Справа № 821/3159/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3159/15-а
16 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи - відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), за участю третьої особи - відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області (далі - третя особа), в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок відповідача від 23.07.2015 р. щодо відмови в погодженні проекту землеустрою стосовно відведення ОСОБА_3 земельних ділянок у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бехтерської сільської ради Голопристанського району та зобов'язати відповідача погодити вказаний проект землеустрою.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що позивач успадкував право на отримання у власність земельних часток (паю) загальною площею 5,45 га (0,7601 га; 0,8053 га та 3, 266 га) із земель, що перебували у колективній власності КСП "Росія". Проектом землеустрою передбачено, що земельні ділянки, які позивач має намір отримати у власність, за цільовим призначенням віднесені до земель сільськогосподарського призначення, знаходяться на території КСП "Росія", поблизу Тендерівської затоки Чорного моря. У свою чергу, вказане колективне сільськогосподарське підприємство було власником земельної ділянки загальною площею 6457,1 га, про що видано Державний акт від 15.08.1997 р. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача відмітив, що оскільки відсутній проект землеустрою, яким визначено прибережну захисну смугу Тендерівської затоки Чорного моря, то відповідач протиправно відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, відноситься до земель водного фонду. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідно до розробленого ПП "Югземсервіс" проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 у власність земельних ділянок площею 0,7601 га, площею 0,8053 га та площею 3,2646 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бехтерської сільської ради, зазначені земельні ділянки знаходяться в нормативних межах прибережної захисної смуги Тендерівської затоки Чорного моря, тобто відносяться до земель водного фонду, а тому, зважаючи на положення Земельного кодексу України, передача таких земельних ділянок у власність громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заборонена. Просив відмовити у задоволенні позову.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відділу Держземагенства у Голопристанському районі у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неприбуття.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Розпорядженням голови Голопристанської РДА від 04.02.2015 р. № 40 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бехтерської сільської ради із земель колишнього КСП "Росія".

На підставі вказаного розпорядження приватним підприємством "Югземсервіс" розроблено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 у власність земельних ділянок площею 0,7601 га, 0,8053 га 3,2646 га (кадастровий номер 652280500).

15.04.2015 р. вказаний проект землеустрою погоджено головою Бехтерівської сільської ради, а 29.04.2015 р. - відділом Держземагентства у Голопристанському районі Херсонської області.

05.06.2015 р. відділ Держземагентства у Голопристанському районі, розглянувши проект землеустрою, повідомив ОСОБА_3, що даний проект необхідно погодити із структурним підрозділом Херсонської ОДА у сфері охорони навколишнього природного середовища.

23.07.2015 р. Департамент екології та природних ресурсів Херсонської ОДА відмовив ОСОБА_3 у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бехтерівської сільської ради площею 0,7601 га, 0,8053 га та 3,266 га, посилаючись на положення статті 60 та частини 1 статті 58 Земельного кодексу України.

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача про протиправність відмови у погодженні проекту землеустрою, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, згідно зі ст. ст. 19 та 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, зокрема: землі сільськогосподарського призначення й землі водного фонду. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Статтею 3 Водного кодексу України (далі - ВК України) усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать, зокрема, землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (ч. 2 ст. 59 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (ч. 4 ст. 59 ЗК України).

Таким чином, за змістом зазначених норм права землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об'єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок їх надання та використання.

Виходячи з наведеного, прибережні захисні смуги - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, а тому землі, що знаходяться в межах такої зони не можуть бути передані у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Із дослідженого у судовому засіданні оригіналу проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельних ділянок площею 0,7601 га, 0,8053 га та 3,266 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бехтерської сільської ради вбачається, що земельна ділянка площею 3,266 га знаходиться на відстані 210 м від урізу води Тендерівської затоки Чорного моря; земельна ділянка площею 0,7601 га знаходиться на відстані 350 м від урізу води Тендерівської затоки Чорного моря; земельна ділянка площею 0,8053 га знаходиться на відстані 280 м від урізу води Тендерівської затоки Чорного моря.

Таким чином, судом встановлено, що земельні ділянки, які позивач має намір отримати у власність, знаходяться у межах прибережної захисної смуги Тендерівської затоки Чорного моря.

Дана обставина не заперечується сторонами у справі.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка спеціаліст І категорії із земельних питань Бехтерської сільської ради ОСОБА_4 пояснив, що технічна документація по схемі поділу земель КСП "Росія" членам вказаного підприємства розроблена у 1999 році. Зазначеною документацією не визначено меж прибережної захисної смуги Тендерівської затоки Чорного моря. Свідок підтвердив факт знаходження земельних ділянок, які ОСОБА_3 має намір отримати у власність, у межах двохкілометрової зони від урізу води Тендерівської затоки Чорного моря.

За приписами ч. 1 та 3 ст. 60 ЗК України, ч. 1 та 9 ст. 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Аналіз наведених вище норм ЗК України та ВК України дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки у власність за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 60 ЗК України та 88 ВК України.

Отже, сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак суд вважає, що надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, суперечить нормам статей 59 та 84 ЗК України.

Згідно із пунктом 2.9. Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11. 2004 р. № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 р. № 486, з урахуванням конкретної ситуації.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 статті 71 цього Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином суд вважає, що відмовляючи позивачу в погодженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельних ділянок у власність, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, що регулює дані правовідносини.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до Департаменту екології та природних ресурсів Херсонська обласна державна адміністрація, за участю третьої особи - відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов'язання вчинити певні дії,

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 жовтня 2015 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 6.3