Справа № 813/8814/14
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 р. Справа № 876/8119/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 01 липня 2015 року у справі №813/8814/14 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

30.12.2014р. ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Залізничному районі м.Львова (далі - Управління), просила, з урахуванням поданої заяви про зміну позовних вимог, визнати дії Управління щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років за нормами Закону України «Про прокуратуру» неправомірними, зобов'язати Управління врахувати періоди роботи позивача з 12.11.1992р. по 03.11.1999р. на посаді інспектора прокуратури Львівської області, з 03.11.1999р. по 29.03.2000р. на посаді начальника секретаріату прокуратури Львівської області; з 29.03.2000р. по 19.02.2001р. на посаді завідувача підрозділом з обліку і доставки документів прокуратури Львівської області, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року) та призначити пенсію за вислугу років з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 12.12.2014р.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 01.07.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Залізничного районного суду м.Львова та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 12.12.2014р. подано заяву про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». За даними трудової книжки позивач працювала на посаді кур'єра прокуратури Львівської області з 26.06.1992р. по 11.11.1992р.; з 12.11.1992р. призначена інспектором прокуратури Львівської області, з 03.11.1999р. призначена начальником секретаріату прокуратури Львівської області, з 29.03.2000р. у зв'язку із скороченням посади начальника секретаріату призначена завідувачем підрозділом з обліку і доставки документів прокуратури області, з 19.02.2001р. призначена помічником прокурора Залізничного району м.Львова. Як вбачається із представленої копії диплому про перепідготовку, позивач навчалась з 01.09.1996р. по 27.12.2000р. у Львівському національному університеті ім.І.Франка за спеціальністю «Правознавство», присвоєно кваліфікацію - юрист. Тому, підстав для зарахування періоду роботи в прокуратурі Львівської області з 12.11.1992р. по 19.02.2001р. до посад державного службовця, які займають особи з вищою юридичною освітою, немає. Стаж роботи позивача на прокурорських посадах, на день звернення, складає 13 років 09 місяців 25 днів.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала, позивач щодо апеляційної скарги заперечила, просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 безперервно працює в органах прокуратури Львівської області з 26.06.1992р. по даний час, в тому числі з 26.06.1992р. по 12.11.1992р. працювала на посаді кур'єра прокуратури Львівської області; з 12.11.1992р. призначена інспектором прокуратури Львівської області; з 03.11.1999р. призначена начальником секретаріату прокуратури Львівської області, а з 29.03.2000р. у зв'язку зі скороченням посади начальника секретаріату призначена завідувачем підрозділу з обліку і доставки документів прокуратури області. В подальшому з 19.02.2001р. переведена на посаду помічника прокурора Залізничного району м.Львова, а з 28.09.2001р. старшого помічника прокурора Залізничного району м.Львова; з 26.04.2013р. по 11.10.2013р. працювала прокурором відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді прокуратури Львівської області, а з 11.10.2013р. по даний час працює прокурором відділу управління правозахисної діяльності, протидії корупції і злочинності у сфері транспорту прокуратури області, що підтверджується даними трудової книжки позивача (а.с.6-11).

12.12.2014р. позивач звернулась в Управління із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» за вислугою років.

Листом Управління від 19.12.2014р. №13857/12-17 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки відсутні підстави для зарахування періоду роботи в прокуратурі Львівської області з 12.11.1992р. по 19.02.2001р. до посад державного службовця, які займають особи з вищою юридичною освітою (а.с.12-13).

Вважаючи дії Управління щодо відмови у призначенні пенсії неправомірними, ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII встановлено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-XII в редакції чинній на момент звернення за призначенням пенсії (далі - Закон №1789-XII), прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Важливою умовою для призначення пенсії за вислугу років є певний стаж роботи за спеціальністю.

Так у Постанові від 22.04.2014р. у справі 21-65а14 Верховний Суд України зазначив, що вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ч.6 ст.50-1 Закону №1789-XII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Аналогічна норма передбачена також ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697-VII, відповідно до якої до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 8 ст. 50-1 Закону № 1789-XII встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв'язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про державну службу» встановлено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наказом Головного Управління Державної служби України від 01 вересня 1999 року № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців відповідно до п.2.6 якого державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр) за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі, а на посадах спеціалістів VII категорії державних службовців припустиме використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

Відповідно до трудової книжки позивача ОСОБА_3 26.06.1992р. призначена на посаду кур'єра прокуратури області, 12.11.1992р. призначена інспектором прокуратури Львівської області, 03.11.1999р. - начальником секретаріату прокуратури Львівської області, 29.03.2000р. - завідувачем підрозділом обліку і доставки документів, 19.02.2001р. призначена помічником прокурора Залізничного району м.Львова (а.с.8-9).

Згідно з листом Прокуратури Львівської області від 24.03.2015р., номенклатурна справа «Посадові інструкції» вперше була заведена у секретаріаті прокуратури області лише у 2007 році, що підтверджується наявними в секретаріаті прокуратури області зведеними номенклатурами справ за 1986, 1994, 2001-2014 роки. Посадові інструкції працівників підрозділу з обліку і доставки документів та секретаріату прокуратури не велись упродовж 1986р., 1994р. та 2001-2005 років (а.с.53-54).

Відповідно до копії диплому про перепідготовку позивач навчалась з 01.09.1996р. по 27.12.2000р. у Львівському національному університеті ім.І.Франка за спеціальністю «Правознавство», присвоєно кваліфікацію - юрист (а.с.14).

З заперечення на позовну заяву, апеляційної скарги та пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, відповідач посилався на відсутність у нього вищої юридичної освіти під час роботи позивача на посаді інспектора, начальника секретаріату, завідувача підрозділу з обліку і доставки документів прокуратури Львівської області. Водночас, Управлінням не оспорюється перебування позивача на державній службі в органах прокуратури Львівської області у період з 12.11.1992р. по 19.02.2001р.

На підставі аналізу законодавчих положень, колегія суддів приходить до переконання, що вимога щодо обов'язкової наявності в особи, яка в органах прокуратури обіймає посаду державного службовця, вищої юридичної освіти для врахування періоду роботи на посадах до стажу роботи (вислуги років), що відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, законодавчо передбачена після введення в дію відповідної редакції Закону України «Про прокуратуру».

Згідно із ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відтак на правовідносини стосовно права позивача на пенсійне забезпечення за вислугу років не поширюються вищевказані положення ч.6 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» і відповідно відсутність в позивача диплому про вищу юридичну освіту у спірні періоди її роботи на посадах державного службовця не може бути підставою для відмови в зарахуванні цих періодів до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішеннях Вищого адміністративного суду України від 17.07.2014р. (справа К/9991/27078/12), від 16.01.2014р. (справа К/9991/39092/11), від 19.07.2012р. (справа К/9991/23358/12).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Управління щодо не врахування спірних періодів роботи позивача до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року) та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року), є неправомірними.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Оскільки позивач звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років 12.12.2014р., пенсію слід призначити з дня звернення - з 12.12.2014р.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 01 липня 2015 року у справі №813/8814/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

О.О. Большакова

Повний текст Ухвали виготовлено 03.11.2015р.