Справа № П/811/1932/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року справа № П/811/1932/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Онуфріївське відділення)

про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (Онуфріївське відділення), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

- рішення від 06.03.2015 року № про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) в розмірі 10 % - 52,72 грн.;

- рішення від 06.03.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 14103,14 грн. за основним платежем та 2115,48 грн. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 14100,90 грн., в тому числі 11280,72 грн. за основним платежем та 2820,18 грн. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за адміністративними штрафами та іншими санкціями в розмірі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати в розмірі 600,59 грн., в тому числі 480,47 грн. за основним платежем та 120,12 грн. за штрафними санкціями.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятим на його підставі рішеннями й мотивує позовні вимоги тим, що вказані рішення порушують його права, суперечать діючому законодавству, прийняті на основі необґрунтованих висновків перевіряючого податкового органу.

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки є необґрунтованими і незаконними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, що в свою чергу, не підтверджені належними документами. Як наслідок, штрафні (фінансові) санкції застосовані згідно спірних податкових повідомлень-рішень на його підставі, є неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідачем подано письмові заперечення на позов, вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваних рішень обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

За таких обставин, відповідач зазначає, що оскаржувані рішення винесені правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 року подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Фізична особа підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в якості субєкта господарювання 08.09.2000 року, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ серії АА №365734 (а.с.54).

Основним видом діяльності за КВЕД є вантажний автомобільний транспорт.

Досліджуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.

На підставі наказу №52 від 03.02.2015 року посадовими особами Світловодської ОДПІ проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014року, результати якої оформлено актом №1/1701/НОМЕР_1 від 20.02.2015р. (а.с.11-35).

В акті перевірки податковим органом, серед інших, зафіксовано порушення:

- п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України в результаті незабезпечення зберігання первинних документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом встановлених строків їх зберігання та(або) ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся, у тому числі за звітні (податкові) періоди з 01.10.2011 року по 31.12.2011року;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся на суму 11280,72 грн., в тому числі за звітні (податкові) періоди;

- пп.166.1.2 п.166.1 ст.166 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи за період, що перевірявся на суму 480,47 грн., в тому числі за періоди вересень 2012 року, грудень 2012 року, квітень 2013 року, травень 2013 року, березень 2014 року, серпень 2014 року;

- п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого визначено суму зобов'язань з єдиного внеску на суму 14103,14 грн., в тому числі за періоди: січень 2012р. -6329,63 грн., лютий 2012р. 6329,63 грн., за березень 2012р. 1443,88 грн.;

- абз.2 п.9.8 ст. 9 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого платником допущено виплату заробітної плати за серпень 2014р. в розмірі 1400,00 грн. без перерахування єдиного внеску в розмірі 527,24 грн.;

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, в частині не ведення (не реєстрації) книги обліку доходів і витрат, що ведуть фізичні особи підприємці, крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування;

- пп.16.1.2, п.16.1 ст.16, пп.296.1.2, п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України в частині не ведення (не реєстрації) книги обліку доходів і витрат, що ведуть фізичні особи підприємця, що обрали спрощену систему оподаткування.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

- рішення від 06.03.2015 року № про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) в розмірі 10 % - 52,72 грн. (а.с.47);

- рішення від 06.03.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 14103,14 грн. за основним платежем та 2115,48 грн. за штрафними санкціями (а.с.48);

- податкове повідомлення рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 14100,90 грн., в тому числі 11280,72 грн. за основним платежем та 2820,18 грн. за штрафними санкціями (а.с.49);

- податкове повідомлення-рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за адміністративними штрафами та іншими санкціями в розмірі 510,00 грн. (а.с.50);

- податкове повідомлення рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати в розмірі 600,59 грн., в тому числі 480,47 грн. за основним платежем та 120,12 грн. за штрафними санкціями(а.с.51).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.03.2015 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн. за не зберігання документів з питань обчислення і сплати податків і зборів.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Заперечуючи проти зазначеного порушення, позивач зазначив, що строк давності зберігання документів за період з 01.10.2011 року по 31.12.2011 року, встановлений законодавцем, а саме 1095 днів, минув, тому підстав для їх зберігання не було. В зв'язку з цим, бухгалтерські документи за 2011 рік позивачем на перевірку не надав.

Як підтверджено матеріалами справи, до плану - графіку проведення комплексних документальних перевірок на 4 кв. 2014 року контролюючим органом включено позивача, ФОП ОСОБА_1 для проведення у відношенні нього перевірки за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року, початок перевірки 20 листопада 2014 року.

Відповідно до п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. (п.77.6 ст.77 ПК України)

Згідно положень п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

В зв'язку з перебуванням ФОП ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, про що до податкового органу надано відповідну довідку з місця лікування, контролюючим органом перенесено строк проведення перевірки на 03.02.2015 року (а.с.11).

Матеріалами справи підтверджено, що 03.02.2015 року Світловодською ОДПІ прийнято рішення яке оформлене наказом №52 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року (початок перевірки 03.02.2015 року) (а.с.10), на підставі якого було складено направлення на перевірку №2/1701/НОМЕР_1 та №3/1701/НОМЕР_1.

Вказаний наказ разом із направленнями позивач отримав 03.02.2015р, що зафіксовано в акті перевірки (стор. 2 Акту перевірки) (а.с.12).

З огляду на положення ст.82 ПК України про продовження строків перевірки, де однією з підстав продовження таких строків передбачена заява суб'єкта господарювання (у разі необхідності подання ним документів), суд приходить до висновку, що податковим органом за заявою платника податку було перенесено початок такої перевірки на 03.02.2015 року.

Факт вручення платнику податку наказу, повідомлення та направлення на перевірку, відсутність записів про не допуск посадових осіб до такої перевірки свідчить про початок перевірки.

Отже фактичні обставини справи спростовують твердження позивача щодо неправомірності зупинення перевірки податковим органом. Крім того, суд дійшов висновку, про обізнаність позивача щодо необхідності надання документації за 2011 рік на перевірку, у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, під час перевірки позивачем не надано Книгу обліку доходів і витрат.

Починаючи з січня 2011 року, тобто з моменту набрання чинності Податковим кодексом України, фізичні особи - підприємці, які отримують доходи від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України).

Форму книги обліку доходів і витрат фізичних осіб-підприємців, які не перебувають на спрощеній системі оподаткування та Порядок її ведення затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010р. № 1025 (далі - Порядок № 1025), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 р. за № 1425/18720, (який набрав чинності з 21 січня 2011 року та діяв до 18 жовтня 2013 року).

За приписами п. 1 Порядку № 1025 фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді.

Згідно з п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п.44.5 ст.44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Так, позивачем та його представником ні під час судового розгляду, ні під час обґрунтування позовних вимог не було надано пояснень щодо наявності у ФОП ОСОБА_1 Книги обліку доходів та витрат.

Тому, відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 не надав доказів ведення (або ж реєстрації) Книги обліку доходів та витрат за період з 01.10.2011 по 30.09.2014 то контролюючий орган цілком законно та обґрунтовано прийшов до висновку про порушення підприємцем вимог п.44.3 ст.44 ПК України та застосував до позивача санкції, визначені п.121.1 ст.121 ПК України.

З огляду на викладене, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2015 року №000213117.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 до декларації за 2012 рік, з даними про суми чистого оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено заниження на суму 70144,32 грн.

В порушення п.177.2 ст.177 ПК України встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу, вказаних ФОП ОСОБА_1 на суму 70144,32 грн.

При цьому Світловодською ОДПІ в акті перевірки не описано жодної операції, за результатами яких встановлено розбіжність між даними обліку і фактичними обставинами, не зазначено які саме товари були придбані та реалізовані позивачем, не конкретизовано по яким саме договорам, також не вказано конкретний перелік відповідних (відсутніх) первинних документів та контрагентів з відображенням відповідним сум проведених операцій і періодів.

Оформлення результатів документальних перевірок платників податків - фізичних осіб визначено Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України №395 від 14.03.2013 року, (далі - Порядок №395).

Згідно з п. 1.5. Порядку №395 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Приписами підпункту 2.3.2.2 пп. 2.3.2 п.2.3 Порядку №395 визначено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Як вбачається з акту, відповідачем не було дотримано вимог Порядку №395, оскільки з акту не можливо відслідкувати на підставі яких даних, фактів, правовідносин, документів були зроблені висновки про порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.2 ст.1 Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п. 1. ч. 1. ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно із ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного податку зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Статтею 36 Податкового кодексу визначений податковий обов'язок платника податку, а саме - обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пункт 8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зобов'язує фізичних осіб-підприємців, що знаходяться на загальній системі оподаткування, сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року.

Судом встановлено, що з метою перевірки правильності нарахування та обчислення внеску позивачем, податковим органом використані дані декларацій про майновий стан і доходи за 2011 та 2012 роки.

Так, в 2011 році позивачем задекларовано чистий дохід в сумі 19514,25 грн. З метою перевірки нарахування єдиного внеску в 2011 році відповідачем не визначено середній місячний дохід підприємця, в зв'язку з ненаданням первинних бухгалтерських документів (стор.16, 24 Акту перевірки).

За 2012 рік контролюючим органом встановлені суми чистого доходу помісячно пропорційно отриманому доходу, що не відповідає сумі чистого доходу, задекларованого платником в декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік (стор. 24 Акту перевірки). Відповідно, єдиний соціальний внесок за 2012 рік, що підлягає до нарахування, становить 18988,89 грн. Розбіжність між задекларованою сумою єдиного соціального внеску позивачем та розрахованою сумою відповідачем становить 1410,3,14 грн. (стор. 25 Акту перевірки) (а.с.35).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що обраний відповідачем спосіб визначення чистого помісячного доходу позивача у 2012 році (шляхом ділення суми чистого оподаткованого річного доходу на кількість місяців в році) не передбачений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а встановлені за його наслідками показники суперечать фактичним.

Відповідач при визначенні позивачу розміру недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску діяв не у спосіб, передбачений законами України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2464, позивач є платником єдиного внеску.

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача (ч. 4 ст. 7 Закону № 2464).

Судом враховано, що під час судового розгляду висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_1 сум доходу, отриманого від його діяльності за період, що перевірявся не знайшов свого підтвердження, тому донарахування єдиного соціального внеску за цей період у розмірі 14103,14 грн. здійснено безпідставно.

Застосовуючи до ФОП ОСОБА_1 рішенням від 06.03.2015 року за № НОМЕР_2 штрафні санкції в розмірі 52,72 грн., відповідач посилався на висновки акту перевірки, якими донараховано позивачу єдиний соціальний внесок на суму нарахованої заробітної плати за серпень 2014 рік в розмірі 1400,00 грн.

Оскаржуючи до суду вказане рішення позивач не погодився з вказаним фактом, зазначивши, що в акті перевірки не зазначено відносно кого з працівників допущено вказане порушення.

В силу положень частини 1 статті 4 Закону № 2464 у взаємовідносинах, які виникають на підставі цивільно-правових договорів платниками єдиного соціального внеску є позивач як роботодавець та фізична особа, що сама забезпечує себе роботою.

Отже, єдиний внесок у такому випадку, згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

У відповідності до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами.

Єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 3 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 2,6 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами (ч. 8 ст. 8 згаданого Закону).

Із системного аналізу правових норм випливає висновок, що в даному випадку сума єдиного соціального внеску, яку треба було сплатити позивачу, складається з двох частин, а саме єдиного соціального внеску, який сплачує роботодавець за свій рахунок у розмірі 34,7% від винагороди, виплаченої на виконання цивільно-правового договору, та єдиного соціального внеску, який сплачує роботодавець за рахунок фізичної особи в розмірі 2,6% винагороди за цивільно-правовим договором. При цьому утримує та перераховує до бюджету цю суму сам роботодавець.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем у акті перевірки суму єдиного соціального внеску, яку необхідно сплатити ФОП ОСОБА_1 правомірно обраховано не було.

Згідно зі ч. 2 ст. 9 Закону № 2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Представник відповідача на підтвердження допущеного ФОП ОСОБА_1 порушення в частині неперерахування єдиного внеску під час виплати заробітної плати не зазначив в акті відносно якого з працівників допущено описане вище порушення, не наведено розрахунку нарахування штрафних санкцій (не конкретизовано ставку єдиного внеску, який вирахуваний з 1400 грн. виплаченої заробітної плати). Не надано вказаних доказів і під час розгляду справи по суті.

Відсутність останніх позбавляє можливості обрахувати базу нарахування єдиного внеску і пересвідчитись у правильності донарахування єдиного соціального внеску та застосуванні розмірів штрафних санкцій за таке донарахування.

За таких обставин, а також ураховуючи те, що суд не може самостійно визначати суми штрафних санкцій за донарахування єдиного соціального внеску позивачу, рішення відповідача № від 06.03.2015 року необхідно скасувати в цілому як неправомірне.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а тому податкові повідомлення-рішення від 06.03.2015 року №, № НОМЕР_3, від 10.03.2015 року № та № - слід визнати протиправними та скасувати.

В задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2015 року № - про застосування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн. суд відмовляє з підстав викладених вище.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення від 06.03.2015 року № про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) в розмірі 10 % - 52,72 грн.

3.Визнати протиправним та скасувати рішення від 06.03.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 14103,14 грн. за основним платежем та 2115,48 грн. за штрафними санкціями

4.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 14100,90 грн., в тому числі 11280,72 грн. за основним платежем та 2820,18 грн. за штрафними санкціями.

5.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати в розмірі 600,59 грн., в тому числі 480,47 грн. за основним платежем та 120,12 грн. за штрафними санкціями.

6.В задоволені решти позовних вимог відмовити.

7.Присудити з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 180 (сто вісімдесят) грн. 87 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук