Справа № 493/1941/15-а
Суддя: Наумчак Л. І.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 493/1941/15-а
Провадження № 2-а/493/60/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2015 року м.Балта, Одеської області

Балтський районний суд Одеської областів складі:

ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ НАУМЧАК Л.І.

ПРИ СЕКРЕТАРІ ШЕСТУН І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними щодо припинення виплати пенсії як інваліду третьої групи з дитинства з 01 квітня 2015 року, та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії як інваліду третьої групи з дитинства з 01 квітня 2015 року.

Позивач обґрунтовує свій позов тим,що йому, починаючи з 31.05.1996 року, призначено пенсію як інваліду з дитинства III групи інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір призначеної пенсії становить - 1049.00 грн.

На сьогоднішній час позивач займає посаду головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області.

На вказану займану посаду поширюється дія Законю України N 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року «Про державну службу».

З 01 квітня 2015 року, у зв'язку із набранням чинності Закону України № 213-VIII від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деякий законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення» , виплату вищевказаної пенсії позивачу тимчасово припинено, як особі яка займає посаду яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу».

Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області із відповідними листом з проханням поновити йому тимчасово припинену виплату пенсії.

Листом-відповіддю від 03 вересня 2015 року № 29/Х-З відповідач відмовив у поновленні тимчасово припиненої виплати пенсії зазначивши, що відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, що дають право на призначення пенсій у порядку та на умовах передбачених, зокрема Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

Не погоджуючись з аргументацією управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області,- позивач звернувся до суду з цим позовом,та звертає увагу суду на те, що на його думку управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеській області не правомірно пов'язує припинення виплати йому пенсії, із нормами Законом України «Про державну службу»,оскільки пенсію йому призначено відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того вказує,що посилання відповідача на ст.37 Закону України «Про державну службу», на його думку є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, які вже мають право (у теперішньому часі) на призначення вказаної пенсії, і в Законі не міститься застереження щодо «майбутнього права» на таку пенсію. А він права на отримання пенсії/щомісячного грошового утримання відповідно до ЗУ «Про державну службу» на сьогодні не набув.

Також позивач вказує на те,що з 01 червня 2015 року введено в дію пункт 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, який встановлює, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Від так на думку позивача, пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213, починаючи з 01 червня 2015 року загалом скасовано «ніби то підставу» якою керувався Відповідач, припиняючи йому виплату пенсії. Позивач вказує,що з 01 червня 2015 року він не належить до категорії осіб, які займають посади, які дають право (хоча б і в майбутньому) на призначення йому пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" («спеціальної пенсії»), а тому вважає, що виплату вже призначеної вищевказаної пенсії, йому має бути поновлено з 01 квітня 2015 року, а з 01 червня 2015 року вже існує подвійна підстава.

За таких обставин позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, а тому звернувся до суду за захистом із даним адміністративним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ЗУ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого були внесені зміни до ч.4 ст.37 ЗУ «Про державну службу»,відповідно до яких: "тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України","Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балтського районі та йому починаючи з 31.05.1996 року, призначено пенсію як інваліду з дитинства III групи інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» ,та здійснювалися виплати по 1 квітня 2015 року (а.с.15 ).

Розмір призначеної пенсії становить - 1049.00 грн. (а.с. 15 ).

На даний час позивач займає посаду головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області ( а.с.12 ),та на вказану посаду поширюється дія Законю України N 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року «Про державну службу» , тобто позивач має статус державного службовця.

З 01 квітня 2015 року, у зв'язку із набранням чинності Закону України № 213-VIII від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деякий законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення» , виплату вищевказаної пенсії, йому тимчасово припинено, зокрема, як особі яка займає посаду яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених у даному випадку ЗУ «Про державну службу»,в зв'язку з чим у квітні 2015 року позивач не отримав чергову виплату пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Посилання відповідача на ст. 37 Закону України ЗУ «Про державну службу» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, які вже мають право (у теперішньому часі) на призначення вказаної пенсії,і в Законі не міститься застереження щодо «майбутнього права» на таку пенсію.

Позивач права на отримання пенсії/щомісячного грошового утримання відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ «Про державну службу» на сьогодні не набув оскільки не досяг віку 62 роки,хоча має стаж державної служби більше 20 років(а.с. 8,12).

Також суд констатує,що з 01 червня 2015 року введено в дію пункт 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, який встановлює, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином з 01 червня 2015 року позивач не належить до категорії осіб, які займають посади, які дають право (хоча б і в майбутньому) на призначення йому пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" .

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Відповідно до п.1 ст.94 КАС України ,якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (Частина перша статті 94 в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,22 ч.2,46,64 ч.1 Конституції України; ст..ст.8 ч.1 п.1, 30 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»;ст. 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» ; п. 5 Розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»№ 213; ст.37 ЗУ «Про державну службу», ст.ст. 2,5,9,11, 71, 94 п.1, 158-163 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 протиправними.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, як інваліду третьої групи з дитинства, починаючи з 01 квітня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 487,2 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів.

СУДДЯ