Справа № 22-а-20867/11
Суддя: Гуль В. В.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Антоненко В.І.,

суддів: Таргоній Д.О., Гуль В.В.,

розглянувши у приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України в м. Ірпінь на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в м. Ірпінь про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив зобовязати відповідача провести перерахунок згідно ст. 39,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 17.03.2010 року.

РішеннямІрпінського міського суду Київської області від 18 червня 2010 року позовні вимоги задоволено, а саме визнано дії відповідача по призначенню, нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, як потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії інваліду ІІ групи незаконними. Визнано за ОСОБА_1 право на отримання державної пенсії в розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком та щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до вимог ст. ст. 39,50,54 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із правом на послідуючий перерахунок в звязку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком та мінімальної заробітної плати. Стягнуто із відповідача на користь ОСОБА_1 44268,03 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, управління Пенсійного фонду України в м. Ірпінь подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Ірпінським міським судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ірпінь як непрацюючий пенсіонер. Відповідно до паспорта позивача він зареєстрована та постійно проживає у м. Ірпінь та є інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення та довідки МСЕК (а.с. 14).

Позивач, оспорюючи дії відповідача вважає, що він отримував доплату значно нищу, ніж це передбачено ст. ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звертався до суду за захистом своїх прав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та дійшов правильного висновку про те, що позивач відповідно до вимог закону має право на доплату до пенсії, виплату державної і додаткової пенсії.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог закону не визначив період виплати та зазначив розмір державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеруу конкретній сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив зобовязати відповідача здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 30 квітня 2007 року та в подальшому проводити перерахунки згідно з діючим законодавством, тобто він не обмежував свої позовні вимоги періодом перерахунку його пенсії, як це було вирішено судом першої інстанції без відповідного обґрунтування таких висновків.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № І058-ІУ пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права тому з врахуванням вимог закону постанову суду необхідно змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови суду в такій редакції:

«Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Ірпінь провести перерахунок та виплату ОСОБА_1пенсії по другій групі інвалідності згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , встановивши її на рівні 08 мінімальних пенсій за віком , визначеної ст.. 28 Закону України «Про загальнообо»язкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством та щомісячну доплату непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року, з урахуванням проведених виплат».

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2010 року залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову є необґрунтованими і зроблених судом висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 207 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в м. Ірпінь Київської областізадовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2010 року змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в такій редакції:

«Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Ірпінь провести перерахунок та виплату ОСОБА_1пенсії по другій групі інвалідності згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , встановивши її на рівні 08 мінімальних пенсій за віком , визначеної ст.. 28 Закону України «Про загальнообо»язкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством та щомісячну доплату непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року, з урахуванням проведених виплат».

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: