Справа № 826/8944/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2015 року № 826/8944/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії :

головуючого судді Шулежка В.П., суддів Іщука І.О., Погрібніченка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» до Державної фіскальної служби, Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування рішення ДФС та податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» (надалі - ТОВ «Торговий дім «Сокар Україна», позивач) до Державної фіскальної служби (надалі - ДФС, відповідач 1), Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (надалі - Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2015р., яким позивачу нараховано штраф у розмірі 510 грн.; визнання протиправним та скасування рішення ДФС №9110/6/99-99-10-01-03-15 від 29.04.2015р.

Свої позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Сокар Україна» обґрунтовує тим, що позивачем своєчасно подано до податкового органу відповідну звітність, самостійно, в рамках дозволеного строку виявлено та усунуто всі помилки, подані уточнюючі податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку за І, II, III та IV квартали 2014р. Вказані помилки не призвели до будь-яких втрат бюджету, а отже, у податкового органу були відсутні правові підстави для накладення на позивача штрафу за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата.

Окрім того, позивач зазначає, що ДФС не враховуючи викладені в скарзі доводи, протиправно прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким в задоволенні скарги позивачу відмовлено, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні сторони подали клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств з видобутку вуглеводнів та торгівлі нафтопродуктами управління податкового супроводження підприємств сфери паливно-енергетичного комплексу Міжрегіонального ГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП в порядку статті 76 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності по ф. №1 ДФ уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманих з них податку платника ТОВ «Торговий Дім «Сокар Україна» ().

Камеральну перевірку проведено 19.03.2015р., за результатами якої складено Акт перевірки № 296/28-10-41-20/37037544 від 19.03.2015р. (надалі - Акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки, встановлено порушення п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині подання податкової звітності (ф. №1ДФ) з недостовірними відомостями та помилками за І, II, III та IV квартали 2014р., які виправлено шляхом подання уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку від 03.03.2015р.

Як вбачається з акту перевірки, виправлення стосуються номеру облікової картки найманого працівника.

На підставі акту перевірки Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з ОВП винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2015р., яким позивача зобов'язано сплатити суму нарахованого грошового зобов'язання в розмірі 510 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач подав до ДФС скаргу від 15.04.2015р.

ДФС прийнято рішення №9110/6/99-99-10-01-03-15 від 29.04.2015р. про результати розгляду скарги, яким в задоволенні скарги позивачу відмовлено, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно п.46.1 ст.46 ПКУ податкова декларація, розрахунок - документ, що подасться платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цих Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платника податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.п.47.1.3 п.47.1 ст.47 Податкового кодексу України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть податкові агенти.

Згідно абз. 1 п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Форма податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку та Порядок її заповнення і подання податковими агентами до контролюючого органу затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014р. №49.

Згідно з п.2.1 Порядку №49 якщо після подачі податкового розрахунку за звітний період податковий агент подає новий податковий розрахунок з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у пункті 119.2 статті 119 глави 11 розділу II Кодексу, не застосовуються.

Уточнюючий податковий розрахунок подається у разі необхідності проведення коригувань податкового розрахунку після закінчення строку його подання. Уточнюючий податковий розрахунок може подаватися як за звітний період, так і за попередні періоди (п.4.3 Порядку №49).

Згідно з п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Торговий дім «Сокар Україна» 03.03.2015р. подані уточнюючі податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. №1ДФ) за І квартал 2014р. (реєстраційний № від 03.03.2015р.), за II квартал 2014р. (реєстраційний № від 03.03.2015р.), за III квартал 2014р. (реєстраційний № від 03.03.2015р.), та за IV квартал 2014р. (реєстраційний № від 03.03.2015р.) згідно яких вносяться зміни до номера облікової картки найманого працівника з «» на податковий номер « ».

Відповідачем 2 в ході проведення перевірки встановлено порушення ТОВ «ТД «Сокар Україна» вимог пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України в частині подання податкової звітності (ф. №1ДФ) з недостовірними відомостями та помилками за І, II, ІІІ та IV квартали 2014р., які виправлено шляхом подання уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку від 03.03.2015р.

Зокрема, як вбачається з положень п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, відповідальність за порушення вимог п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України настає у разі, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку.

За результатами встановлених порушень відповідачем 2 винесено податкове повідомлення-рішення від 06.04.2015р. № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у вигляді нарахованих штрафних санкцій в сумі 510 грн.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач робить посилання на абз. 4 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, згідно якого якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларант внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 нього Кодексу, то штрафи, визначені у ньому пункті, не застосовуються.

Аналогічні обмеження застосування штрафної санкції містить абз. 3 п. п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, відповідно до якого передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, коли недостовірні відомості або помилки у податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), виникли у зв'язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу та були виправлені відповідно до вимог статті 50 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку платником подано у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію, подача якої не пов'язана з виконанням вимог п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України. Оскільки в уточнюючому податковому розрахунку за формою №1ДФ за І - IV квартали 2014 року ТОВ «Торговий дім «Сокар Україна» змінено лише податковий номер облікової картки найманого працівника, а не здійснено перерахунок податку в порядку п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України.

Аналогічні положення містить також п.2.1 Порядку №49), відповідно до якого: якщо після подачі податкового розрахунку за звітний період податковий агент подає новий податковий розрахунок з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у пункті 119.2 статті 119 глави 11 розділу Кодексу не застосовуються.

Уточнюючий податковий розрахунок подається у разі необхідності проведення коригувань податкового розрахунку після закінчення строку його подання. Уточнюючий податковий розрахунок може подаватися як за звітний період, так і за попередні періоди (п.4.3 Порядку №49).

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що штрафні санкції визначені у п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України не застосовуються лише в разі подання нового податкового розрахунку за звітний період до закінчення граничного строку подання такого розрахунку.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що ТОВ «Торговий дім «Сокар Україна» в порушення вимог п. 176.2 ст.17б Податкового кодексу України при поданні податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. №1ДФ) у І кварталі 2014 року (реєстраційний № від 05.05.2014р.), у ІІ кварталі 2014 року (реєстраційний № від 15.07.2014р.), у III кварталі 2014р. (реєстраційний № від 06,11.2014р.) та у IV кварталі 2014 року (реєстраційний № від 08.02.2015р.) допущено помилки щодо номера облікової картки найманого працівника, які виправлено шляхом подання уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податків (ф. №1ДФ) від 03.03.2015р. за реєстраційними номерами: №, №, № та №.

Наведене вище, свідчить про правомірність прийнятого відповідачем 2 податкового повідомлення-рішення від 06.04.2015 №, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Окрім того, щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДФС №9110/6/99-99-10-01-03-15 від 29.04.2015р. суд вважає за необхідне окремо зазначити, що рішення ДФС про результати розгляду скарги не є рішенням (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії) в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, та само по собі не породжує настання правових наслідків, а є процедурою досудового врегулювання спору, оскільки правові наслідки для позивача породжують безпосередньо податкові повідомлення-рішення, якими нараховані грошові зобов'язання, а не рішення прийняті за результатами розгляду скарги.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачами доведено правомірність винесення оскаржуваних рішень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» () судовий збір у розмірі 1 644,30 грн. на р/р: 4007, отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко