Справа № 804/3613/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2015 року справа № 804/3613/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ариста КР" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ариста КР" звернулось з адміністративним позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати дії Криворізької південної ОДПІ протиправними стосовно коригування в електронній базі даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення" податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України" показників податкової звітності ТОВ "Ариста КР" за липень-вересень 2014 р., яке відбулося на підставі акту перевірки від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163.

- зобов'язати Криворізьку південну ОДПІ вчинити дії в електронній базі даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України" щодо відновлення раніше задекларованих показників ТОВ "Ариста КР", а саме: збільшити суму податкового кредиту ТОВ "Ариста КР" за липень-вересень 2014 р. по постачальникам - ТОВ "Сервіс Гарант Груп" та ТОВ "Волгобалт" на суму ІІДВ у розмірі 301 931, 53 грн.; збільшити суму податкових зобов'язань ТОВ "Ариста КР" за липень-вересень 2014 р. по покупцям у розмірі 301 931, 53 грн., в т.ч.: ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на суму ПДВ 44477, 26 грн. за серпень 2014 р., ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на суму ПДВ 257454, 27 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування в електронній базі даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення" податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України" показників податкової звітності ТОВ "Ариста КР" за липень-вересень 2014 р., яке відбулося на підставі акту перевірки від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163.

Зобов'язано Криворізьку південну ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в електронній базі даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення" податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України" показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які були відкориговані податковим органом на підставі акту документальної позапланової перевірки ТОВ "Ариста КР" від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Ариста КР" () зареєстроване 15.10.2004 р., перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній ОДПІ. Основним видом економічної діяльності позивача є організація будівництва будівель. Підприємство має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, видану 27.07.2011 р. строком дії до 27.07.2016 р.

З 25.12.2014 р. по 14.01.2015 р. відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Ариста КР" з питань достовірності формування податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Сервіс Гарант Груп" за липень та серпень 2014 р. й з ТОВ "Волгобалт" за вересень 2014 р. та достовірності сформованого податкового зобов'язання з податку на додану вартість по реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у зазначених контрагентів.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163, за висновками якого встановлено, що в порушення ст. 22, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198 ПК України ТОВ "Ариста КР" безпідставно віднесено до складу податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень та серпень 2014 р. суму податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Сервіс Гарант Груп" у розмірі 40047, 58 грн. та 121610, 35 грн. відповідно, в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 р. суму податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Волгобалт"у розмірі 140273, 60 грн. й безпідставно віднесено до складу податкових зобов'язань суму на додану вартість у зв'язку з реалізацією товарів (робіт, послуг) ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у розмірі 44477,26 грн. в серпні 2014 р. та ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" у розмірі 40047, 58 грн., 74257, 06 грн. та 143149, 63 грн. в липні та вересні 2014 р. відповідно.

11.02.2015 року позивачем подано заперечення до акту перевірки від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163, за результатами розгляду яких листом Криворізької південної ОДПІ від 17.02.2015 р. № 3402/10/04-82-22-01 повідомлено позивача про залишення висновків акта перевірки без змін.

Податкових повідомлень-рішень за наслідками акта перевірки від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163 відповідачем винесено не було (що не було спростовано представником відповідача), проте за наслідками цієї перевірки, показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача на підставі вищевказаного акту перевірки в інформаційній базі даних АІС "Податковий блок" були вилучені.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Згідно з п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до положень ст. 58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що коригування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів може здійснюватись лише після узгодження податкових зобов'язань шляхом надання платником ПДВ уточненої декларації або шляхом винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення, що здійснюється після відповідного узгодження, також підставою для коригування посадовими особами податкового органу вказаних сум може бути встановлення факту допущення працівником податкового органу помилок при введенні до електронної бази податкової звітності інформації із податкової звітності.

При цьому, акти, складені відповідачем за результатами проведених перевірок, не є підставою для коригування в електронній базі податкової звітності задекларованих платником податків показників.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, з наведених нормативних норм вбачається, що обов'язок платника податків подати декларацію з ПДВ узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності.

Таким чином, показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в базі АРМ автоматизованого співставлення, формуються на підставі показників поданих таким платником податків податкових декларацій з ПДВ з додатком № 5, і повинні їм відповідати.

Встановлено, що за результатами проведеної перевірки позивача Криворізькою південною ОДПІ встановлено, зокрема, безпідставне віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за липень та серпень 2014 р. по взаємовідносинам з ТОВ "Сервіс Гарант Груп", за вересень 2014 р. по взаємовідносинам з ТОВ "Волгобалт", ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" за серпень 2014 р. та ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" в липні та вересні 2014 р.

Посилання податкового органу на інформацію, наявну у податкового органу та на акти перевірок контрагентів позивача не доводять обґрунтованість висновків, викладених в акті від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163, складеного за результатами перевірки ТОВ "Ариста КР", оскільки вони не спростовують дійсність укладених ТОВ "Ариста КР" з контрагентами правочинів та не можуть вважатись безспірним доказом порушення податкового законодавства з боку позивача.

Щодо висновків акту перевірки з приводу порушення контрагентом позивача ч. 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених підприємств при придбані та продажу товарів (послуг), слід зазначити, що єдиним допустимим засобом доказування нереальності правочину, вчиненого між суб'єктами господарювання може бути лише судове рішення, яким встановлена недійсність такого правочину.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно до п. п. 198. 2, 198. 3 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193. 1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пункт 198.6 ст. 198 ПК України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів, послуг.

Згідно п. 201.8. ст. 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

ПК України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Виходячи з наведених правових норм, слід дійти висновку, що використання лише інформації, наявної у податковому органі, без дослідження первинних бухгалтерських документів, на підставі яких платник податку відображає відповідні господарські операції в бухгалтерському та податковому обліку, та, відповідно, формування відповідачем висновків про порушення позивачем податкового законодавства, є необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, відповідач в електронній базі даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" відобразив показники за даними податкового органу на підставі акту перевірки від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163, а саме: виключив з сум податкового кредиту з податку на додану вартість суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які ТОВ "Ариста КР" включило до податкових декларацій з податку на додану вартість по господарським операціям з ТОВ "Сервіс Гарант Груп" за липень - серпень 2014 р., з ТОВ "Волгобалт" за вересень 2014 р., з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" за серпень 2014 р. та з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за липень-вересень 2014 р.

Така самостійна зміна відповідачем в Деталізованій базі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі акту перевірки, без прийняття податкового повідомлення-рішення (і, відповідно, узгодження податкових зобов'язань) та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання декларацій (розрахунків), не відповідає вимогам чинного законодавства, порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Виходячи зі специфіки податку на додану вартість, який сплачується у складі ціни товарів (робіт, послуг), одна операція з продажу товару викликає відповідні податкові наслідки у обох сторін цієї операції, які є платниками ПДВ, - у продавця - податкові зобов'язання, а у покупця - податковий кредит на аналогічну суму.

За таких обставин, невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з ПДВ, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки, як то: погіршення його ділової репутації як належного платника податків, відмова його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій тощо.

Твердження відповідача про те, що за актом перевірки від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163 по підприємству ТОВ "Ариста КР" не здійснювалось коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту до АІС "Податковий Блок" вірно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься витяг з електронної бази даних АІС "Податковий блок" та електронної бази даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України" щодо ТОВ "Ариста КР", з якого вбачається коригування показників податкової звітності, задекларованих позивачем.

Враховуючи викладене, відповідачем протиправно проведено коригування показників податкової звітності, задекларованих позивачем, на підставі акту перевірки № 26/22.01/33179163, а отже, позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими.

Відомості в інформаційних базах податкового органу повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку, фактично формуючи його податкові зобов'язання на майбутнє, а отже спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі таких показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

Аналогічна правова позиція щодо спірних правовідносин викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 15.04.2014 р. по справі № К/800/6215/14, від 07.03.2014 р. № К/800/11167/14, від 28.04.2014 р. № К/800/61191/13, від 07.03.2014 р. № К/800/11167/14, від 24.04.2014 р. № К/800/32286/13.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне зобов'язати відповідача відновити в інформаційній базі даних АІС "Податковий Блок" показники податкової звітності ТОВ "Ариста КР", зазначені останнім в податкових деклараціях за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено правомірності дій щодо коригування показників податкової звітності ТОВ "Ариста КР" на підставі акту перевірки від 20.01.2015 р. № 26/22.01/33179163, в той час як докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є законними, допустимими, обґрунтованими, такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції по суті, проте вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення висновок суду першої інстанції, щодо реальності господарських операцій, які підтверджено належним чином оформленими первинними документами, оскільки вказані висновки суду першої інстанції зроблені поза межами предмету даного судового спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року - змінити.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ариста КР" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновок щодо реальності господарських операцій, що підтверджені належним чином оформленими первинними документами.

В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай