Справа № 750/10521/15-а
Суддя: Жук М. І.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/868/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2015 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Жук М.І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

треті особи - Публічне акціонерне товариство «Чернігівавтосервіс», Дочірнє підприємство «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс»,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу його роботи для пільгової пенсії періоди його роботи як водія з 24.06.1986 р. по 30.11.1999 р. та з 01.12.1999 р. по 12.11.2001 р. та зобов'язати відповідача зарахувати такі періоди з метою призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позову зазначає, що він працював на посаді водія першого-третього класу для роботи на всіх марках автомобілів в Чернігівському автотранспортному підприємстві 17427 з 22.09.1983 року по 30.11.1999 року (попередник - Чернігівське автотранспортне підприємство 24021, правонаступники - ВАТ «Чернігівське автотранспортне підприємство 17427», ПАТ «Чернігівавтосервіс»). Вказує, що з 01.12.1999 року по 12.11.2001 року працював на посаді водія першого класу на автобусах всіх марок на міських маршрутах у ДП «Пассервіс» ВАТ «ЧАТП17427».

13 серпня 2015 року, маючи 36 років 08 місяців 19 днів страхового стажу та спеціальний трудовий стаж водія міського пасажирського транспорту 15 років 05 місяців 26 днів позивач звернувся до відповідача за призначенням йому пільгової пенсії відповідно до п. «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом № 22676/03 від 09.10.2015 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії через не підтвердження підприємством пільгового стажу позивача, не врахувавши, що згідно п.2 Порядку підтвердження пільгового стажу органи пенсійного фонду враховують такий стаж на підставі показань свідків, в разі неможливості підтвердження трудового стажу на підставі інших документів.

Відповідачем надіслані заперечення по справі, в яких відповідач позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову за відсутністю правових підстав.

В обґрунтування своїх заперечень посилається на положення п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якими право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах незалежно від місця останньої роботи. Вказує, що у трудовій книжці відсутні записи про роботу водієм міського транспорту як того вимагає зміст ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Оскільки нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії на пільгових умовах визначені додаткові дані для призначення пенсії, котрі не містяться в трудових книжках, а саме періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, факт роботи саме водієм міського транспорту, тож відповідач при розгляді звернення позивача керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній». Відповідно до п. 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Підприємства, в тому числі правонаступники, не надали позивачу вказаних довідок, посилаючись на те, що позивач обслуговував приміські і міжміські маршрути. Що, в свою чергу, свідчить про відсутність у позивача права на пільгову пенсію згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Представники третіх осіб Публічного акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс» та Дочірнього підприємства «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» надіслали письмові заперечення по справі, в яких позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Наголошують, що не вправі видати позивачу довідку, про яку йдеться у п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, оскільки позивач обслуговував приміські і міжміські маршрути. Зазначають, що первинні документи про виконувану роботу позивача на підприємствах збереглися, але в жодному з них немає запису, що вказує на роботу суто в міських перевезеннях. Також представники третьої особи надали суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, згідно яких позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення транспортної дисципліни, а саме провозив у кабіні автобусу сторонню особу, що підтверджується відповідним наказом, наявним в матеріалах особової справи, вказане відбувалось саме на приміських та міжміських маршрутах, водіям міжміських та приміських маршрутів особисто на руки видавались проїзні квитки.

Крім того, зазначають, що позивач протягом значного періоду своєї трудової діяльності здійснював автобусні перевезення пасажирів з кінцевими пунктами в с. Новий Білоус та с. Жавинка, які знаходяться за межами міської смуги. Вказане зокрема підтверджується листком проходження стажування згідно якого позивач проходив стажування для подальшої роботи на автобусному маршруті № 9, який закінчується за міською смугою в с. Жавинка, Чернігівського району. Зазначена обставина є ключовою бо підтверджує обслуговування позивачем перевезень на приміських маршрутах, тобто на таких, що виходять за межі міста Чернігів. Так, відповідно до положень п.5 постанови ради міністрів Української РСР № 401 від 27.06.1969 року «До місцевих перевезень належать: міські - в межах міста (іншого населеного пункту)». Відповідно до п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» в редакції 18.02.1997 року «До міських належать перевезення за маршрутами в межах території міста, іншого населеного пункту (далі - міські маршрути). Відповідно до положень ч.2 ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції 05.04.2001 року «До міських належать перевезення за маршрутами в межах території населеного пункту (далі - міські маршрути)». Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції 07.04.2006 року «автобусний маршрут міський - автобусний маршрут, який не виходить за межі території населеного пункту;». Отже, згідно до наведених норм законодавства «міськими» автобусними маршрутами могли бути лише ті, які не виходили за межі м. Чернігів та не з'єднували м. Чернігів з іншим населеним пунктом. В той же час, так звані «міські» автобусні маршрути № 105, 9 в період роботи позивача в АТП, свій маршрут закінчували в окремому населеному пункті: селі Жавинка, Чернігівського району, Чернігівської області чи в селі Новий Білоус, Чернігівського району та області. В той же час, відповідно до «Довідника з поштової індексації України» населений пункт село Жавинка відноситься до окремого населеного пункту Чернігівського району Чернігівської області і йому присвоєний окремий поштовий індекс № 15583, а село Новий Білоус, Чернігівського району Чернігівської області поштовий індекс № 15501. Таким чином, позивач протягом своєї роботи водієм в АТП постійно обслуговував приміські маршрути, тобто такі, що виходять за межі м. Чернігів.

Оцінивши доводи і заперечення учасників, дослідивши подані ними докази, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на основі делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відносини, що склались між позивачем і відповідачем є публічно-правовими відносинами, відносини позивача і третіх осіб, виходячи із змісту статті 3 та статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до публічно-правових не належать.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що узгоджується із записом у паспорті серії НОМЕР_1. Згідно запису у трудовій книжці з'ясовано, що позивач працював на посаді водія першого-третього класу для роботи на всіх марках автомобілів в Чернігівському автотранспортному підприємстві 17427 з 22.09.1983 року по 30.11.1999 року (попередник - Чернігівське автотранспортне підприємство 24021, правонаступники - ВАТ «Чернігівське автотранспортне підприємство 17427», ПАТ «Чернігівавтосервіс»). З 01.12.1999 року по 12.11.2001 року він працював на посаді водія першого класу на автобусах всіх марок на міських маршрутах у ДП «Пассервіс» ВАТ «ЧАТП17427».

13 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача за призначенням йому пільгової пенсії відповідно до п. «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте листом № 22676/03 від 09.10.2015 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії згідно з п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідач не мав підтверджуючих документів щодо пільгового стажу позивача.

Представники третіх осіб Публічного акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс» та Дочірнього підприємства «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» в своїх письмових запереченнях пояснили, що позивач протягом усього часу своєї роботи виконував перевезення пасажирів на усіх видах перевезень, зокрема на приміських. Крім того, відповідно до п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи. Тобто, пенсійне законодавство визначає, обов'язковим елементом встановлення пільгової посади водія це його безперервна робота протягом всього робочого дня на пільговій посаді водія міського пасажирського транспорту. З огляду на те, що позивач здійснював перевезення пасажирів на різних маршрутах протягом робочого дня, говорити про безперервність і постійність його роботи на міських маршрутах протягом певного періоду є безпідставним.

Одночасно суд дослідив нормативно-правові акти, що мають значення для розв'язання спору.

Так, за змістом пункту «з» частини 1статті 13 Закону№ 1788-XІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

В свою чергу, згідно статті 62 цього ж Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Закону № 1788-XІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктами 1-3 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначається також Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі Порядок 18-1).

Пунктом 11 цього Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 1 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

автобусний маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів;

автобусний маршрут міський - автобусний маршрут, який не виходить за межі території населеного пункту;

автобусний маршрут приміський - автобусний маршрут, який з'єднує населені пункти і протяжність якого не перевищує 50 км;

автобусний маршрут міжміський - автобусний маршрут, який з'єднує населені пункти і протяжність якого перевищує 50 км.

Дослідженими судом матеріалами справи встановлено, що виконувана позивачем робота не носила характер регулярної роботи водія міського пасажирського транспорту.

Крім того, позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення транспортної дисципліни, а саме провозив у кабіні автобусу сторонню особу, що підтверджується відповідним наказом, наявним в матеріалах особової справи, вказане відбувалось саме на приміських та міжміських маршрутах, водіям міжміських та приміських маршрутів особисто на руки видавались проїзні квитки.

Разом з тим, позивач протягом значного періоду своєї трудової діяльності здійснював автобусні перевезення пасажирів з кінцевими пунктами в с. Новий Білоус та с. Жавинка, які знаходяться за межами міської смуги. Вказане зокрема підтверджується листком проходження стажування згідно якого позивач проходив стажування для подальшої роботи на автобусному маршруті № 9, який закінчується за міською смугою в с. Жавинка, Чернігівського району. Зазначена обставина є ключовою бо підтверджує обслуговування позивачем перевезень на приміських маршрутах, тобто на таких, що виходять за межі міста Чернігів. Так, відповідно до положень п.5 постанови ради міністрів Української РСР № 401 від 27.06.1969 року «До місцевих перевезень належать: міські - в межах міста (іншого населеного пункту)». Відповідно до п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» в редакції 18.02.1997 року «До міських належать перевезення за маршрутами в межах території міста, іншого населеного пункту (далі - міські маршрути). Відповідно до положень ч.2 ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції 05.04.2001 року «До міських належать перевезення за маршрутами в межах території населеного пункту (далі - міські маршрути)». Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції 07.04.2006 року «автобусний маршрут міський - автобусний маршрут, який не виходить за межі території населеного пункту;». Отже, згідно до наведених норм законодавства «міськими» автобусними маршрутами могли бути лише ті, які не виходили за межі м. Чернігів та не з'єднували м. Чернігів з іншим населеним пунктом. В той же час, так звані «міські» автобусні маршрути № 105, 9 в період роботи позивача в АТП, свій маршрут закінчували в окремому населеному пункті: селі Жавинка, Чернігівського району, Чернігівської області чи в селі Новий Білоус, Чернігівського району та області. В той же час, відповідно до «Довідника з поштової індексації України» населений пункт село Жавинка відноситься до окремого населеного пункту Чернігівського району Чернігівської області і йому присвоєний окремий поштовий індекс № 15583, а село Новий Білоус, Чернігівського району Чернігівської області поштовий індекс № 15501. Таким чином, позивач протягом своєї роботи водієм в АТП постійно обслуговував приміські маршрути, тобто такі, що виходять за межі м. Чернігів.

За таких обставин, посилання позивача, що періоди його роботи як водія з 24.06.1986 р. по 30.11.1999 р. та з 01.12.1999 р. по 12.11.2001 р. мають зараховуватись до періоду роботи, що дає право на пільгову пенсію, не узгоджується з положенням п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки не доведено, що він виконував регулярні роботи як водій міського пасажирського транспорту не менше 12 років 6 місяців, з чим пов'язується шкідливість виробничого фактору та включення роботи до Списку.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі.

На підставі ґрунтовного правового аналізу дій відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України, а тому відсутні підстави для визнання його дій протиправними та ухвалення рішення про зобов'язання вчинити дії, які, з урахуванням предмету дослідження, не можуть слугувати для призначення пільгової пенсії позивачу.

Керуючисьст. 19 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у відповідності до ст.ст. 2,9,12,71,99,102,158-163,185-186 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання зарахувати ОСОБА_1 до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду його роботи водія з 24.06.1986 р. по 30.11.1999 р. та з 01.12.1999 р. по 12.11.2001 р., - відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів, які обчислюються з моменту отримання копії постанови.

Суддя Жук М.І.