районі дніпропетровської області №7/10-1130 від 12.03.2009 року «Дані державного земельного кадастру», земельна ділянка площею 12,50 га ріллі, яка пропонується для надання в постійне користування Дмитрівській НСЗШ І-ІІІ ступенів для дослідних та начальних цілей, знаходиться за межами населеного пункту с. Дмитрівка враховується в землях запасу Дмитрівської сільської ради. Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України дана земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення та правами третіх осіб не обмежена.

Таким чином, відповідно до додатку №4 зазначеної вище Методики коефіцієнт функціонального використання даної земельної ділянки становить 1 (один).

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не надано жодного доказу того, що земельна ділянка площею 12,5 га, яка відводилась на користь Дмитрівської НЗСШ, лежить в межах заказника «Марїн гай», суд дійшов висновку, що головним спеціалістом управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5 безпідставно застосований підвищений коефіцієнт функціонального використання земель (10).

Крім того, суд, здійснивши перевірку правомірності застосування відповідачем ОСОБА_7 Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року №783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель», встановив, що на момент здійснення розрахунку розміру заподіяної шкоди при встановлені коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, дана постанова втратила чинність на підставі ОСОБА_7 Кабінету Міністрів України від 31.01.2011 року №56.

За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до головного спеціаліста управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: управління державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними задовольнити.

Визнати протиправними дії головного спеціаліста управління Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області ОСОБА_5 щодо складання розрахунку визначення розміру шкоди від 29.08.2011 року у сумі 126 340, 50 грн., заподіяної ОСОБА_4.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст постанови у повному обсязі складено 20.03.2012 року.

Суддя ОСОБА_1