Справа № 2а/1770/328/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/31662/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є.,
Бутенка В.І., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Держави України в особі Прокуратури Здолбунівського району Рівненської області, Держави України в особі Ольшанецького Ігоря Володимировича - прокурора Здолбунівського району Рівненської області, Держави України в особі Солонинчика Андрія Борисовича - майора міліції, дільничного інспектора Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, третя особа - Держава України в особі Здолбунівської районної центральної лікарні, про оскарження дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень та захист від дискримінації прав, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив: визнати неефективними, неправомірними і незаконними дії та бездіяльність суб'єктів владних повноважень - прокуратури Здолбунівського району Рівненської області, прокурора Здолбунівського району Рівненської області Ольшанецького І.В., Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Солонинчика А.Б. - міліціонера за посадою - дільничний інспектор Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, учинені ними упродовж з 17 квітня 2010 року у формі та методами незабезпечення його прав, свобод, законного інтересу від злочинного посягання на його здоров'я та життя громадянином ОСОБА_7; визнати дії та бездіяльність прокурора Здолбунівського району Рівненської області Ольшанецького І.В. у сфері невиконання ним прокурорських функцій захисту його прав, свобод, законного інтересу від бездіяльності органу виконавчої влади - Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області - дискримінація учинена триваюче, на грунті посадових утисків та перетинання притягнути винуватця, який заподіяв йому тілесні ушкодження, ОСОБА_7; стягнути з прокуратури Здолбунівського району Рівненської області та з Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на його користь у відшкодування моральної шкоди 17000 гривень солідарно по 8500 гривень з кожного; стягнути на його корить з прокурора Здолбунівського району Рівненської області Ольшанецького І.В. і з Солонинчика А.Б. - майора міліції, дільничного інспектора Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області моральну шкоду у розмірі посадового окладу за місцем служби (посади) в органах прокуратури та районному відділі внутрішніх справ; зобов'язати прокуратуру Здолбунівського району Рівненської області вчинити дії - це стягнення на користь Здолбунівської районної центральної лікарні матеріальну шкоду за час його лікування, за надану йому медичну допомогу від заподіяних тілесних ушкоджень.

У позовній заяві ОСОБА_4 зазначає, що у суспільному житті 17 квітня 2010 року йому заподіяно тілесні ушкодження фізичною особою ОСОБА_7 На праві самозахисту від злочинного насильства зі сторони ОСОБА_7, ним одразу, усно та письмово, вчинювалися звернення до правоохоронних органів - Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області та прокуратури Здолбунівського району Рівненської області. Впродовж з 17 квітня 2010 року включно по листопад 2011 року відповідачі діяли неефективно, уникали від функціональних обов'язків установлених національним законодавством, Законом України «Про міліцію», Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», явно й триваюче їх не виконували. У зв'язку з цим він звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року, відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року і направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частини 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах (пункт 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, наведено в частині 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Це, зокрема, справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Скарги на акти та дії службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури в частині провадження у кримінальній справі розглядаються судом в порядку, визначеному нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

Законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки позивачем оскаржуються дії та бездіяльність відповідачів, що, на його думку, вчинялися з 17 квітня 2010 року у формі та методами незабезпечення його прав, свобод і законного інтересу від злочинного посягання на його здоров'я та життя громадянином ОСОБА_7, то суддя суду першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, оскільки таку заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку судів, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Згідно частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Держави України в особі Прокуратури Здолбунівського району Рівненської області, Держави України в особі Ольшанецького Ігоря Володимировича - прокурора Здолбунівського району Рівненської області, Держави України в особі Солонинчика Андрія Борисовича - майора міліції, дільничного інспектора Здолбунівського районного відділу внутрішніх справ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, третя особа - Держава України в особі Здолбунівської районної центральної лікарні, про оскарження дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень та захист від дискримінації прав - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.