Справа № 2а-1670/6353/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/90681/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Приходько І.В.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представників позивача - Баранової В.І. Волошиної Т.І.,

представника відповідача - Сухомлин Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Полтаві

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року

у справі № 2а-1670/6353/11

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз»

до Державної податкової інспекції у місті Полтаві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз») (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Полтаві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 липня 2011 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року позов був задоволений. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві № від 19 липня 2011 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 2047921,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 2047920,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Полтаві, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

20 травня 2011 року ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» подало до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2011 року, відповідно до показників якої позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду склало 737481,00 грн.

20 травня 2011 року ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» подало до ДПІ у м. Полтаві уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість за квітень 2011 року, відповідно до показників якого збільшило податкові зобов'язання по рядку «інші» на суму 2849100,00 грн. та збільшило податковий кредит на суму 2047900,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» по податкових накладних, виписаних у лютому 2011 року.

ДПІ у м. Полтаві провела позапланову невиїзну перевірку ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» з питань правомірності декларування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту за квітень 2011 року, за результатами якої був складений акт № 5602/23-6/03351912 від 30 червня 2011 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги пунктів 198.3, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р. 25) за квітень 2011 року на 2047920,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (покупець) неправомірно включило до складу податкового кредиту квітня 2011 року податок на додану вартість, сплачений у складі вартості товару (датчиків тиску п'єзоелектричних), придбаних у ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» (постачальника) згідно договору поставки № 7/62/10 від 20 травня 2010 року, оскільки: на запит ДПІ у м. Полтаві від 25 червня 2011 року № 14375/10/23-641 позивач не надав податковому органу паспорти виробника на товар та товарно-транспортні накладні; згідно довідки ДПІ у Орджонікіджевському районі м. Харкова від 12 травня 2011 року № 908/155-33067821 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта господарювання ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» з питань правомірності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01 лютого 2011 року по 28 лютого 2011 року» у вказаного товариства відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів та основних фондів; одним з постачальників ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» є ПП «Роккі», яке не подало до органів державної податкової служби за місцем реєстрації декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року. Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що договір поставки, укладений позивачем з ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання», не спричиняє реального настання правових наслідків, а тому є нікчемним, а документи, виписані зазначеним товариством, не дають позивачу права на формування податкового кредиту.

На вказаний акт перевірки позивачем були подані заперечення, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки були залишені без змін.

19 липня 2011 року ДПІ у м. Полтаві на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № форми «Р», яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, частини 7 пункту 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшила ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 2047921,00 грн., у тому числі: 2047920,00 грн. - за основним платежем, 1,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно включив до податкового кредиту квітня 2011 року податок на додану вартість, сплачений у складі вартості придбаного у ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» товару, на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, виданих належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартість, оскільки реальність господарських операцій була підтверджена належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно положень абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що господарські операції з придбання позивачем (покупцем) у ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» (постачальника) товару згідно договору постачання № 7/62/10 від 20 травня 2010 року (в редакції додаткової угоди від 23 лютого 2011 року) та на підставі специфікацій до договору на кожну партію товару) мали реальний характер, що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, посвідченнями на відрядження, товарно-транспортними накладними, подорожніми листами, карткою складського обліку, сертифікатом відповідності, сертифікатом якості, технічними умовами на датчик тиску п'єзоелектричний ТУУ33.2-2:2007, журналом обліку довіреностей (т.1 арк. справи 54-93, 121-130, 144-155, т.2 арк. справи 153-156), з урахуванням того, що в подальшому придбані у вказаного контрагента товарно-матеріальні цінності були реалізовані ТОВ «НВП «Вітактум» згідно договору комісії № 12/28/08 від 14 лютого 2008 року (в редакції додаткових угод від 23 лютого 2011 року та від 14 травня 2011 року), що підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами, зокрема: видатковими накладними, довіреностями, товарно-транспортними накладними, подорожніми листами вантажного автомобіля, звітами комісіонера, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), вантажними митними деклараціями, платіжними дорученнями (т.1 арк. справи 99-119, 131-141).

Також, матеріали справи містять довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якої вбачається, що станом на 04 червня 2011 року ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання» є належним чином зареєстрованою юридичною особою, знаходиться за місцезнаходженням, має статус відомостей про юридичну особу «підтверджено» (т.2 арк. справи 84-86).

Крім іншого, у відповіді ДПІ у м. Полтаві від 14 липня 2011 року № 15844/10/23-641 «Про розгляд заперечень» на заперечення, подані позивачем на акт перевірки, було вказано, що 08 липня 2011 року ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» листом № 11/4508 надало копії наступних первинних документів (із зазначенням реквізитів): договір поставки, додаткову угоду, специфікації, видаткові накладні, сертифікат якості, технічні умови, каталожну карту продукції, сертифікат відповідності, товарно-транспортні накладні, картку складського обліку, роздруківки оборотно-сальдової відомості по рахунку № 281 за лютий 2011 року, картку рахунку № 631 за період з 01 лютого 2011 року по 01 липня 2011 року (т.1 арк. справи 43).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту квітня 2011 року податок на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ «НВО «Харківський завод свічок запалювання та електрообладнання».

При цьому, суди попередніх інстанцій правомірно виходили з того, що самі по собі недекларування та несплата податку на додану вартість продавцем (серед іншого й внаслідок ухилення від сплати) у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем. Особою, яка несе відповідальність за сплату податку на додану вартість до бюджету, є особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи. Якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції реальні та відповідають дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит достатньо наявності належним чином оформлених документів. Не будуть підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни з боку його контрагентів (або інших осіб у ланцюгу постачання), а також припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість, припинення юридичної особи тощо, які мали місце після вчинення господарських операцій.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у м. Полтаві підлягає залишенню без задоволення, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну Державної податкової інспекції у місті Полтаві залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ І.В. Приходько