Справа № 398/5153/15-а
Суддя: Ковальова О. Б.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/5153/15-а
УХВАЛА

"22" жовтня 2015 р. Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ковальова О.Б., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Олександрійської міської ради, де третя особа ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним та його скасування,

В С Т А Н О В И В :

21.10.2015 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, де просить визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень органу опіки та піклування Олександрійської міської ради і висновок від 08.10.2015 року щодо надання ОСОБА_3 побачення з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у присутності матері - ОСОБА_1 у вівторок після шкли протягом 30 хвилин, у пятницю після школи протягом 30 хвилин та у суботу з 14.00 год. до 15.00 год. скасувати як незаконний.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України).

Згідно із визначенням, наведеним у пункті 9 частини 1 статті № КАС України відповідач у справі адміністративної юрисдикції - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відтак, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. При цьому, до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, при визначенні питання, до юрисдикції якого суду відноситься ця справа, суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Висновок комісії з питань захисту прав дитини від 09.10.2015 року щодо визначення часу та місця побачення батька з дитиною, в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить лише рекомендаційний характер та є одним із доказів у цивільній справі, оцінка якому може бути надана під час розгляду справи.

Крім того, відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Виконавчий комітет, ухвалюючи рішення про визначення способу спілкування ОСОБА_3 з малолітньою дочкою діяв в межах ст..158 СК України з метою захисту прав малолітньої дитини та її батька.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням наведеного, вважаю, що між сторонами існує спір про право; вимоги позивачки не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та місцевого самоврядування, а тому розглядуваний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), та компетенція адміністративних судів на нього не поширюється.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Крім того, згідно пункту 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» рішення державних адміністрацій районів, районних державних адміністрацій у місті Києві та Севастополі, виконавчих комітетів районних у містах, сільських, селищних рад про встановлення опіки та піклування над дітьми стосується відносин, що регулюються цивільним (глава 6 ЦК) та сімейним (глава 19 СК) законодавством, і не належать до сфери публічно-правових відносин. Тому вимоги заінтересованих осіб про визнання таких рішень незаконними або визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (стаття 18 СК ) є спорами про захист прав і інтересів і відповідно до статті 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із вимогами п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведені обставини, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження, оскільки такі не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З наведених міркувань та керуючись ст.109 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Олександрійської міської ради, де третя особа ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним та його скасування.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її отримання до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя: