Справа № 22а-6678/11
Суддя: Абрамов П. С.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-6678/11 Головуючий у 1-й інстанції Сегет Я.С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Гальонкіна С.А. Корнієнка В.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження м. Полтаві справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі

На рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 2 липня 2010

року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити нарахування державної соціальної допомоги дитини війни,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді- доповідача Апеляційного суду

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 2 липня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з V підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28

у Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , та провести

відповідні виплати за періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року, з врахуванням проведених виплат.

З рішенням суду не погодилося управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі та прохали скасувати дану постанову, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому, такі висновки суду ґрунтувались на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007року №6-рп/2007 та від 22.05.2008року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та п.п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними

положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № Ю-рп/2008 від 22.05.2008року визнано неконституційними положення п. п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія суддів, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008року № 530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Безпідставними є також Посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Керуючись ст. 183-2 ч. 10, 197, 200,205,206 КАС України, Законом України . ^ від 2 грудня 2010 року N 2748-УІ колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі відхилити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 2 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає..

Суді: підписи

Згідно: