Справа № П/811/1618/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року справа №П/811/1618/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов приватного підприємства «Карбон-С» (далі Підприємство) до Знамянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року, яким збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 16000 грн. та накладено штрафну санкцію 8000 грн.

У судовому засіданні представник Підприємства підтримав позов.

Стверджував, що податковий орган фактично провів документальну перевірку, не прийнявши відповідного наказу.

Зазначив, що необхідність призначення саме документальної перевірки міститься у акті камеральної перевірки.

Повідомив, що отримана від ПП «Мікс Сервіс» (далі Підприємство 2) податкова накладна за листопад 2014 року включена до податкової звітності з податку на додану вартість того ж періоду на законних підставах.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову.

Пояснила, що згадана податкова накладна не була зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр).

На її думку, Підприємство не могло її враховувати при формуванні податкового кредиту, оскільки не подало скаргу на Підприємство 2 стосовно ненадання доказів реєстрації накладної у Реєстрі.

29 жовтня 2015 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с.135).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволені позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 26 листопада 2014 року Підприємство 2 надало Підприємству податкову накладну №34 на підставі акту виконаних робіт відповідно до договору на суму 96000 грн. (з урахуванням ПДВ 16000 грн.) (а.с.66).

Податкова накладна враховувалась при формуванні податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року (а.с.44-46, 70-72).

Податкова накладна не зареєстрована Підприємством 2 у Реєстрі (а.с.111).

Підприємство не подавало додаток №8 до податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2014 року (скарга на Підприємство 2) (а.с.109).

У судовому засіданні це визнав представник позивача.

Податкова декларація з податку на додану вартість визначала обов'язок сплати податку у сумі 388 грн. (а.с.118-119).

19 січня 2015 року податковий орган провів камеральну перевірку податкової звітності Підприємства з податку на додану вартість за листопад 2014 року (а.с.13-14).

Акт перевірки містить висновок про порушення позивачем приписів пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, чим занижено суму податкового зобов'язання за згаданий період на 16000 грн.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року, яким Підприємству збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 16000 грн. та накладено штрафну санкцію 8000 грн. (а.с.9).

Штрафна санкція становить 50% від суми грошового зобов'язання, що передбачено приписами пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (повторність).

15 серпня 2012 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення, яким Підприємству збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 1847 грн. та накладено штрафну санкцію 461,75 грн. (а.с.83-90).

У судовому засіданні представник позивача визнав, що це рішення не оскаржувалось.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції станом на день подання податкової звітності) передбачалось, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

А пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначалось, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Проаналізувавши у сукупності приписи згаданих норм права та обставини справи, суд робить такі висновки: податкова накладна оформлена з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України (не зареєстрована у Реєстрі); Підприємство не подало скаргу на Підприємство 2 за фактом відсутності реєстрації накладної; у зв'язку з цим Підприємство не мало право включати суму податку за накладною №34, яку виписало Підприємство 2, до податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2014 року; для виявлення порушення, яке допустило Підприємство, достатньо проаналізувати його податкову звітність та відомості з Реєстру, що виключає потребу у проведенні документальної перевірки.

Таким чином, податковий орган правомірно провів камеральну перевірку, під час якої виявив заниження позивачем суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Сума грошового зобов'язання обчислена правильно (16000 грн.).

Розмір штрафної санкції (50% від грошового зобов'язання) обчислено з дотриманням приписів пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (повторність (вчинення порушення з цього ж податку протягом 1095 днів)).

Підсумовуючи, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з приватного підприємства «Карбон-С» на користь Державного бюджету України (до спеціального фонду) судовий збір в сумі 1644,30 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1