Справа № 2а-332/10/0770
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 р. Справа № 876/10914/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді Закарпатської області до Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" про стягнення на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді Закарпатської області заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 45590,11 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

До Закарпатського окружного адміністративного суду 03.02.2010року звернулося управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді Закарпатської області з позовною заявою до Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород", якою просить суд, стягнути із Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" на користь управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді Закарпатської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 45590,11 грн..

Свої вимоги позивач мотивує наступним. Управлінням Пенсійного фонду України у м. Ужгороді Закарпатської області було проведено виплату пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 за період з липня 2008 року по січень 2010 року, з якої відшкодуванню підлягає 45590,11 грн.. Відповідно до статті 2 пункту 1 абзацу 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року за № 400/97 (надалі Закон України № 400/97) для платників збору, визначених статтею 1 пунктом 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 (надалі Закон України № 1788) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України № 1788, за ставкою 100 відсотків від об'єкта оподаткування. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих Положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (надалі Закон України № 1058-ІV) зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до статті 13 пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення", який діяв до набрання чинності цим Законом. Однак, Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" не здійснило відшкодування сум виплачених пенсіонеру пільгових пенсій та витрат на доставку цих пенсій.

Оскаржуваною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що вважає дії управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді неправомірними, щодо нарахування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах громадянину Варзі.І.С. Даний громадянин мав повний стаж на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, що дає право на пенсію на пільгових умовах, яка мала бути призначена згідно статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством. Пільгові пенсії, призначені за раніше діючим законодавством, підприємства не відшкодовують.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 2 пункту 1 абзацу 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених статтею 1 пунктом 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за ставкою 100 % від об'єкта оподаткування.

Відповідно до статті 6 пункту 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду місячну суму зазначену в повідомленні про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яким відповідно до статті 6 пункту 6.4. цієї Інструкції розмір сум відшкодування на поточний рік визначається щорічно.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. З огляду на вищевказане, зважаючи на вказані норми Законів України, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" є платником страхових внесків відповідно до Закону України № 1058-ІV.

Громадянин ОСОБА_1 працював в Закарпатському обласному комунальному підприємстві "Міжнародний аеропорт Ужгород" в шкідливих умовах праці повний робочий день, експлуатуючи радіотехнічне обладнання, що підтверджено довідкою виданою підприємством про пільговий стаж працівника , рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2007 року та копією трудової книжки . Вказані обставини дали йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 пунктів "б"-"з" Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788.

Згідно обґрунтованого розрахунку заборгованості платника Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" по збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сума виплаченої пенсії громадянину, яка виникла за період з липня 2008 року по січень 2010 року становить 45590,56 грн..

Виплата пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 за період з липня 2008 року по січень 2010 року проводилась через Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", що підтверджується відповідними листом та випискою банківської установи . Крім того, за спірний період позивачем надсилалися на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій .

Відповідно до статті 2 пункту 1 абзацу 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених статтею 1 пунктом 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за ставкою 100 % від об'єкта оподаткування.

Відповідно до статті 6 пункту 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду місячну суму зазначену в повідомленні про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яким відповідно до статті 6 пункту 6.4. цієї Інструкції розмір сум відшкодування на поточний рік визначається щорічно.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

З огляду на вищевказане, зважаючи на вказані норми Законів України, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 року у справі № 2а-332/10/0770 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар