Справа № 679/796/15-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/796/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гаврищук Л. П.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

29 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Лебедюка М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ у м. Нетішині від 12.03.2015 року №1847/04 про відмову в зарахуванні їй періоду роботи з 01.03.1991 року по 30.04.1991 року, з 01.06.1991 року по 31.07.1991 року та з 22.08.1992 року по 10.10.1994 року до пільгового стажу за Списком №2; зобов'язати УПФУ в м. Нетішині зарахувати період її роботи з 01.03.1991 року по 30.04.1991 року, з 01.06.1991 року по 31.07.1991 року та з 22.08.1992 року по 10.10.1994 року до пільгового стажу за Списком №2 та призначити їй пенсію з 03.03.2015 року.

Постановою Нетішинського міського суду від 17 липня 2015 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ у м. Нетішині від 12.03.2015 року №1847/04 про відмову в зарахуванні ОСОБА_2 періоду роботи з 01.03.1991 року по 30.04.1991 року, з 01.06.1991 року по 31.07.1991 року та з 22.08.1992 року по 10.10.1994 року до пільгового стажу за Списком №2; зобов'язано УПФУ в м. Нетішині зарахувати період роботи ОСОБА_2 з 01.03.1991 року по 30.04.1991 року, з 01.06.1991 року по 31.07.1991 року; з 22.08.1992 року по 10.10.1994 року до пільгового стажу за Списком №2 та призначити їй пенсію з 03.03.2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Позивачка та її представник заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Нетішинського міського суду від 17 липня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

03.03.2015 року ОСОБА_2, вважаючи, що досягла необхідного віку та має достатній стаж роботи за Списком №2, звернулась до УПФУ в м. Нетішині з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, однак листом останнього від 12.03.2015 року №1847/04 відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи з 01.03.1991 року по 30.04.1991 року, з 01.06.1991 року по 31.07.1991 року та з 22.08.1992 року по 10.10.1994 року з посиланням на відсутність доказів про нарахування заробітної плати та підтвердження проведення атестації робочого місця.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивачка звернулась з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

Статтею 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, нк підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стаж; або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 11 серпня 1993 р. №637 „Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу длі призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (надалі-Порядок).

Відповідно до п. З цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи пре періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом п. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої на ім'я ОСОБА_2, вбачається, що остання 02.01.1985 року прийнята в побут комбінат лампівником-зарядником 2 розряду Ачисайського шахт прохідного управління тресту «Золотошахтопроходка», який з 19.10.1988 року реорганізовано в трест «Южшахтострой»; 16.10.1989 року - звільнена в порядку переведення, проте нижче вказано, що запис №9 про звільнення слід вважати недійсним, остання продовжує працювати лампівником. 11.01.1995 року позивачка переведена у бухгалтерію на посаду бухгалтера, однак, даний запис містить виправлення, проте відмітка про виправлення відсутня.

Довідкою уточнюючою характер роботи від 26.05.1998 року за № 10, виданою на підставі даних особової картки, встановлено, що ОСОБА_2 виконувала роботи з 02.01.1985 року по 11.01.1995 року за Списком № 2, що передбачені розділом № 1, підрозділом № 1, код 2010100а-13357.

Згідно опису характеру і місця роботи лампівниці ОСОБА_2 26.05.1998 року за № 10 встановлено, що вона працювала на шахтній поверхні Ачисайськоо шахтопрохідного управління тресту «Золотошахтопроходка» в шкідливих умовах праці.

З архівної довідки від 11.02.2014 року за № К-15 слідує, що з 02.01.1985 року ОСОБА_2 зарахована лампівником-зарядником 2 розряду, з 11.10.1994 року переведена бухгалтером із заробітною платою згідно штатного розпису, а з 20.05.1998 року звільнена у зв'язку з переводом.

В архівній довідці про нараховану заробітну плату від 11.02.2014 року за №К-15 виданою Кентаутським регіональним державним архівом зазначено, що ОСОБА_2 отримувала заробітну плату в Ачисайському шахто прохідному управлінні трест «Золотошахтопроходка» за період з 1985 року по 1995 року.

Відповідно до особової картки за № НОМЕР_2 ОСОБА_5 з 02.01.1985 року по 11.10.1994 року працювала лампівницею.

Згідно розрахунку стажу загальний стаж роботи ОСОБА_2 становить 25 років 10 місяців і один день, з яких 7 років 3 місяці та 18 днів за Списком № 2.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що незважаючи на те, що трудова книжка ОСОБА_2 заповнена з порушенням, архівною довідкою та копією особової картки позивачки підтверджується період роботи позивачки за Списком №2 з до 02.01.1985 року по 11.10.1994 року.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року за № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, при цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Крім того, відповідно до ч. 3 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці № 442 від 01.08.1992 року позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Державної експертизи умов праці з участю установ санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.

До 1991 року атестація робочого місця ОСОБА_2 не проводилася, оскільки до 21.08.1992 року атестація робочих місць до зазначеної дати не визнавалась обов'язковою.

Зі свідоцтва про народження НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_6, матір'ю якого є позивачка - ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2, остання знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст.. 181 Кодексу законів про працю України (в редакції, що діяла на момент виходу позивачки у декретну відпустку) частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на щорічні оплачувані відпустки, час відпусток по догляду за дитиною

не зараховується.

Отже, період перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років також підлягає зарахуванню до стажу за Списком №2.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на неможливість зарахування періоду роботи позивачки лампівником після 22.08.1992 року, є безпідставним, у зв'язку з перебуванням останньої в даний період у декретній відпустці.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 листопада 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.