Справа № 818/749/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р.Справа № 818/749/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2015р. по справі № 818/749/15

за позовом Прокурора Сумського району

до Відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

10 червня 2015 року постановою Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов прокурора Сумського району до Відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції про визнання бездіяльності протиправною - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції Бистрової Н.Б. у виконавчому провадженні № 44374610 щодо примусового виконання виконавчого листа № 587/124/14-ц від 16.04.2014 р., виданого Сумським районним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Шпилівської сільської ради Сумського району 1383,17 грн.

Відділ державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказує, що державним виконавцем не допущено бездіяльності у виконавчому провадженні №44374610, як це встановлено судом, зокрема на реалізацію повноважень, передбачених статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем було направлено запити до Держземагентства у Сумському районі Сумської області, Державної податкової служби України, Держсільгоспінспекції в Сумській області, Управління ДАІ, Пенсійного фонду України, відповіді на які отримано, встановлено, що за боржником у виконавчому провадженні №44374610 не зареєстровано автотранспорту, сільгосптехніки, рахунки відсутні, державні акти на право власності на земельну ділянку також відсутні. Тобто, майновий стан боржника перевірено у повному обсязі, підстав вважати відповідача таким, що допустив протиправну бездіяльність, немає.

Прокурор Сумського району письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не прибули, своїх представників не направили. Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів не вбачає перешкод у розгляді справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2014 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої Сумського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 43076839 з примусового виконання виконавчого листа № 587/124/14-ц від 16.04.2014 р., виданого Сумським районним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Шпилівської сільської ради шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою лісу, в сумі 1383,17 грн. (а.с.46).

12 травня 2015 р. відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.48) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з відсутністю належного боржнику майна, на яке можна звернути стягнення, та у зв'язку з безрезультатністю заходів, вжитих державним виконавцем до розшуку такого майна.

Задовольняючи позов Прокурора Сумського району, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було вжито всіх заходів з метою примусового виконання рішення суду та не використано всіх повноважень, передбачених статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку встановлено Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі по тексту - Закон № 606-XIV).

Згідно зі статтею 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1 та 2 статті 11 Закону № 606-XIV передбачено, що Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 30 Закону №606-XIV, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з копії виконавчого листа по справі №587/124/14-ц, судом вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу незаконною порубкою лісу в сумі 1383 гривні 17 копійок, перерахувавши їх на вказаний розрахунковий рахунок (а.с.45).

Згідно частин 2, 3, 4, 5, 6 статті 52 Закону №606-XIV, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 5.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. N 74/5, звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Крім того, згідно пунктів 7.1.1, 7.1.3 Інструкції, за відсутності в боржника коштів на рахунках у банках та інших кредитних установах, відсутності чи недостатності майна боржника для повного покриття належних до стягнення сум, а також при виконанні рішень про стягнення періодичних платежів та стягнень на суму, що не перевищує двох мінімальних розмірів заробітної плати, державний виконавець наділений правом звертати стягнення на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Виконавчі документи направляються за місцем роботи боржника, отримання ним пенсії, стипендії чи інших доходів для проведення стягнення в передбаченому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах виконавчого провадження ВП№42590781 державним виконавцем надіслано запити на адресу Головного управління Держкомагентства у Сумській області, Начальника державної інспекції сільського господарства, ВДАІ Сумського РВ щодо наявності за ОСОБА_2 зареєстрованого майна, належного на праві власності (а.с.77), отримано відповіді від Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржника ОСОБА_2 (а.с.119), від Управління Державної автомобільної інспекції УМВСУ в Сумській області щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (а.с.120), від Управління Держземагентства у Сумському районі Сумської області щодо інформації про наявність державних актів на право власності боржника на землю на території Сумського району (а.с.121), від Пенсійного фонду України (а.с.122-123).

Крім того, зі слів ОСОБА_2 та його цивільної дружини ОСОБА_3 складено Акти від 19.08.2014 року (а.с.130) та від 25.02.2015 року (а.с.137), з яких вбачається, що боржник не працює, пенсію не отримує, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, можливості сплачувати борг на даний час не має, однак сплата буде проводитись частково.

З викладеного вбачається, що державним виконавцем проведено ряд дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, а саме: заходи щодо розшуку майна боржника та коштів. Однак, відомості про майновий стан боржника повністю не з'ясовані, оскільки державним виконавцем не направлено запитів до органів нотаріату, банків, інших установ та організацій за місцем проживання боржника для виявлення майна, що перебуває у власності ОСОБА_2, рахунків, відкритих у установах банків.

Про бездіяльність державного виконавця свідчить також те, що після звернення прокурора до суду з даним позовом окремі виконавчі дії ним все ж були вчинені, зокрема, здійснено привід боржника, опис і вилучення готівкових коштів, внаслідок чого рішення суду частково виконано та стягнуто з боржника на користь Шпилівської сільської ради 518,18 грн. Вказане не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи (05 травня 2015 року у боржника ОСОБА_2 вилучено готівкові кошти в сумі 300,00 (триста) гривень при примусовому виконанні рішення, про що складено Акт (а.с.140).

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Посилання відповідача на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що державним виконавцем інформація про майновий стан боржника не з'ясована в повному обсязі внаслідок не направлення запитів до реєструючих органів, є безпідставними. Так, в ході судового розгляду прокурором було зазначено, що боржнику ОСОБА_2 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1, проте дій, передбачених ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не здійснено.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2015р. по справі № 818/749/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.11.2015 р.