Справа № 2-а-879/10
Суддя: Терещенко О. Є.
Дата ухвалення: 2010-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-879/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Терещенко О.Є. при секретарі Яковенко I.A.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каховка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС РДПС м. Таврійськ ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У липні 2010 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17.07.2010 р. стосовно нього відповідачем був складений протокол і винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення та накладено стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 грн., за перевищення швидкості.

Позивач просив визнати вказану постанову незаконною, вважає, що його було притягнено до адміністративної відповідальності не правомірно. Оскільки правила дорожнього руху України він не порушував, швидкість яка була встановлена вимірювальним приладом належала не його автомобілю. Просив поновити строк для оскарження постанови в звязку з тим, що постанова на руки йому не видавалась дізнався про неї 26.07.2010 року перебуваючи у Каховському ДАІ з особистих питань.

В судове засіданні позивач на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ст.128 ч.4 КАС України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено:

Відповідно до протоколу ВТ1 № 001304 та постанови ВТ № 145697 від 17.07.2010 р. позивач о 10.20 год., керуючи автомобілем «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 на 58 км автошляху Херсон - Генічеськ, який по швидкісному режиму відноситься до інших доріг, рухався зі швидкістю 119 км/год., чим порушив п. 12.6 «г» ПДР України. Згідно ч.І ст. 122 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

В постанові зазначено, що правопорушення було зафіксовано за допомогою приладу «Візир» №0711248.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, за наведених підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі Конституції України та законів України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд також враховує, що організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів, відповідно до ст.27 Закону України «Про дорожній рух».

Спеціально контрольно-вимірювальні прилади для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, застосовуються згідно з інструкціями та методичними вказівками про порядок використання цих технічних засобів. До роботи із спеціальними технічними засобами допускаються працівники, які вивчили інструкції з їх експлуатації та склали заліки з правил їх застосування. Працівники, які не склали заліків, до роботи з такими засобами не допускаються( п.13.1, п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України від 13.11.2006 року №1111).

Згідно до вимог ст.9 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися якщо вони відповідають вимогам, щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації і, за умови, що вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Зі змісту ж оскаржуваної постанови не вбачається, хто саме був допущений до використання спеціального технічного засобу, чи вивчив він інструкції та чи склав залік з використання відповідного приладу.

Крім того, суд не може залишити поза своєю увагою, що в постанові про накладення на позивача адміністративного стягнення, взагалі, не вказано, чи пройшов прилад «Візир», яким було проведено фіксацію, повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до ч.І ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно до ст.62 Конституції України.

Відповідачем, в порушення вимог ст.71 КАСУ, не наведено суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.І ст. 122 КУпАП і постанова про адміністративне правопорушення відповідно до п.З ч.І ст.293 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Сумнівів у зібраних доказах у суду не виникає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.З, 8, 21, 22, 26, 55, 64, 124 Конституції України, ст.ст.9, 122, ч.І ст.24'7, 254, 256, 268, 271, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 5, 7, 8, 9, 11, 14, 17, 18, 19,158, 160, 163 КАС України, суд-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову ВТ № 145697 від 17.07.2010 р. про накладення стягнення передбаченого ч.І ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 в розмірі 255 грн., - визнати незаконною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч.І ст.122 КУпАП закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду є остаточним та оскарженню не підлягає.

Суддя: О. Є. Терещенко