Справа № 813/3089/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/8434/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гудима Л.Я.,
суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (далі в/ч пп НОМЕР_2 ), в якому просив визнати протиправними дії в/ч пп НОМЕР_2 та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
Позовну заяву мотивовано тим, що 06.05.2015 року направив рекомендованим листом заяву про надання довідки про розмір і строки виплати грошового забезпечення та довідки про час проходження служби, однак на день подання до суду заяви, таких довідок не отримував.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано бездіяльність військової частини- польова пошта НОМЕР_1 щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 06.05.2015 року в частині видачі довідки про час проходження служби в військовій частині; зобов`язано військову частину - польова пошта НОМЕР_1 розглянути звернення ОСОБА_1 щодо видачі довідки про час проходження служби в військовій частині відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; в решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із даним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 у апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 06 травня 2015 року позивачем скеровано на адресу відповідача заяву з проханням надати довідки про розмір і строки виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та довідку про час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 .
19 травня 2015 року відповідачем підготовлена довідка №5387 про середнє грошове забезпечення для розрахунку виплат на випадок безробіття та відповідно до журналу реєстрації вихідних документів скерована 19.05.2015 року позивачу.
Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що для повного захисту прав та інтересів позивача, необхідно визнати бездіяльність відповідача щодо не розгляду звернення позивача від 06.05.2015 року в частині видачі довідки про час проходження служби в військовій частині та зобов`язати відповідача розглянути звернення позивача, оскільки відповідачем не надано доказів розгляду та вирішення заяви позивача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон).
У відповідності до статті 1 Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно зі статтею 7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Статтею 15 Закону встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (ч. 1 ст. 20 Закону).
Як видно з матеріалів справи, 06 травня 2015 року позивачем скеровано на адресу відповідача заяву з проханням надати довідки про розмір і строки виплати грошового забезпечення, а 19.05.2015 року відповідачем скеровано на адресу позивача довідку від 19 травня 2015 року №5387 про середнє грошове забезпечення для розрахунку виплат на випадок безробіття, що підтверджується журналом реєстрації вихідних документів (а.с. 19-20).
А тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстав для задоволення позову в цій частині немає.
Як видно із змісту заяви ОСОБА_1 від 06.05.2015 року, то останній просив надати йому довідку про розмір і строки виплати грошового забезпечення відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та довідку про час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_1 , однак у відповідності до журналу реєстрації вихідних документів йому надіслано лише довідку про доходи.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що для повного захисту прав та інтересів позивача слід визнати бездіяльність відповідача щодо не розгляду звернення позивача від 06.05.2015 року в частині видачі довідки про час проходження служби в військовій частині та зобов`язати його розглянути звернення позивача в цій частині.
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з абзацом 2 частини 5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки не доведено наявність і заподіяння такої позивачу з боку відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Крім цього, на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребовування необхідних доказів.
Однак, в обґрунтування клопотання позивачем не наведено обставин, наявність або відсутність яких необхідно було б підтвердити зазначеними доказами.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у справі № 813/3089/15 без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький