Справа № 804/2228/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2015 рокусправа № 804/2228/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна промислова інвестиційна компанія" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.01.2015 № Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельна промислова інвестиційна компанія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених у Україні товарів у розмірі 82 246,25 грн., з яких 65 797,00 грн. за основним платежем та 16 449,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 21.01.2015 № (форми «Р»).

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна промислова інвестиційна компанія" зареєстроване як юридична особа 02.07.2013 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Посадовою особою Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, в період з 31.12.2014 року по 31.12.2014 року на підставі наказу від 30.12.2014 № 1184 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Торгівельна промислова інвестиційна компанія» () щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам із платником податків ПП «Спецстройсистема» () за період: вересень 2014 року, за результатами якої складено акт від 31.12.2014 № 3799/04-65-22-03/38754914.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.01.2015 № , яким товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельна промислова інвестиційна компанія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених у Україні товарів у розмірі 82 246,25 грн., з яких 65 797,00 грн. за основним платежем та 16 449,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

За висновками акту перевірки податковим органом встановлені наступні порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим неможливо підтвердити реальність здійснення операцій по ланцюгу постачання ТОВ «Торгівельна промислова інвестиційна компанія» - ПП «Спецстройсистема», що призвело до заниження податку на додану вартість за вересень 2014 року на суму 65797, 35 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що сума податкового кредиту за вересень 2014 року на суму 65 797,00 грн. сформована позивачем правомірно та підтверджується первинними документами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем (замовником) та ПП «Спецстройсистема» (виконавцем) укладений договір про надання послуг від 28.05.2014 № 36, за умовами якого виконавець зобов'язався виконати роботи відповідно до специфікацій, які є невід'ємною частиною договору, які складаються по мірі необхідності замовлення у об'ємах, які зазначені у цих додатках, а замовник зобов'язався прийняти ці роботи та оплатити їх.

Згідно специфікації № 6 від 11.08.2014 до договору від 28.05.2014 № 36 виконавцем надавалися послуги з виготовлення та обробки деталей та запчастин, перелік яких визначений у вказаній специфікації.

Також, між ТОВ «ТПІК» (замовником) та приватним підприємством «Спецстройсистема» (виконавцем) було укладено договір на виконання робіт від 11.08.2014 № 65/07С, на підставі якого останнім були виконані роботи: поточний ремонт трубопроводів та теплотрас.

На підтвердження виконання зазначених договорів позивачем надано відповідні рахунки-фактури, податкові накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та банківські виписки.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 93.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для формування податкового кредиту по ПДВ платник повинен підтвердити належними та достовірними документами факт придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях та пред'явити оформлені належним чином податкові накладні, складені постачальником з урахуванням сум податку на додану вартість.

Усі здійснювані платником господарські операції мають опосередковуватися складенням первинних документів, що відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Подання платником належним чином оформлених документів, передбачених законодавством у сфері оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе, що відомості у цих документах є неповними, недостовірними та (або) протирічливими.

Так, факт здійснення позивачем господарських операцій з ПП «Спецстройсистема» підтверджується наведеними вище відповідними дослідженими судом першої інстанції первинними документами, які були в наявності у відповідача під час проведення перевірки та досліджувалися ним, що не заперечується відповідачем.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

Отже, право платника податку на податковий кредит виникає, якщо у звітному періоді сплачені суми податку на додану вартість у ціні товару (робіт, послуг), який придбавається у продавця, та наявності належним чином оформленої податкової накладної.

При цьому, як вбачається з встановлених судом обставин справи та підтверджується наявними у ній доказами, у розглядуваному випадку висновок податкового органу про те, що ТОВ "Торгівельна промислова інвестиційна компанія" проводило операції з придбання робіт, які не мали під собою мети отримання доходу, а були направлені на подальшу мінімізацію сплати ПДВ, мотивований порушеннями, допущеним контрагентом позивача, тобто третьою особою.

Так, матеріали справи свідчать, що висновок податкового органу сформований на підставі аналізу інформаційно-аналітичних баз даних Міндоходів, у зв'язку з чим встановлено допущені контрагентом позивача порушення норм податкового законодавства.

Водночас, відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності контрагента.

Тому суд апеляційної вважає за необхідне зазначити, що податкова інформація щодо контрагента позивача, на підставі якої встановлено допущені останніми порушення, не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, а тому платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Окрім того, в силу закону наявна у податкового органу інформація щодо допущення порушень контрагентом позивача, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк така інформація не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в обґрунтування невизнання заявленого позивачем податкового кредиту відповідачем зазначено, що проведеним аналізом інформаційно-аналітичних баз даних Міндоходів відповідачем встановлено, що одним з основних постачальників контрагента позивача є ТОВ «ТЕССА-БІД», який має стан 8 - до Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року не подано та сформовано податковий кредит по накладним, сума ПДВ яких становить менше 10 000,00 грн.

Так, зазначалося вище, позивачем були укладені договори на виконання робіт та надання послуг, тому посилання податкового органу на інформацію щодо контрагентів контрагента позивача є безпідставними.

Також, необґрунтованими є посилання на податкові накладні з сумою ПДВ менше 10 000,00 грн., оскільки вказані обставини не є порушенням податкового законодавства та не свідчать про неправомірність формування податкового кредиту.

Зазначені податковим органом, в акті перевірки, недоліки актів здачі-прийняття робіт, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказані недоліки не свідчать про відсутність господарської операції та з огляду на підтвердження іншими відповідними первинними документами факту здійснення господарських операцій

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача, оскільки вони ґрунтуються на висновках, які є похідними від інформації щодо контрагента позивача, а не на дослідженні первинних документів, складених за результатами здійснення господарських операцій та на підставі яких платником податку були сформовані спірні суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які було встановлено перевіркою позивача, натомість вказаним обставинам судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка правовідносинам між позивачем та його контрагентами, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні. Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 19.10.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим