Справа № 203/3425/15-а(2-а/0203/82/2015)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

203/3425/15-а(2-а/0203/82/2015)

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 року

справа № 203/3425/15-а

провадження№2-а/0203/82/2015

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради

на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2015 року у справі №203/3425/15-а (провадження №2-а/0203/82/2015) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МІАНА» до Дніпропетровської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов’язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІАНА» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати неправомірною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо не розгляду звернення ТОВ «МІАНА» від 02.04.2015 року за вхідним номером 36/1890;

- зобов’язати Дніпропетровську міську раду розглянути звернення ТОВ «МІАНА» від 02.04.2015 року за вхідним номером 36/1890 та надати відповідь.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував на те, що 02.04.2015р. ТОВ «МІАНА», як власник нерухомого майна за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Войцеховича, 140А, звернулося до Дніпропетровської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації для оформлення права постійного користування земельною ділянкою. Клопотання подане безпосередньо до канцелярії міської ради та зареєстроване того ж дня – 02.04.2015 за вхідним номером 36/1890. Статтею 123 Земельного Кодексу України встановлено строк розгляду вказаного клопотання міською радою – 1 місяць. Проте, станом на день подання позову до суду (05.06.2015р.) відповіді міської ради на подане клопотання ТОВ «МІАНА» не отримало.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «МІАНА» задоволено. Постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які свідчать про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо розгляду звернення позивача та надання на нього відповіді.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що спірні правовідносини не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосуються питань надання в користування земельних ділянок. Відповідача вказує на те, що реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські взаємовідносини. У таких відносинах держава або територіальна громада є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб’єктами підприємницької діяльності. З цих підстав, міська рада зазначає про те, що спірні правовідносини повинні вирішуватися господарським судом, а, отже, вирішення справи місцевим загальним судом як адміністративним, свідчить про те, що справу вирішено не

компетентним судом. Крім цього, по суті спірних правовідносин відповідач посилається на положення Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», якими визначено підстави та порядок надання в користування земельних ділянок, які перебувають в комунальній власності. Відповідач зазначає, що у спірному випадку не було порушено прав та охоронюваних інтересів позивача, оскільки департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради було підготовлено обґрунтовану відповідь про розгляд звернення ТОВ «МІАНА».

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 02.04.2015р. ТОВ «МІАНА», як власник нерухомого майна по вул. Войцеховича, 140А в м. Дніпропетровську, звернулося до Дніпропетровської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації для оформлення права постійного користування земельною ділянкою.

Як свідчать матеріали справи вказане клопотання отримано Дніпропетровською міською радою 02.04.2015 року та зареєстроване за вхідним №36/1890.

З огляду на те, що станом на 05.06.2015р. підприємством не було отримано відповіді по суті порушених у клопотанні питань, позивач звернувся з позовом до суду. При цьому, як вбачається з заявленого позову, позивачем не оскаржується бездіяльність міської ради щодо вирішення питання по суті - надання дозволу на розробку технічної документації для оформлення права постійного користування земельною ділянкою, заявлені вимоги стосуються виключно факту не розгляду звернення позивача як того.

Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду в місячний строк клопотання позивача про надання дозволу на розробку технічної документації для оформлення права постійного користування земельною ділянкою є протиправною, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно частини 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державні або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 та частини 3 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України. Ради міністрів АРК, місцевої державної районної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, вказаною нормою права визначено, що за результатами розгляду клопотання, орган місцевого самоврядування, у місячний строк, зобов’язаний прийняти рішення про надання дозволу на вироблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Встановлені обставини справи, які з огляду на доводи апеляційної скарги не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що у встановлені Кодексом строки позивачу не було надано відповідь щодо розгляду його клопотання про надання дозволу на вироблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем, до заперечень на позов, долучено копію відповіді від 15.05.2015р. №3/7-904 «Про розгляд звернення», в якій фактично роз’яснено процедуру розгляду клопотання щодо розгляду клопотання про оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по вул..Войцеховича. 140-А.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що навіть приймаючи до уваги вказану відповідь, то відповідачем, з огляду на дату її виготовлення, порушено строки вирішення клопотання, які визначені ч.3 ст.123 ЗК України. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що жодних доказів, які б свідчили про направлення цієї відповіді позивачу, відповідачем суду надано не було. Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції, при цьому, вказані висновки суду першої інстанції, з огляду на доводи апеляційної скарги, відповідачем взагалі не заперечуються.

Отже, за наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на положення Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», якими визначено підстави та порядок надання в користування земельних ділянок, які перебувають в комунальній власності. При цьому, відповідач, посилаючись на вказані норми права, не зазначає, яке вони мають правове значення для вирішення виниклого спору. Необгрунтованими колегія суддів вважає і доводи відповідача про те, що вказаний спір не є справою адміністративної юрисдикції, оскільки предметом спору у цій справі не є питання щодо надання в користування земельної ділянки. Як зазначено вище, позивачем не оскаржується бездіяльність міської ради щодо вирішення питання по суті - надання дозволу на розробку технічної документації для оформлення права постійного користування земельною ділянкою, заявлені вимоги стосуються виключно факту не розгляду звернення позивача як того.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2015 року у справі №203/3425/15-а (провадження №2-а/0203/82/2015) – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк