Справа № 537/3426/15-а
Суддя: Фадєєва С. О.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/537/104/2015 Справа № 537/3426/15-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2015 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

при секретарі Герасименко Л.Г.,

з участю законного представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ВДВС Кременчуцького МУЮ ГТУЮ у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, де просить визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_5 ВДВС Кременчуцького МУЮ ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 17.07.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 37564034. В обґрунтування вимог вказав, що судовим рішенням зобов»язано УПФ Крюківського району м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок його пенсії з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за 2011 рік з 03.02.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням фактично проведених виплат. Рішення було звернене до виконання та частково виконане, а саме, в частині проведення перерахунку пенсії. Незважаючи на те, що рішення суду виконано лише частково, постановою заступника начальника ОСОБА_5 ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_2 від 17.07.2015 року виконавче провадження закінчено, а виконавчий лист повернутий Крюківському районному суду м. Кременчука. Винесена постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки судові рішення підлягають обов»язковому виконанню, а відповідно до практики Європейського Суду з прав людини державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на виправдання невиконання зобов»язань за боргом, визначеним судовим рішенням.

В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та за участі його законного представника ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги позивача ОСОБА_4 підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 ВДВС Кременчуцького МУЮ ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Суду вказав, що державним виконавцем 17.04.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-6283/2011 від 11.04.2013 року, виданого на підставі судового рішення, де стягувачем є позивач, а боржником УПФ в м. Кременчуці. 03.03.2014 року боржник повідомив державного виконавця письмово про те, що рішення суду виконано частково в частині перерахунку пенсії ОСОБА_4, сума доплати складає 1003,41 грн., кошти стягувачеві не виплачені через відсутність відповідного фінансування. Державний виконавець вчиняв всі можливі дії для виконання рішення суду, в тому числі звертався з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Заходи примусового виконання рішення, такі як штраф, не застосовувалися, оскільки невиконання судового рішення через відсутність коштів не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин, крім того, накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Представник третьої особи УПФ України в м. Кременчуці ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_4 не підтримав, просив в задоволенні відмовити. В обґрунтування вимог вказав, що. Будь-які бюджетні зобов»язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Станом на день розгляду справи фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом «Про соціальний захист дітей війни» за рахунок коштів Державного бюджету України не проводилося.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.09.2011 року визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України Крюківського району в м. Кременчуці, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2011 рік з 03 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

17.04.2013 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37564034 про примусове виконання виконавчого листа № 2а-6283/2011, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 11.04.2013 року, про зобов'язання управління ПФ України Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2011 рік з 03 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням проведених виплат. Надано боржнику строк на добровільне виконання рішення суду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.10.2013 року у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом 2а-6283/11, виданим 11.04.2013 року Крюківським районним судом м. Кременчука, змінено боржника у виконавчому провадженні - управління Пенсійного фонду України Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області на управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці.

Листом від 17.01.2014 року УПФ України у м. Кременчуці повідомило державного виконавця про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_4 за судовим рішенням, доплату в розмірі 1003 грн.41 коп. нараховано у листопаді 2011 року, але не виплачено через відсутність відповідного фінансування.

З матеріалів справи також вбачається, що державний виконавець звертався з поданням про зміну способу та порядку виконання судового рішення. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року, яка набрала законної сили, скасовано ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.03.2015 року, у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №6283/2011, виданого Крюківським районним судом м. Кремекнчука 11.04.2013 року відмовлено.

З будь-якими іншими заявами, наприклад про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, державний виконавець до суду не звертався.

17.07.2015 року заступником начальника ОСОБА_5 ВДВС Кременчуцького МУЮ ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6283/11 від 11.04.2013 року на підставі п.11 ч.1 ст.49,50 Закону «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення необхідних виконавчих дій державним виконавцем, які передбачені ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11. ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п. 11 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, лише у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Частиною 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачена можливість закінчення виконавчого провадження, внаслідок відсутності бюджетних асигнувань. У справах «Жовнер проти України», «Кечко проти України», «Васильев проти України», «Войтенко проти України», Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що державний орган влади не має права посилатися на відсутність бюджетних асигнувань на виправдання неспроможності виконати судове рішення про повернення боргу.

Закінчення виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення.

Виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження». В силу вимог ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Законом України "Про виконавче провадження" чітко передбачено послідовність дій державного виконавця, що має передувати закінченню виконавчого провадження за п.11 ст.49 даного Закону. Отже, закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», можливе лише у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону, тобто у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний виконати дії, які передбачені ч.3 ст.75, а саме: винести постанову про накладення штрафу на боржника та внести подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

На думку суду державним виконавцем помилково розцінено відповідь УПФ в м. Кременчуці від 17.01.2014 року як таку, що свідчить про поважність причин невиконання рішення суду внаслідок відсутності коштів, оскільки третьою особою не надано відповідних доказів. Отже, державним виконавцем належним чином не перевірено поважності причин невиконання судового рішення.

Відповідно до положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Відповідач не скористався своїм правом та не звертався до суду із поданням про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення. З цих підстав суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо того, що всі можливі дії ним вчинені з метою виконання судового рішення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 11, 12, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.1, 25, 49, 75, Закону України «Про виконавче провадження»,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ВДВС Кременчуцького МУЮ ГТУЮ у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_5 ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_2 від 17.07.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 37564034 за виконавчим листом № 2а-6283/2011, виданим Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 11.04.2013 року, про зобов'язання управління ПФ України Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2011 рік з 03 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням проведених виплат.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до адміністративного суду апеляційної інстанції через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст постанови складений 03.11.2015 року.