Справа № 826/6241/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/6241/15

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа 826/6241/15

Суддя доповідач Губська О.А.

У Х В А Л А

04 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Губська О.А., перевіривши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтеркорн» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві про визнання протиправними дії та зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві про визнання дій відповідачів протиправними та зобов’язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві у поверненні ТОВ “Торговий дім “Інтеркорн” надміру сплачених сум податків з підстав, викладених у листі від 27.02.2015 №4716/10/26-53-20-02-05; зобов'язано ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві повторно розглянути заяву ТОВ “Торговий дім “Інтеркорн” про повернення надміру сплачених сум податків від 06.02.2015 за вих. №2139 з урахуванням висновків даної постанові.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій контролюючий орган просив його скасувати, та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України “Про судовий збір”.

При цьому, суд звертає увагу, що в силу положень другої частини статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Наразі, оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції 15.10.2015, апеляційну скаргу на дане рішення подано 27.10.2015.

Суд звертає увагу, що відповідач, на час вчинення окремої процесуальної дії (звернення до апеляційного суду зі скаргою на рішення суду першої інстанції), розгляду і вирішення справи, не віднесений до кола осіб, які в силу положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що предметом позову є визнання відмови відповідача протиправною та зобов’язання останнього вчинити певні дії, заявлені позивачем вимоги є немайновими.

Згідно з положеннями підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становила 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями частини першої зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» станом на 1 січня 2015 року мінімальний розмір заробітної плати встановлено в розмірі 1218,00 грн.

З огляду на викладене, розмір судового збору за подання позову у даній справі становив 73,08 грн. (1218,00*0,06).

Таким чином, за подання апеляційної скарги на постанову суду, ставка судового збору становить 80,39 грн. (73,08*110%).

Всупереч вищевказаним вимогам Закону, відповідачем до апеляційної скарги не додано документа про сплату судового збору.

Поряд з цим, апелянтом заявлено клопотання про звільнення від його сплати, мотивоване відсутністю можливості сплатити судовий збір у зв’язку із відсутністю коштів на цю мету.

Суд оцінює такі доводи відповідача критично та вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Приписами частини 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведена норма кореспондується зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» в силу положень частин 1 та 2 якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені норми дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов'язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання враховує майновий стан сторони.

Поряд з цим, Вищий адміністративний суд України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» акцентував увагу на тому, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

За таких обставин, суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити.

Водночас, суд звертає увагу, що при зверненні із позовом, позивач виконав покладений на нього процесуальний обов’язок зі сплати судового збору, в свою чергу, відповідач, будучи органом державної влади, звертаючись з апеляційною скаргою, власного обов’язку щодо його сплати не виконав.

За правилами частин 1 та 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, на думку суду, апеляційна скарга не відповідає вимогам закону.

Згідно з приписами частини 3 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху, а апелянту надається строк для усунення недоліків.

Недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду апеляційної інстанції документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 80,39 грн..

На підставі наведеного та керуючись статтями 108, 186, 187, 189 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити Державній податковій інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтеркорн» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві про визнання протиправними дії та зобов’язання вчинити дії – залишити без руху.

Надати апелянту десятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі не усунення недоліків апеляційної скарги у зазначений строк, її буде повернуто апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя О.А. Губська