Справа № 2а-3791/11/0122
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"29" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/19482/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є.,
Бутенка В.І., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 травня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року, -

встановив:

ОСОБА_4 15 квітня 2011 року звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року, позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим зробити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_4, як льотчику цивільної авіації, на підставі частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17 листопада 1999 року № 1222-ХІV (далі - Закон № 1222-ХІV), і виплатити позивачеві недонараховані грошові кошти.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 травня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За приписами частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

За перевіркою матеріалів справи вбачається, що з 7 грудня 1998 року ОСОБА_4 була призначена пенсія за вислугу років у відповідності до статті 53 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням заробітної плати за 24 останні місяці перед призначенням пенсії (за період з 1 грудня 1996 року до 30 листопада 1998 року).

16 березня 2011 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим із заявою про перерахунок пенсії в сторону її збільшення з урахуванням вимог частини 3 статті 53 Закону № 1788-ХІІ та Закону № 1222-ХІV.

25 березня 2011 року відповідач листом № 395/0.08 повідомив ОСОБА_4, що з 1 квітня 2004 року розмір його пенсії було автоматично перераховано за новим механізмом обчислення згідно із статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV. Станом на 1 березня 2011 року розмір пенсії позивача відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року № 2857-VI складає 835,95 гривень. Пенсію обчислено за наявними документами пенсійної справи згідно норм діючого законодавства.

Як встановлено судами, ОСОБА_4 має свідоцтво пілота цивільної авіації серії ІІ П № 032336, диплом авіаційного училища льотчиків серії НОМЕР_1 та свідоцтво льотчика авіації Добровільного Товариства Сприяння Армії, Авіації і флоту (ДТСААФ) НОМЕР_2.

З 1986 року позивач працював на посаді льотчика-інструктора в Сімферопольському авіаційно-спортивному клубі ДТСААФ, пізніше - Товариство сприяння обороні України.

З 1978 року ОСОБА_4 літав на літаках цивільної авіації: Як-50, Як-52, Як-55, Су-29, Су-31, Як-18Т, Як-18А, Ан-2, В-35, Л-13, тощо, і льотний стаж позивача складає 38 років 8 місяців та 6 днів.

Так, спір між сторонами виник на підставі того, що ОСОБА_4 вважає неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим у перерахунку йому пенсії з урахуванням вимог частини 3 статті 53 Закону № 1788-ХІІ та Закону № 1222-ХІV.

Частиною 3 статті 53 Закону № 1788-XII (у редакції Закону № 1222-XIV) визначено: «Працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина 1 статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами 1-3, 6 статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія».

Дія статті 53 вказаного Закону поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання чинності Закону № 1222-XIV згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» цього Закону.

Предметом регулювання зазначеної статті, як убачається з її назви, є розміри пенсій за вислугу років.

Перелік окремих категорій працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений статтею 54 Закону № 1788-XII. Даною нормою, зокрема, передбачено, що право на таку пенсію мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті, та що перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень статті 54 Закону № 1788-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» від 21 липня 1992 року № 418.

За приписами підпункту «г» пункту 1 затвердженого цією постановою Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України - за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

У пунктах 1 і 2 затвердженого тією ж постановою Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, названо членів екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, а також льотно-інструкторський склад.

Отже, ухвалюючи рішення суди вірно виходили з вищенаведених положень норм чинного законодавства. Однак, як вбачається з матеріалів цієї справи, вирішуючи даний спір суд першої інстанції не розглянув усіх заявлених позовних вимог до суду у цій справі ОСОБА_4

У частині 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_4, у пунктах першому та третьому її вимог він просив суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим щодо відмови в перерахунку пенсії і зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим сплатити йому різницю між належним (перерахованим) розміром пенсії та сплаченим, починаючи з моменту її призначення по день ухвалення судового рішення.

Судом першої інстанції не було розглянуто зазначених позовних вимог, судовим рішенням вказаного суду взагалі не встановлено з якого саме часу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим зобов'язане здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, а також судом залишено поза увагою, що даний позов містить вимоги про визнання неправомірними дій відповідача.

Із вказаних питань додаткового судового рішення судом першої інстанції по даній справі прийнято не було.

Апеляційний суд у своєму рішенні відмітив, що відмовляючи позивачеві у перерахунку пенсії відповідач діяв не в межах повноважень та не на підставі закону, однак не звернув уваги на допущені судом першої інстанції порушення.

Також з матеріалів справи вбачається, що деякі встановлені судовими рішеннями обставини даної справи не відповідають матеріалам цієї справи, зокрема, судом першої інстанції встановлено, що з 1978 року ОСОБА_4 літав на літаках цивільної авіації: Як-50, Як-52, Як-55, Су-29, Су-31, Як-18Т, Як-18А, Ан-2, В-35, Л-13, тощо, при цьому у матеріалах справи відсутні дані відомості, а згідно льотної книжки позивача, яка міститься у справі, ОСОБА_4 літав на літаках з 1984 року по 1998 рік, і на таких як: Як-50; Як-52; Як-50м; Як-55м; Су-26м; Як-55; Як-18т. З трудової книжки, наявної у матеріалах справи, вбачається, що з 19 листопада 1979 року по 21 квітня 1986 року позивач працював електромонтажником.

Крім того встановивши, що льотний стаж ОСОБА_4 складає 38 років 8 місяців і 6 днів, суди у своїх рішеннях не зазначають про те, чи був виконаний позивачем план навчально-льотної підготовки чи (або) виконувалися ним елементи складного або вищого пілотажу.

У статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 травня 2011 року та ухвала Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим - задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 травня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.