Справа № 0308/6813/12, 2а/0308/833/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/30774/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Волинській області про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (далі - ГУ ПФУ), управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі - УМНС) в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив: зобов'язати УМНС направити до ГУ ПФУ довідку належного зразка про розмір посадового окладу, в тому числі надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії (у відсотках) відповідної категорії, що служить - заступника начальника загону, за період з 24 липня 2001 року по 24 липня 2012 року; зобов'язати ГУ ПФУ здійснити йому перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з урахуванням розміру посадового окладу 1150 гривень, в тому числі з урахуванням розмірів надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії (у відсотках) відповідної категорії, що служить - заступника начальника загону, з 24 квітня 2011 року до наступного перерахунку.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що має право на перерахунок пенсії, призначеної йому відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2262-XII) в порядку частини 3 статті 63 цього Закону, з урахуванням розмірів складових грошового забезпечення, встановлених наказами Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 28 грудня 2005 року № 445, від 28 січня 2008 року № 53 «Про встановлення схем посадових окладів осіб начальницького складу», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 лютого 2008 року за № 102/14793 (далів - наказ № 53), від 10 червня 2008 року № 447 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 липня 2008 року за № 612/15303 (далі - наказ № 447) і постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - постанова № 1294).

Посилаючись на те, що відповідачі протиправно не здійснили вищевказаного перерахунку пенсії, що призвело до порушення його прав, ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з відсутності у позивача права на спірний перерахунок і правомірності дій відповідачів.

Проте, до такого висновку суди дійшли без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов'язаний навести дані про встановлені обставини що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, а в разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

Судами встановлено, що наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - УМВС) від 2 червня 2000 року № 19 о/с позивача звільнено з органів Міністерства внутрішніх справ України на підставі підпункту «б» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 з посади заступника начальника загону - начальника ДПЧ - 2 технічної служби Державної пожежної охорони м. Луцька.

З 3 червня 2000 року позивачу призначена і виплачується пенсія за нормами Закону № 2262-XII.

Відповідно до частини 3 статті 63 цього Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-XII регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок).

Пунктом 24 Порядку передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Органи, що призначають пенсії, протягом п'яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5).

Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п'ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії

Водночас, уповноваженими структурними підрозділами, за змістом абзацу 2 пункту 1 Порядку, є структурні підрозділи, визначені Міністерством та іншими органами, їх територіальним підрозділами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

У даному випадку, позивач звільнений зі служби в органах Міністерства внутрішніх справ України, при цьому, грошовий атестат, а також довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_4, як для призначення так і для перерахунку пенсії протягом усього часу перебування його на пенсійному обліку видавались Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, який і є уповноваженим структурним підрозділом, у розумінні вищевказаних положень Порядку.

Розглядаючи спір, суди не встановили, чи є відповідач - управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Волинській області уповноваженим структурним підрозділом, який наділений правом видачі довідок про розмір грошового забезпечення відповідача, звільненого зі служби в органах Міністерства внутрішніх справ України.

Таким чином, для правильного вирішення справи, необхідно розглянути питання про заміну належної сторони в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки, суди попередніх інстанцій наведених обставин справи не врахували, а згідно з положеннями частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало