Справа № 826/9947/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 листопада 2015 року № 826/9947/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Мазур А.С., суддів: Кротюка О.В., Літвінової А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доМіністерства юстиції України, Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича, начальника відділу квартирного обліку та нерухомості Басюрської Тетяни Григорівни, начальника юридичного відділу міської ради Печіль О.В.
провизнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича, начальника відділу квартирного обліку та нерухомості Басюрської Тетяни Григорівни, начальника юридичного відділу міської ради Печіль О.В., у якому просив:

- зобов'язати Міністерство юстиції України розглянути заяву позивача, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечити виконання рішення згідно законів України, надати повну і достовірну інформацію про законних власників квартири АДРЕСА_1; визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ігнорування заяви ОСОБА_1 від 02.02.2015;

- визнати протиправними дії Міністра юстиції України щодо порушення строків розгляду заяви від 02.02.2015;

- визнати протиправними дії начальника відділу квартирного обліку та нерухомості та протиправними дії начальника юридичного відділу міської ради щодо незадоволення звернення позивача від 13.01.2015 і ненадання відповіді на його звернення та зобов'язати відповідачів представити на суд копії правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1;

- визнати протиправною бездіяльність начальника відділу квартирного обліку та нерухомості Басюрської Т.Г. та протиправною бездіяльність начальника юридичного відділу міської ради Печіль О.В. щодо ігнорування звернення позивача від 13.01.2015 і ненадання відповіді у встановлений законом строк, невчасного розгляду звернення ОСОБА_1, не перевірки викладених ним обставин;

- зобов'язати начальника відділу квартирного обліку та нерухомості Басюрську Т.Г., начальника юридичного відділу міської ради Печіль О.В. надати повну і достовірну інформацію, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечити їх виконання і повідомити позивача про наслідки їх розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він 02.02.2015 надіслав звернення до Міністерства юстиції України з приводу належності йому права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 проте відповіді не отримав. Разом з тим, 13.01.2015 подав звернення до начальника відділу квартирного обліку та нерухомості Басюрської Тетяни Григорівни щодо надання інформації, проте, позивач зазначає, що відповідь надана йому не була. Крім того, з аналогічним зверненням ОСОБА_1 звернувся до начальника юридичного відділу міської ради Печіль О.В., відповідь не надходила до ОСОБА_1

Позивач вважає, що зазначеним було порушено норми чинного законодавства, зокрема, Закон України «Про доступ до публічної інформації», Закон України «Про звернення громадян».

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник Міністерства юстиції України проти задоволення позову заперечував та вказав, що твердження позивача про допущену Міністерством юстиції України протиправну дію, яка полягала у порушенні термінів розгляду заяви від 02.02.2015, є безпідставними, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Начальник відділу квартирного обліку та нерухомості Басюрська Т.Г., начальник юридичного відділу міської ради Печіль О.В. в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Позивач 02.02.2015 надіслав звернення до Міністерства юстиції України, у якому просив надати інформацію чи зареєстровано за ним нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів справи убачається, що Міністерством юстиції розглянуто заяву позивача від 02.02.2015, та у зв'язку із відсутню повноважень надавати інформацію щодо нерухомого майна позивача, 05.02.2015 вказану заяву направлено за належністю для розгляду до Державної реєстраційної служби України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Пунктом 2 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Уряду від 02.07.2014 № 228, встановлено, що Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Відповідно до підпункту 33 пункту 4 вказаного Положення Мін'юст організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних із діяльністю Мін'юсту, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються.

Суд зазначає, що Законом України "Про звернення громадян" регулюються питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 5 цього ж Закону звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства.

Звернення може бути подано як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне).

Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Відповідно до статті 7 вищевказаного Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зобов'язання повторного розгляду звернення позивача, оскільки заяву від 02.02.2015 розглянуто належним чином, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, відповідно до норм законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», що підтверджується тим, що у зв'язку із відсутню повноважень надавати інформацію щодо нерухомого майна ОСОБА_1, 05.02.2015 заяву позивача направлено за належністю для розгляду до Державної реєстраційної служби України. Яу убачається з матеріалів справи, строки розгляду заяви позивача від 02.02.2015 порушені не були.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що листом Державної реєстраційної служби України від 02.03.2015 № Л-378-06 позивачу було надано відповідь на його звернення від 02.02.2015 у строки визначенні чинним законодавством. Дана відповідь надіслана листом Міністерства юстиції України від 05.02.2015 № Л-2173/15.3-18, у якій зазначено, що з порушених питань відповідь надано листом Укрдержреєстру від 12.02.2015 № ПІ-Л-105-15-6.

Листом Укрдержреєстру від 12.02.2015 № ПІ-Л-105-15-6 ОСОБА_1 повідомлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - єдиній державній інформаційній системі, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до статті 7-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Укрдержреєстр - є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері: державної реєстрації прав і не наділений повноваженнями щодо надання інформації про державну реєстрацію прав.

Разом з тим, повідомлено, що з урахуванням частини першої статті 6, статті 8 цього ж Закону безпосереднє здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, надання інформації про зареєстровані права та їх обтяження відповідно до Закону покладено на реєстраційні служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (підпункти 4.35, 4.36 пункту 4 Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 760/19498).

Правові засади та процедура надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно врегульовані статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком надання фізичним та юридичним особам інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 року №722 "Деякі питання надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження".

Зокрема, зазначеною статтею Закону визначено, що інформація про зареєстровані права та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною.

Для фізичних та юридичних осіб інформація з Державного реєстру прав надається виключно за об'єктом нерухомого майна в електронній формі через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав, чи в паперовій формі шляхом подання заяви особисто або пересилання поштового відправлення органам державної реєстрації прав та нотаріусам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу на те, що для отримання запитуваної інформації з Державного реєстру прав, позивачу рекомендовано звернутися з відповідною заявою до нотаріуса або органу державної реєстрації прав у м. Тернополі.

13.01.2015 ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу квартирного обліку та нерухомості, управління правового забезпечення Тернопільської міської ради з приводу надання інформації на кого приватизована квартира АДРЕСА_1.

На вказане звернення заявнику 15.01.2015 листом № 96/01 повідомлено про порядок отримання запитуваної ним інформації та вказано, що, керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Тернопільська міська рада надіслала для розгляду по суті запити позивача в Реєстраційну службу Тернопільського міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 3 зазначеного вище Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

У пункті 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначається, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

З огляду на викладене вище, щодо позовних вимог до начальника управління правового забезпечення Тернопільської міської ради Печіль О.В. суд зазначає, що останній діяв відповідно до норм чинного законодавства, порушень не допустив, оскільки відповідь була надана у встановлений законом строк.

Що стосується вимог позивача до начальника відділу квартирного обліку та нерухомості Басюрської Т.Г., суд приходить до висновку про їх безпідставність, оскільки звернення ОСОБА_1 від 13.01.2015 розглянуте відповідно до чинного законодавства, права позивача не порушені, оскільки, як було зазначено судом, заявнику 15.01.2015 направлено лист № 96/05, у якому повідомлено про порядок отримання запитуваної ним інформації та необхідність звернутися в Реєстраційну службу Тернопільського міського управління юстиції для оформлення відповідного запиту.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати на користь ОСОБА_1, відповідно до ст. 94 КАС України, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді: О.В. Кротюк

А.В. Літвінова