Справа № 825/3369/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3369/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 30.09.2014 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та просить визнати скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 07.04.2015 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на балансі ПАТ «ЧЕЗАРА» перебувають обєкти нерухомості, які тривалий час після будівництва знаходяться в експлуатації без ремонту. Для виконання ремонтних робіт позивачем було залучено фірми-підрядники. Всі первинні документи, на підставі яких ПАТ «ЧЕЗАРА» визначало обєкт оподаткування податком на прибуток підприємств та податок на додану вартість, були надані працівникам ДПІ у м. Чернігові при проведенні перевірки. Прийнявши виконані підрядниками роботи та отримавши належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні,позивач, керуючись п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, відніс до складу свого податкового кредиту суму податку на додану вартість, нараховану контрагентами за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 Податкового кодексу України. При цьому, підрядниками також були задекларовані перед бюджетом відповідні податкові зобовязання зі сплати ПДВ. Крім того, при проведенні перевірки та складанні акту відповідачем не було враховано, що внаслідок господарських операцій між ПАТ «ЧЕЗАРА» та ТОВ «ЕКОДИТ» і ТОВ «НЕШ» настали реальні зміни майнового стану платника податків. ДПІ у м. Чернігові не було досліджено факт виконання/невиконання ТОВ «ЕКОДИТ» і ТОВ «НЕШ» робіт, не було встановлено чи змінився внаслідок виконаних робіт стан будівель, на яких проводились ремонтні роботи. Відповідно, висновки про відсутність факту реальності здійснення господарських операцій між ПАТ «ЧЕЗАРА» та ТОВ «ЕКОДИТ» і ТОВ «НЕШ», викладені в акті перевірки, є такими, що не відповідають фактичним обставинам, а висновки, зроблені на підставі акту, є хибними. Також ДПІ у м. Чернігові зважає на невиконання ПАТ «ЧЕЗАРА» вимог Закону України «Про охорону праці» по відношенню до працівників контрагентів, зокрема, щодо не проведення інструктажу з охорони праці. На підставі зазначеного відповідач робить висновок, що операції, здійснені ТОВ «ЕКОДИТ» та ТОВ «НЕШ» не мали реального товарного характеру, роботи даними контрагентами не виконувались. Однак, відносини між ПАТ «ЧЕЗАРА» та контрагентами, що виникли на підставі укладених договорів, не є трудовими, а регулюються нормами цивільного та господарського права, а отже до таких відносин не застосовуються норми Закону України «Про охорону праці». Посилання відповідача на аналітично-інформаційну базу даних «Податковий блок», в якій вказано, що ТОВ «НЕШ» за 2013 рік не подавало звітність за формою 1ДФ, отже, не мало найманих працівників, а одна особа (директор) фізично не в змозі виконати самостійно весь обсяг робіт за договорами, є також необґрунтованим. Так, ПАТ «ЧЕЗАРА» не може нести відповідальність за невиконання своїм контрагентом норм законодавства щодо належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками або за невиконання обовязку подання контрагентом звітності за формою 1ДФ, якщо контрагент має найманих працівників. Законодавство України не покладає на сторону цивільно-правової угоди обов'язок перевіряти господарську діяльність контрагентів. Платник податку на додану вартість не втрачає права на податковий кредит та бюджетне відшкодування у випадку вчинення зловживань його контрагентами. Зазначене вище узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у рішенні Європейського Суду від 22.01.2009 «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява N 3991/03). Крім того, на момент вчинення господарських операцій за договорами на виконання ремонтно-будівельних робіт між ПАТ «ЧЕЗАРА» та контрагентами, останні були зареєстровані в установленому законодавством порядку, в тому числі і як платники податку на додану вартість. За наведених обставин, застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях є безпідставним та протиправним, а тому останні мають бути скасовані.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити та пояснили, що в ході перевірки встановлено відсутність обовязкових реквізитів у первинних документах, а саме: в актах виконаних робіт та довідках про вартість виконаних будівельних робіт відсутні дані про підрядника та замовника, а саме: назва підприємства, код ЄДРПОУ, замовник, генпідрядник, субпідрядник, номер договору. Крім того, з вищевказаних актів виконаних робіт (форми КБ-2) неможливо ідентифікувати посадових осіб контрагентів, які їх підписали, відсутня дата складання. Також, з наданих на перевірку документів не можливо зясувати порядок пропуску працівників ТОВ «НЕШ» та ТОВ «ЕКОДИТ» на будівельні майданчики ТОВ «ЧЕЗАРА». Стосовно ТОВ «ЕКОДИТ» також пояснили, що при проведенні перевірки враховувалась інформація отримана від Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській обл. та м. Києві про те, що дозволи на виконання робіт та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ТОВ «ЕКОДИТ» територіальним управлінням не видавались. Згідно листа Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Чернігівській області вказаний контрагент в 2012-2014 роках до 310 територіального управління Держгірпромнагляду Чернігівській області щодо виконання робіт підвищеної небезпеки, а зокрема робіт верхолазних та скелолазних, що виконуються на висоті 5 метрів і більше над поверхнею ґрунту, з перекриття або робочого настилу, та робіт, що використовуються за допомогою підйомних і підвісних колисок, механічних підіймачів та будівельних підйомників на території Чернігова та Чернігівської області не зверталось.

Крім того, ТОВ «ЕКОДИТ» зареєстроване в ДПІ у Печерському районі м. Києва, основний вид діяльності - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля. ТОВ «ЕКОДИТ» має 9 стан - «Направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням». Листом ДПІ у Печерському районі м. Києва надана податкова інформація щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «ЕКОДИТ» за липень-грудень 2014 року, січень лютий 2015 року. Згідно Податкової інформації ДПІ у Печерському районі у м. Києві у відповідності до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України зібрано податкову інформацію, яка свідчить про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЕКОДИТ» по взаємовідносинам, зокрема з контрагентами-покупцями за період 01.07.2014 по 28.02.2015. Згідно Податкової інформації повідомлено, що Прокуратурою міста Києва на адресу ТОВ «ЕКОДИТ» направлено лист №17/1-1623-15 від 23.02.2015 щодо досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001623 від 24.11.2014 та постанову про витребування документів від 23.02.2015. Зустрічну звірку не проведено у зв'язку з тим, що підприємство не знаходиться за юридичною адресою станом на 25.03.2015. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено наявність рішень судів, за матеріалами яких ТОВ «ЕКОДИТ» є фігурантом ряду кримінальних справ, в кожній з яких даний суб'єкт розглядається як «фіктивне» підприємство, підприємство реквізити якого використовувались з метою прикриття незаконної діяльності та для формування незаконного податкового кредиту з податку на додану вартість іншим підприємствам.

Відносно ТОВ «НЕШ» пояснили, що від ДПІ у Голосіївському районі у м. Києві надійшов акт від 16.08.2013 № 179/3-22-07-32304074 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НЕШ» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків ТОВ «Клуб С», ТОВ «Будівельна компанія «Стройбуд», ПП «Унісон Дизайн», ТОВ «Регіон метал-Захід» за період серпень-грудень 2012 року, квітень-травень 2013 року. За результатами автоматизованого співставлення даних податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено, що між сумами податкового кредиту по податку на додану вартість ПАТ «ЧЕЗАРА» та сумами податкового зобовязання по податку на додану вартість ТОВ «НЕШ» за квітень, травень 2013 року обліковується розбіжність у сумі 9432,00 грн., яка виникла згідно акту перевірки від 16.08.2013 № 179/3-22-07-32304074. В ДПІ у Голосіївському районі м. Києві складено акт від 16.08.2013 № 179/3-22-07-32304074, в якому зазначено: зустрічну звірку неможливо провести у звязку з тим, що ТОВ «НЕШ» не знаходиться за юридичною адресою: м. Київ, вул. Горького, 5/Б та фактичною адресою: м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, буд. 100/2, 03127; кількість працюючих - 1 особа, основні засоби згідно податкової звітності відсутні. Згідно акту вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, з метою штучного формування витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру. Також не встановлено наявності у ТОВ «НЕШ» виробничих/обслуговуючих приміщень, які є об'єктивно необхідними для виконання робіт, власного або орендованого обладнання для виконання будівельних операцій, технічного персоналу

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, з таких підстав.

Встановлено, що ПАТ «ЧЕЗАРА» є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців 06.06.1994. З 14.01.1992 перебуває на податковому обліку як платник податків в ДПІ у м. Чернігові (а.с. 10-11 Т.2).

На підставі направлень від 04.02.2015 № 288, № 289, № 290, № 291, № 296 та від 10.02.2015 № 356, від 11.02.2015 № 358, № 359, виданих ДПІ у м. Чернігові, згідно ст. 20, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на І квартал 2015 року, працівниками податкового органу проведена документальна планова виїзна перевірка публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевірку проведено з відома генерального директора та в присутності головного бухгалтера товариства в період з 04.02.2015 по 02.03.2015. Термін перевірки продовжувався з 03.03.2015 по 10.03.2015.

За результатами перевірки складено акт від 24.03.2015 № 581/22/14307392 (а.с. 18-69 Т.1).

В ході проведення перевірки ДПІ у м. Чернігові встановлено наступні порушення:

- п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено сплату податку на прибуток в загальній сумі за 2013 рік - 198 379,00 грн.;

- п.57.1 ст.57 та п. 2 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу країни та наказу Міністерства Фінансів України «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» № 1213 від 28.09.2011 в результаті чого підприємством занижено значення рядка 34 Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісяця у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року на 16532,00 грн.

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201, п.п. 14.1.27. п. 14.1 ст. 14, п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, встановлено його заниження всього у сумі 252866,00 грн., у тому числі за вересень 2013 року на суму 59433,00 грн., жовтень 2013 року на суму 38746,00 грн., за листопад 2013 року 49677,00 грн., за грудень 2013 року 105010,00 грн. та завищено суму бюджетного відшкодування на загальну суму 9432,00 грн. у т. ч. за червень 2013 року на суму 9432,00 грн. в результаті порушень, викладених у п. 3.2.2 даного акту.

На підставі акта перевірки від 24.03.2015 № 581/22/14307392 ДПІ у м. Чернігові було прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.04.2015:

- № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 14148,00 грн. (9432,00 грн. сума завищеного бюджетного відшкодування та 4716,00 грн. штрафні (фінансові) санкції) (а.с. 70 Т.1);

- № НОМЕР_2, яким позивачу донараховано податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 389299,00 грн. (252866,00 грн. за основним платежем та 126433,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 71 Т.1);

- № НОМЕР_3, яким позивачу донараховано авансові внески з податку на прибуток підприємств на суму 41330,00 грн. (33064,00 грн. за основним платежем та 8266,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 72 Т.1);

- № НОМЕР_4, яким позивачу донараховано податок на прибуток приватних підприємств на суму 247974,00 грн. (198379,00 грн. за основним платежем та 49595,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 73 Т.1).

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтв на право власності на нерухоме майно ПАТ «ЧЕЗАРА» на правах приватної власності володіє рядом нежитлових будівель, а саме: адміністративним корпусом загальною площею 7108,9 кв.м.; будівлями складально-монтажних корпусів: № 2 загальною площею 34594,0 кв.м, № 15 загальною площею 23498,1 кв.м., № 36 загальною площею 22553,9 кв.м., № 44 загальною площею 18276,4 кв.м.; механіко-заготівельними корпусами: № 1 загальною площею 30638,1 кв.м., № 21 загальною площею 8586,8 кв.м., № 26 загальною площею 5031,8 кв.м., № 37 загальною площею 14010,4 кв.м.; енергетичними корпусами: № 3 загальною площею 1812,9 кв.м., № 4 загальною площею 3339,3 кв.м., № 47 загальною площею 5524,1 кв.м., № 48 загальною площею 4243,1 кв.м.; допоміжним корпусом № 14 загальною площею 836,3 кв.м.; ремонтно-енергетичним корпусом № 23 загальною площею 1766,4 кв.м.; їдальнями: корпус № 25 загальною площею 5946,7 кв.м., № 17 загальною площею 1838,0 кв.м.; складськими корпусами: № 28 загальною площею1570,0 кв.м., № 37/1 загальною площею 3430,1 кв.м., № 50/1 загальною площею 3420,8 кв.м.; випробувальною спорудою № 39 загальною площею 1008,0 кв.м. (а.с. 75-77 Т.1).

В 2013 році між позивачем та ТОВ «ЕКОДИТ» і ТОВ «НЕШ» було укладено ряд договорів на виконання ремонтно-будівельних робіт.

Так, стосовно взаємовідносин з ТОВ «ЕКОДИТ» встановлено наступне:

01.11.2013 між ПАТ «ЧЕЗАРА» (замовник) та ТОВ «ЕКОДИТ» (підрядник) було укладено договір підряду № б/н на виконання ремонтно-будівельних робіт, підписаний повноважними представниками та скріплений печатками товариств (а.с. 74-75 Т.1).

Відповідно до умов договору підрядник зобовязується за завданням замовника виконати роботи, що передбачені п. 1.5 даного договору, а замовник зобовязується прийняти і оплатити виконані роботи в повному обсязі. Загальна вартість договору складає 508943,28 грн., в т.ч. ПДВ - 84823,88 грн., згідно договірної ціни. Розрахунки за виконані роботи проводяться замовником на підставі актів виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), що надаються підрядником. Розрахунки проводяться в безготівковій формі шляхом перерахуванням замовником коштів на поточний рахунок підрядника (п.п. 1.1-1.3, 1.6 Договору).

Підрядник виконує комплекс ремонтно-будівельних робіт на обєкті замовника по ремонту покрівлі у м. Чернігів (п.п. 1.5 Договору).

На виконання умов договору від 01.11.2013 ТОВ «ЕКОДИТ» виконало комплекс ремонтно-будівельних робіт по ремонту покрівлі адміністративних будівель, які належать на праві приватної власності ПАТ «ЧЕЗАРА» - корпусу № 2 та корпусу № 20, розташованих за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова, 25.

За фактом виконання робіт TOB «ЕКОДИТ» позивачу були видані відповідні податкові накладні: № 105 від 11.12.2013, № 106 від 13.12.2013, № 107 від 16.12.2013, № 108 від 17.12.2013, № 109 від 18.12.2013, № 110 від 19.12.2013, № 111 від 20.12.2013, № 112 від 23.12.2013 та № 113 від 24.12.2013 на загальну суму 508 943,28 грн., в т.ч. ПДВ 84 823,88 грн. (а.с. 87-95 Т.1).

Роботи були виконані підрядником та прийняті замовником, про що сторони склали та підписали відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.12.2013, від 13.12.2013, від 16.12.2013, від 17.12.2013, від 18.12.2013, від 19.12.2013, від 20.12.2013, від 23.12.2013 та від 24.12.2013 (а.с. 78-86 Т.1).

На виконання умов договору сторонами були складені та підписані довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) (а.с. 96, 97 Т.1) та акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) (а.с. 98-104 Т.1).

Виконані ремонтні роботи були оплачені ПАТ «ЧЕЗАРА» у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 27.12.2013 № 6424 на суму 250000,00 грн. та від 21.01.2014 № 182 на суму 258943,28 грн. (а.с. 76, 77 Т.1).

Також між ТОВ «ЧЕЗАРА» та ТОВ «НЕШ» було укладено ряд договорів на виконання ремонтно-будівельних робіт: від 11.04.2013 № 4-4, від 21.04.2013 № 5-4, від 24.04.2013 № 6-4, від 21.06.2013 № 10-6, від 01.07.2013 № 12-7, від 01.08.2013 № 16-8, від 21.08.2013 № 19-8 (з додатком від 15.11.2015), від 11.09.2013 № 25-9, від 11.09.2013 № 26-9, від 01.10.2013 № 232, від 01.10.2013 № 28-9, підписані повноважними представниками та скріплені печатками товариств (а.с. 105-106, 114-115, 126-127, 140-141, 155-156, 173-174, 193-194, 195, 207-208, 213-214, 232-233, 246-247 Т.1).

Відповідно до умов договорів підрядник зобовязується за завданням замовника виконати роботи, що передбачені п. 1.5 даного договору, а замовник зобовязується прийняти і оплатити виконані роботи в повному обсязі (п. 1.1 Договорів).

Розрахунки за виконані роботи проводяться замовником на підставі актів виконаних будівельних (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), що надаються підрядником. Розрахунки проводяться в безготівковій формі шляхом перерахуванням замовником коштів на поточний рахунок підрядника (п.п. 1.3, 1.6 Договору).

В результаті виконання вказаних договорів ТОВ «НЕШ» було виконано комплекс ремонтно-будівельних робіт на обєктах нерухомості, що належать на праві приватної власності ПАТ «ЧЕЗАРА» та розташовані за місцезнаходженням ПАТ «ЧЕЗАРА», а саме:

- ремонт покрівлі адмінбудинку (договір № 4-4 від 11.04.2013);

- ремонт фасаду корпусу № 21 (договір № 5-4 від 21.04.2013);

- ремонт покрівлі корпусу № 21 (договір № 6-4 від 24.04.2013);

- ремонт покрівлі корпусу № 1 КИС (договір № 10-6 від 21.06.2013);

- ремонт шву корпусу № 1, ремонт водовідвідної системи корпус № 48, демонтаж - монтаж стіни корпус 21 (договір № 12-7 від 01.07.2013);

- реконструкція вікон їдальні (договір № 16-8 від 01.08.2013);

- ремонт покрівлі корпусу № 1 (договір № 19-8 від 21.08.2013 з додатком від 15.11.2013);

- ремонт покрівлі ІВЦ корпусу № 2 (договір № 25-9 від 11.09.2013);

- ремонт покрівлі котельні корпус № 4 (договір № 26-9 від 11.09.2013);

- улаштування облицювання стін профнастилом корпусу їдальні (договір № 27-9 від

01.10.2013);

- улаштування дверей корпусу їдальні (договір № 28-9 від 01.10.2013).

Виконані підрядником (ТОВ «НЕПІ») роботи згідно договорів були прийняті замовником (ПАТ «ЧЕЗАРА»), про що сторони склали та підписали відповідні акти прийомки виконаних будівельних робіт (форма КБ-2а) (а.с. 107-109, 118-120, 137-139, 151-154, 162-164, 166-168, 170-172, 186-188, 190-192, 203-206, 228-231, 237-247 Т.1; 3-6 Т.2) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт(форма КБ-3) (а.с. 117, 134, 150, 161, 165, 169, 185, 189, 196, 225, 234, 235, 250 Т. 1).

ТОВ «НЕШ» в порядку, передбаченому податковим законодавством, були видані відповідні податкові накладні: від 30.04.203 № 1 та № 2, від 23.04.2013 № 1, від 31.05.2013 № 2, від 03.06.2013 № 1, від 18.06.2013 № 2 та № 3, від 30.07.2013 № 1, від 29.08.2013 № 11, від 13.08.2013 № 7, від 01.08.2013 № 1, від 13.08.2013 № 5 та № 6, від 29.08.2013 № 10, від 10.09.2013 № 1 та № 2, від 11.09.2013 № 3, від 19.09.2013 № 7 та № 8, від 02.10.2013 № 1, від 03.10.2013 № 2, від 07.11.2013 № 5, від 05.12.2013 № 3, від 15.10.2013 № 4, від 01.11.2013 № 1, від 05.11.2013 № 2, від 07.11.2013 № 3 та № 4, від 30.11.2013 № 8, від 30.10.2013 № 7, від 23.12.2013 № 11, від 05.12.2013 № 2, від 05.12.2013 № 1 (а.с. 112, 113, 116, 121, 129, 131, 133, 136, 143, 145, 147, 149, 158, 160, 176, 178, 180, 182, 184, 198, 200, 202, 210, 212, 216, 218, 220, 222, 224, 227, 236, 245, 249 Т.1; 2 ).

Виконані ремонтні роботи були оплачені ПАТ «ЧЕЗАРА» у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 30.04.2013 № 1654 та № 1655, від 03.06.2013 № 2132 та № 2133, від 04.06.2013 № 2211, від 23.04.2013 № 1514, від 03.06.2013 № 2139, від 18.06.2013 № 2564 та № 2563, від 11.07.2013 № 3049, від 30.07.2013 № 3465, 29.08.2013 № 3999, від 13.08.2013 № 3716, від 01.08.2013 № 3572, від 13.08.2013 № 3717 та № 3718, від 29.08.2013 № 3998, від 10.09.2013 № 4251 та № 4250, від 11.09.2013 № 4257, від 19.09.2013 № 4501 та № 4500, від 02.10.2013 № 4616, від 03.10.2013 № 4677, від 07.11.2013 № 5351, від 05.12.2013 № 5663, від 15.10.2013 № 4914, від 01.11.2013 № 5206, від 05.11.2013 № 5247, від 07.11.2013 № 5352 та № 5355, від 05.12.2013 № 5664 та № 5667, від 23.12.2013 № 6178, від 05.12.2013 № 5665 та № 5666, від 03.04.2013 № 1243, від 16.01.2013 № 79 (а.с. 110, 111, 122-125, 128, 130, 132, 135, 142, 144, 146, 148, 157, 159, 175, 177, 179, 181, 183, 197, 199, 201, 209, 211, 215, 217, 219, 221, 223, 226, 243, 244, 248 Т.1; 1, 2).

Крім того, вищеописані господарські операції з ТОВ «НЕШ» та ТОВ «ЕКОДИТ» позивачем відображено в бухгалтерському обліку, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за рахунком 68.5.3 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 Цех (а.с. 78, 79 Т.2).

Оскільки ПАТ «ЧЕЗАРА» у звязку з особливостями господарської діяльності (26.51 Виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації) на товаристві діє спеціальний режим пропуску на його територію.

За наведених обставин, ТОВ «НЕШ» до позивача надано листи про отримання працівниками контрагента відповідного дозволу (перепустки) на провадження будівельних робіт на території ПАТ «ЧЕЗАРА» від 25.04.2013 № 8-4 та від 02.09.2013. Відповідно до наявних резолюцій на вказаних листах, вхід працівникам дозволено (а.с. 8, 9 Т.2).

Необхідність виконання ремонтних робіт викликана вкрай незадовільним станом корпусів, що, в тому числі, обумовлено роками забудови названих обєктів, значною площею корпусів та не проведенням протягом тривалого часу ремонтних робіт в таких корпусах, зокрема:

механіко-заготівельний корпус № 1 (рік вводу в експлуатацію 1969, площа корпусу - 30638,1 м. кв.);

складально-монтажний корпус № 2 (рік вводу в експлуатацію 1970, площа корпусу - 34594,0 м. кв.);

енергетичний корпус № 4 (рік вводу в експлуатацію 1974, площа корпусу - 3339,3 м. кв.);

їдальня, корпус № 17 (рік вводу в експлуатацію 1968, площа корпусу - 1838,0 м. кв.);

адміністративний корпус № 20 (рік вводу в експлуатацію 1985, площа корпусу - 7108,9 м. кв.);

механіко-заготівельний корпус № 21 (рік вводу в експлуатацію 1970, площа корпусу - 8586,8 м. кв.);

енергетичний корпус № 48 (рік вводу в експлуатацію 1985, площа корпусу - 4243,1 м. кв.).

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт надання послуг іншою особою та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В судовому засіданні було встановлено наявність підтверджуючих проведення господарської операції документів, а саме: акти прийому виконаних будівельних робіт, довідки про вартість робіт, платіжні доручення, податкові накладні. В судовому засіданні не встановлено недоліків форми та змісту вказаних первинних бухгалтерських документів. Зазначене свідчить про відповідність вищезазначених первинних бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88. Тобто, вище перелічені документи повністю відображають реальність проведених господарських операцій між ПАТ «ЧЕЗАРА» та ТОВ «НЕШ» і ТОВ «ЕКОДИТ».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного на момент здійснення спірних господарських операцій) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредит.

Отже, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні. Наявність податкових накладних було встановлено і під час проведення перевірки і під час судового засідання. Крім того, на момент здійснення господарських правовідносин його контрагенти мали повноваження на видачу податкових накладних, оскільки у відповідності до вимог законодавства були зареєстровані платниками податку на додану вартість. Тому у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Отже, до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо повязані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Відповідно до абзацу четвертого п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

В судовому засіданні було встановлено, що ДПІ м. Чернігові зробила висновки про відсутність здійснення реальної господарської операції між позивачем та ТОВ «ЕКОДИТ» в тому числі і на підставі отриманої податкової інформації ДПІ у Печерському районі м. Києва від 20.03.2015 № 222/7/26-55-22-13/36958313, яка свідчить про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЕКОДИТ» по взаємовідносинам, зокрема з контрагентами-покупцями за період 01.07.2014 по 28.02.2015. Згідно Податкової інформації повідомлено, що Прокуратурою міста Києва на адресу ТОВ «ЕКОДИТ» направлено лист №17/1-1623-15 від 23.02.2015 щодо досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001623 від 24.11.2014 та постанову про витребування документів від 23.02.2015. Зустрічну звірку не проведено у зв'язку з тим, що підприємство не знаходиться за юридичною адресою станом на 25.03.2015. Також ТОВ «ЕКОДИТ» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам (а.с. 59-66 Т.2).

Проте, суд зазначає, що вказана податкова інформація, не є підставою для того щоб вважати правочин таким, що не відбувся, та не спростовує реальності виконання господарської операції, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Крім того, в судовому засіданні встановлена наявність підтверджуючих документів, що свідчать про реальність здійснених господарських операцій, рух активів та зміну стану зобовязань субєкта господарювання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, повязаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Таким чином, надання належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди (зокрема, податкових накладних) є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Податковий орган не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про недобросовісність позивача. В законодавстві України закріплено принцип персональної відповідальності, згідно якого особа має нести відповідальність за вчинені нею правопорушення, а не за правопорушення інших осіб. Також не доведено та не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди як-то безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит та валові витрати підприємства вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Стосовно посилання представників відповідача на лист Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській обл. та м. Києві від 04.03.2015 № 04-03/1088 (а.с. 58 Т.2), та лист Територіального управління Держгірпромнагляду у Чернігівській області від 03.03.2015 № 310 (а.с. 58 зворот Т.2) щодо відсутності дозвільної документації у ТОВ «ЕКОДИТ» на проведення ремонтних робіт суд зазначає, що дане питання урегульоване Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл (ч. 3 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Таким чином, законодавством не встановлено обовязок позивача перевіряти чи вимагати від підрядника дозвільної документації на виконання робіт, більш того, суд вважає, що відсутність ліцензії чи іншого дозвільного документу не є бузумовним доказом неправомірності вчиненої господарської операції за наявності належним чином оформленої первинної документації.

Представники відповідачів також зазначили, що позивачем було надано акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) які мали певні недоліки, а саме: в них відсутні дані про підрядника та замовника (назва підприємства, код ЄДРПОУ, замовник, генпідрядник, субпідрядник, номер договору) та неможливо ідентифікувати посадових осіб ТОВ «ЕКОДИТ» та ТОВ «НЕШ», які їх підписали, відсутня дата складання.

Також, у період, протягом якого ТОВ «НЕШ» та ТОВ «ЕКОДИТ» виконували підрядні роботи, нормативним документом, який встановлював форму первинних документів з обліку в будівництві, був наказ Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № 554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві».

Відповідно до підпункту "е" пункту 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 (із змінами), не підлягають державній реєстрації форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші.

В той же час згідно п. 5. Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що:

а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Оскільки наказ Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № 554 не був зареєстрований згідно Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 № 731), його норми та положення не є обовязковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Оскільки ПАТ «ЧЕЗАРА» не входить до сфери управління Мінрегіонбуду, положення нормативного акту, яким затверджено примірні форми первинних документів з обліку в будівництві та який не пройшов державну реєстрацію, не є обовязковими у взаємовідносинах ПАТ «ЧЕЗАРА» із своїми контрагентами

Щодо недоліків в змісті вказаних актів та довідок, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин позивач їх не складав, а отримував від контрагента. Крім того, помилки у оформленні первинних документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльності мали місце.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено наявність всіх підтверджуючих проведення господарської операції між позивачем та його контрагентами первинних бухгалтерських документів, суд вважає, що позивачем доведено, що правочини, укладені між ним та ТОВ «НЕШ» і ТОВ «ЕКОДИТ» створили реальні юридичні наслідки для ТОВ «ЧЕЗАРА», а відповідачем не доказана правомірність своїх дій.

Таким чином, позовні вимоги щодо скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернігові від 07.04.2015 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 - мають бути задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 07.04.2015: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Кирпоноса, 28, м. Чернігів, 14000, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" (), за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати в сумі 10 241,27 грн., відповідно до платіжного доручення від 29.09.2015 № 3832.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна