Справа № 804/1766/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/42678/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до комунального підприємства «Дніпроміськтранс» Дніпропетровської міської ради, третя особа - Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про зобов'язання виконати вимогу,

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Дніпроміськтранс» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання виконати вимогу від 17.10.2013 №840-16/885 на загальну суму 237290,26 грн. шляхом, визначеним у вимозі.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю факту добровільного виконання відповідачем вимоги від 17.10.2013 №840-16/885, сформованої за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства та якою від відповідача вимагалось провести коригування податкових зобов'язань з податку на додану вартість шляхом складання розрахунків коригувань та надання уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за період з 01.01.2010 по 31.07.2013 року та стягнути з Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області зайво сплачений податок на додану вартість шляхом внесення на реєстраційні рахунки комунального підприємства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати зазначені рішення та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Дніпропетровською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства "Дніпроміськтранс" Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2010 по 31.07.2013, за результатами якої складено акт ревізії від 25.09.2013 №840-51/03.

Ревізією встановлено порушення підприємством вимог підпункту 3.2.7 пункту 3.2 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 196.1.6 статті 196 Податкового кодексу України та пунктів 1, 5, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, що призвело до заподіяння збитків міському бюджету на суму 237 290,26 тис. гривень.

Висновки акту ревізії ґрунтуються на тому, що підприємством безпідставно оподатковано податком на додану вартість суми отриманих бюджетних асигнувань, у той час як відповідно до підпункту 3.2.7 пункту 3.2 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» та пункту 196.1.6 статті 196 Податкового кодексу України, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість субсидії, отримані за рахунок бюджетів

На підставі акту ревізії Дніпропетровською об'єднаною державною фінансовою інспекцією винесено вимогу від 17.10.2013 №840-16/885 про усунення порушень виявлених в ході ревізії, у пункті 4 якої вказано на необхідність проведення коригування податкових зобов'язань з податку на додану вартість шляхом складання розрахунків коригувань та надання уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за період з 01.01.2010 по 31.07.2013 та необхідність стягнення з Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області зайво сплаченого податку на додану вартість шляхом внесення на реєстраційні рахунки комунального підприємства.

У зв'язку з невиконанням з боку відповідача вимоги від 17.10.2013 №840-16/885, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулось до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обраний органом державного фінансового контролю спосіб усунення виявлених порушень не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до положень Податкового кодексу України коригування податкових зобов'язань з податку на додану вартість віднесено до повноважень органів доходів і зборів.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущених порушеннях працівників об'єкту контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Вказані вимоги Порядку кореспондуються з пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" відповідно до якого органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом із тим, пунктом 19 Порядку проведення інспектування встановлено, що якщо під час ревізії виявлено факти порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції контролюючого органу (зокрема, з питань обігу готівки, валютних операцій, формування об'єкта та/або бази оподаткування, ціноутворення, управління державним майном, дотримання антимонопольного законодавства та інших), посадові особи контролюючого органу невідкладно письмово повідомляють про це керівнику контролюючого органу чи його заступнику, які забезпечують інформування відповідних державних органів про такі факти.

З огляду на викладене, стаття 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", чинного на момент виникнення спірних правовідносин, та пункт 50 Порядку надають право органу контрольно-ревізійної служби на звернення до суду в інтересах держави лише в тому випадку, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи контрольно-ревізійної служби.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування», діючого до 31.12.2010, до загальнодержавних платежів належить такий податок як податок на додану вартість.

Відповідно до пункту 40.1 статті 40 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, розділ ІІ Податкового кодексу України визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі I цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 розділу ІІ Кодексу (діючого на час звернення позивача до суду) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Отже, здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства, яке регулює порядок справляння податку на додану вартість, на час звернення позивача до суду, покладено на органи доходів і зборів.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлене у статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" право органу державного фінансового контролю пред'являти вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства лише з питань збереження і використання державної власності та фінансів та, відповідно, звертатися до суду у разі незабезпечення виконання вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства саме з питань збереження і використання активів, а також зважаючи на межі компетенції органів доходів і зборів як органу, який здійснює контроль за дотриманням вимог податкового законодавства, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для зобов'язання підприємства виконати вимогу органу державного фінансового контролю, що сформована за результати здійснення контролю за дотриманням відповідачем податкового законодавства.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та не може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: