Справа № 805/4194/15-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 р.Справа № 805/4194/15-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. по справі № 805/4194/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Донецького апеляційного адміністративного суду

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецького апеляційного адміністративного суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії Донецького апеляційного адміністративного суду, що виявились у відмові надати ОСОБА_1 публічну інформацію на підставі Закону України "Про доступ до публічної інформації", "Про інформацію", а саме інформацію: "перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06.08.2015 р. та відомості про керівництво суду";

- зобов'язати Донецький апеляційний адміністративний суд надати ОСОБА_1 протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішення суду, відкриту публічну інформацію, а саме: "перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06.08.2015 р. та відомості про керівництво суду".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на свій запит до відповідача про доступ до публічної інформації, яка знаходиться у його володінні і яка згідно чинного законодавства відноситься до відкритої публічної інформації, а саме: «надати перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06.08.2015 р. та відомості про керівництво суду», позивач отримав лист Донецького апеляційного адміністративного суду, яким відмовлено в отриманні запитуваної інформації.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2015 р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Донецького апеляційного адміністративного суду про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови та посилається на незаконність і необгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 197 КАС України, на підставі наявних документів у справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся із запитом №76-2015 від 06.08.2015 р. до відповідача з проханням надати перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06.08.2015 р. та відомості про керівництво суду. Відповідач на вищевказаний запит ОСОБА_1 надав відповідь від 12.08.2015 р. № 02-19/8/15, яка полягала в наступному.

Приміщення Донецького апеляційного адміністративного суду, розташоване у місті Донецьк, у вересні 2014 р. захоплено озброєними невідомими особами. За вищевказаним фактом події зареєстровано в ЕРДР №0000758 за статтею 341 ч. 1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що за фактом захоплення суду порушено кримінальне провадження, а також те, що працівники суду під час поїздок до своїх домівок на тимчасово окупованій території Донецької області вимушені перетинати блокпости незаконних озброєних формувань, наявність витребуваної інформації про перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06.08.2015 р. та відомостей про керівництво суду у вільному доступі на даний час може зашкодити життю і здоров'ю працівників суду.

Також, було зазначено, що впродовж проведення антитерористичної операції неодноразово судді ДААС затримувались невідомими озброєними особами на блокпостах та надання будь-якої інформації щодо персональних даних суддів ставить під загрозу їх життя та життя їхніх родин.

Тому, жодний суддя не надав згоду на поширення персональних даних в рамках цього запиту на інформацію.

З запиту позивача вбачається, що всупереч ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у зверненні не зазначено з якою метою збираються данні, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються.

Для вирішення даного питання Донецький апеляційний адміністративний суд пропонував ОСОБА_1 звернутись із відповідним запитом на інформацію після закінчення антитерористичної операції та відсутності загрози життю і здоров'ю працівників суду, у тому числі суддів, та отримати вичерпну відповідь з урахуванням норм права. Також, було зазначено, що вся необхідна інформація стосовно роботи Донецького апеляційного адміністративного суду, як установи, розташована на офіційному сайті суду.

Спірні правовідносини регулюються Закон України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Так, відповідно до ст.1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ст. 13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3)особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 Закону №2939-VI).

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Слід звернути увагу на те, що законодавцем встановлено обмеження в частині доступу до інформації про особу.

Частинами 1, 2 ст. 10 Закону №2939-VI встановлено, що кожна особа має право: знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Законом, що регулює правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних, являється Закон України від 01.06.2010 р. №2297-VI «Про захист персональних даних».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 цього Закону №2297-VI, поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 2939-VI визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Розпорядники інформації визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 2 ст. 7 Закону № 2939-VI).

У відповідності до ч. 1 ст. 29 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-ІІ «Про інформацію», інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

За вимогами ч. 2 ст. 14 Закону № 2657-ІІ, поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ч. 1 ст.8 Закону 2297-VI особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід'ємними і непорушними.

Статтею 22 Закону 2297-VI визначено, що контроль за додержанням законодавства про захист персональних даних у межах повноважень, передбачених законом, здійснюють такі органи: Уповноважений; суди.

Указом Президента України від 12.11.2014 р. № 866/2014 «Про внесення змін до мережі адміністративних судів України» з метою забезпечення належних і безпечних умов для роботи, своєчасного розгляду справ Донецьким апеляційним адміністративним судом, відповідно до п. 23 ч. 1 статті 106 Конституції України та статті 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місце знаходження Донецького апеляційного адміністративного суду змінено з місця Донецьк на місце Краматорськ.

Розпорядженням голови Вищого адміністративного суду України від 1.12.2014 р. № 252 «Про внесення змін до розпорядження Вищого адміністративного суду від 02.09.2014 р. №193 «Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції» відновлено роботу Донецького апеляційного адміністративного суду відповідно по здійсненню правосуддя.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 р. № 11 «Про практику застосування судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» можна відокремити такі ознаки публічної інформації: готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання своїх обов'язків, інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції, які полягають в наступному. Незважаючи на те, що Закон містить визначення терміна «публічна інформація», на практиці не має однозначного розуміння цього поняття.

Так, для з'ясування того, чи є інформація публічною, судом досліджені підстави одержання та створення інформації суб'єктом владних повноважень, та враховано, що вона не була створена суб'єктом владних повноважень на виконання обов'язків, визначених чинним законодавством.

Враховуючи все вищезазначене можливо зробити висновок, що запитуваний запит про надання публічної інформації є фактично зверненням (заявою, клопотанням) про надання інформації згідно із Законом України «Про звернення громадян», тому у діях відповідача відсутнє порушення права заявника на одержання публічної інформації.

З матеріалів справи вбачається, що жодний суддя не надав згоду на поширення персональних даних в рамках запиту позивача на інформацію, що підтверджується опитувальним листом від 10.08.2015 р. щодо надання/ненадання згоди на поширення персональних даних на інформаційний запит від 06.08.2015 р. про надання інформації щодо працюючих суддів Донецького апеляційного адміністративного суду та керівництва суду.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем в мережі інтернет в своїх блогах та форумах поширювались негативні висловлювання щодо органів державної влади, суддів.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 01.10.2015 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. по справі № 805/4194/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Бегунц А.О.