Справа № 817/2098/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/25315,К/800/28717/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційними скаргами ОСОБА_1 та управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі № 817/2098/14 за позовом Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області до управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області, Державного кадастрового реєстратора управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області Кушнерук Лариси Володимирівни, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов'язання внести дані до державного земельного кадастру, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Олександрійська сільська рада звернулася в суд з позовом до управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області, Державного кадастрового реєстратора Кушнерук Лариси Володимирівни управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області, в якому просила: визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора щодо проведення 03.07.2014 державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5; скасувати державну реєстрацію від 03.07.2014 земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5; зобов'язати управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області внести дані про скасування державної реєстрації від 03.07.2014 земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 до Державного земельного кадастру України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок проведення державної реєстрації земельних ділянок всупереч установленому порядку без заяви особи, якій рішенням органу місцевого самоврядування наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою, порушені права та законні інтереси територіальної громади в особі Олександрійської сільської ради як власника земель комунальної власності на території сільської ради.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року, позов задоволений частково. Визнані протиправними дії державного кадастрового реєстратора Кушнерук Лариси Володимирівни управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області щодо проведення державної реєстрації від 03.07.2014 земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Скасована державна реєстрація від 03.07.2014 земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,НОМЕР_4, НОМЕР_5.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_1 та управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.03.2014 відповідно до статті 118 Земельного кодексу України громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 звернулися з клопотаннями до Олександрійської сільської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Пухова Олександрійської сільської ради.

Рішенням Олександрійської сільської ради № 777 від 31.03.2014 громадянам згідно з додатком 1 у тому числі третім особам ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 відмовлено в наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_8 01.04.2014 відповідно до статті 118 Земельного кодексу України повторно звернулися з клопотаннями до Олександрійської сільської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Пухова Олександрійської сільської ради.

В строк, встановлений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України Олександрійська сільська рада клопотання третіх осіб на стороні відповідача від 01.04.2014 не розглянула, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні не надала. Зазначивши, що у відповідності з ст.8 Закону України „Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного й того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Судами встановлено, що треті особи на стороні відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_8 скористалися наданим абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України правом замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу органу місцевого самоврядування. Звернулися з заявами до приватного підприємства фірми „Абрис" про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Олександрійської сільської ради, про що письмово повідомили Олександрійську сільську раду 05.05.2014. До письмових повідомлень доданні договори на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Приватним підприємством - фірма „Абрис", у відповідності до завдань на виконання робіт, на підставі укладених договорів, розроблений проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку гр.ОСОБА_8, гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_10, гр.ОСОБА_9, гр.ОСОБА_11 В усіх проектах землеустрою вміщені довідки управління Держземагентства у Рівненському районі з державної статистичної звітності (за даними форми № 6-зем), якими стверджується що відповідні земельні ділянки розташовані на території Олександрійської сільської ради та відносяться до земель комунальної власності.

Приватне підприємство-фірма „Абрис" 20.06.2014 звернулося до управління Держземагентства у Рівненському районі щодо надання висновків про погодження вищевказаних проектів землеустрою.

Управління Держземагентства у Рівненському районі 23.06.2014 листом за №08-33-03/1471 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_8 повернули ППФ „Абрис" на доопрацювання з тих підстав, що за інформацією Олександрійської сільської ради на черговій сесії від 14.05.2014 вирішено зазначеним громадянам дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок не надавати; в той же час на дані земельні ділянки надані дозволи на розроблення проектів землеустрою іншим громадянам.

Приватне підприємство-фірма „Абрис" 26.06.2014 повторно звернулося до управління Держземагентства у Рівненському районі про надання висновків про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_8

Управлінням Держземагентства у Рівненському районі 01.07.2014 складені висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Олександрійської сільської ради.

В свою чергу, державним кадастровим реєстратором Кушнерук Л.В. управління Держземагентства у Рівненському районі 03.07.2014 на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розроблених ППФ „Абрис" за замовленням третіх осіб на стороні відповідача, здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5. Зазначені обставини підтверджуються витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданими державним кадастровим реєстратором Кушнерук Л.В. на заяви: гр.ОСОБА_9 - від 03.07.2014 номер витягу НВ-014; гр.ОСОБА_10 - від 03.07.2014 номер витягу НВ-014; гр.ОСОБА_11 - від 03.07.2014 номер витягу НВ-014; гр.ОСОБА_1 - від 03.07.2014 номер витягу НВ-014; гр.ОСОБА_8-від 03.07.2014 номер витягу НВ-014.

Крім цього, відповідно до витягу з рішення Олександрійської сільської ради № 817 від 25.05.2010р., витягу з рішення Олександрійської сільської ради № 582 від 26.07.2012р., яким внесені зміни в рішення ради №817 від 25.05.2010р., наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_3, витягами з рішення Олександрійської сільської ради №570 від 25.05.2012р. стверджується надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та рішенням Олександрійської сільської ради № 814 від 07.07.2014р. наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6

Судами також встановлено, що оригінали рішень Олександрійської сільської ради № 817 від 25.05.2010р., № 582 від 26.07.2012р., № 570 від 25.05.2012р., були вилученні правоохоронними органами та в подальшому втрачені, у зв'язку з чим Олександрійська сільська рада неодноразово зверталася зі скаргами до органів міліції та прокуратури.

При цьому встановлено, що ППФ „Геопростір" на замовлення гр.ОСОБА_3 від 06.07.2012 розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. В пояснювальній записці до проекту землеустрою міститься покликання як на підставу його розроблення на рішення Олександрійської сільської ради № 817 від 25.05.2010 та № 582 від 26.07.2012 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що дослідженням каталогів координат поворотних точок меж земельної ділянки встановлено співпадання відповідних координат меж земельних ділянок в проектах відведення, розроблених за замовленням гр.ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_8. Дослідженням викопіювання з генерального плану с.Олександрія встановлено, що земельна ділянка площею 0,1635 га, на яку рішеннями Олександрійської сільської ради №817 від 25.05.2010 та № 582 від 26.07.2012 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою для гр.ОСОБА_3 співпадає з земельною ділянкою, позначеною на відповідному викопіюванні, яке міститься в проекті землеустрою гр.ОСОБА_8.

Відділом містобудування, архітектури та будівництва Рівненської районної державної адміністрації 01.09.2014 № 8 повідомлено гр.ОСОБА_3 за розглядом заяви про підготовку висновку та погодження проекту землеустрою, що на вказану в проекті земельну ділянку погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_8.

З вищенаведеного суди дійшли висновків, що проекти землеустрою за замовленнями громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розроблені на одну й ту ж земельну ділянку, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером НОМЕР_5.

Також судами встановлено, що за замовленням гр. ОСОБА_4 від 01.11.2012 р. приватним підприємством „Рівненський інженерний центр" був розроблений проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, дослідженням матеріалів якого встановлено, що відомості, зазначені в каталозі координат зовнішньої межі земельної ділянки гр.ОСОБА_4 співпадають з відповідними координатами меж земельної ділянки гр.ОСОБА_1. Дослідженням викопіювання з генерального плану с.Пухова Рівненського району встановлено, що земельна ділянка площею 0,1064 га, на яку рішенням Олександрійської сільської ради №570 від 25.05.2012 наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для гр.ОСОБА_4, співпадає з земельною ділянкою, позначеною на відповідному викопіюванні, яке міститься в проекті землеустрою гр.ОСОБА_1.

За таких обставин суди встановили, що проекти землеустрою за замовленнями громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розроблені на одну й ту ж земельну ділянку, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером НОМЕР_4.

Управління Держземагентства у Рівненському районі листом від 01.08.2014 № 08-33-03/1839 повідомлено ПП „Рівненський інженерний центр науково-інноваційних технологій", що відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,1064 га, яка планується до відведення гр.ОСОБА_4, згідно представленого на погодження проекту землеустрою, знаходиться в межах іншої земельної ділянки, що сформована та зареєстрована у відповідності до Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Крім цього, матеріали справи містять викопіювання з генерального плану населеного пункту с.Пухова Рівненського району, з яких встановлено, що:

земельна ділянка № 116 площею 0,1092 га, на яку рішенням Олександрійської сільської ради № 570 від 25.05.2012 наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для гр.ОСОБА_7, співпадає з земельною ділянкою, позначеною на відповідному викопіюванні, яке міститься в проекті землеустрою гр.ОСОБА_9, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером НОМЕР_3;

земельна ділянка № 115 площею 0,1092 га, на яку рішенням Олександрійської сільської ради № 570 від 25.05.2012 наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для гр.ОСОБА_5, співпадає з земельною ділянкою, позначеною на відповідному викопіюванні, яке міститься в проекті землеустрою гр.ОСОБА_11, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером НОМЕР_2;

земельна ділянка орієнтовною площею 0,12 га, на яку рішенням Олександрійської сільської ради № 814 від 07.07.2014 наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для гр.ОСОБА_6, співпадає з земельною ділянкою, позначеною на відповідному викопіюванні, яке міститься в проекті землеустрою гр.ОСОБА_10, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером НОМЕР_1.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачами була здійснена державна реєстрація земельних ділянок за відсутності заяви особи, якій рішенням органу місцевого самоврядування наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою, чим порушені вимоги земельного законодавства та законодавства про державну реєстрацію, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно пункту 34 частини першої статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 р., зі змінами та доповненнями, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Конституційний Суд України в Рішенні №10-рп/2010 від 01.04.2010 р. (справа за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України) зазначив, що системний аналіз положень Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу №2768-III від 25.10.2001 зі змінами та доповненнями, до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Статтею 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п.„б" ч.1).

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (частина перша).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя пункт „в").

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентований статтею 118 Земельного кодексу України, якою встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина сьома).

Законом № 366-VII від 02.07.2013 частину сьому статті 118 доповнено абзацом третім, згідно з яким у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев'ята).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята).

Системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 цього Кодексу. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 Кодексу. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Аналогічна правова позиція підтверджується постановою колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 10.12.2013 № 21-358а13

Враховуючи наведені норми Законів та принципу „мовчазної згоди" абзацом 3 пункту 7 статті 118 Земельного кодексу України, який також узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 10.12.2013 № 21358а13) треті особи на стороні відповідача замовили проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу органу місцевого самоврядування.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що правовідносини сторін у сфері Державного земельного кадастру установлені Законом України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07.07.2011, зі змінами (далі - Закон №3613-VI).

Повноваження органів, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, закріплені в статті 7 Закону №3613-VI.

Згідно зі статтею 9 Закону №3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина перша).

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення) (частина восьма).

Відповідно до статті 15 Закону N3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 16 Закону N3613-VI земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 20 Закону N3613-VI встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Відповідно до статті 24 Закону N3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (частина перша).

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина друга).

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності) (частина третя).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення (частина четверта).

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації (частина п'ята).

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (частина шоста).

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки (частина восьма).

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер (частина дев'ята).

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об'єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника (частина десята).

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 1051 від 17.10.2012, зі змінами та доповненнями (далі Порядок).

Відповідно до пункту 107 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Пунктом 109 Порядку встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою:

1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанції вірно зазначили, що чинне законодавство України, яким регламентовано ведення Державного земельного кадастру та порядок державної реєстрації земельної ділянки, однозначно встановлює умови державної реєстрації земельної ділянки та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру за заявочним принципом, а саме за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Абзац третій, яким доповнено частину сьому статті 118 Земельного кодексу України згідно з Законом № 366-VII від 02.07.2013, надає особі, зацікавленій в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в разі не надання у встановлений строк такого дозволу або мотивованої відмови у його наданні відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування.

Разом з тим, як вірно зазначено судами, зазначена норма Земельного кодексу України не регламентує ведення Державного земельного кадастру та порядку державної реєстрації земельної ділянки державним кадастровим реєстратором.

Крім того, у зв'язку з внесенням Законом № 366-VII від 02.07.2013 змін до Земельного кодексу України, зміни до Закону N3613-VI та до постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 внесені не були.

Враховуючи вказані обставини, суди першої та апеляційної інстанцій вірно зазначили, що на час виникнення спірних правовідносин та вирішення судом адміністративного спору чинне законодавство України не передбачає можливості державної реєстрації земельної ділянки при відсутності заяви особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

Таким чином, документи, які були подані для державної реєстрації земельних ділянок на підставі проектів землеустрою, розроблених за заявами третіх осіб на стороні відповідача, не відповідають вимогам закону, оскільки відсутні заяви осіб, яким рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, а тому у державного кадастрового реєстратора були наявними підстави для відмови в державній реєстрації відповідно до ч.5 ст.24 Закону №3613-VI (невідповідність поданих документів вимогам законодавства).

Таким чином враховуючи обумовлені положенням законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що здійснивши державну реєстрацію земельних ділянок за відсутності заяви особи, якій рішенням органу місцевого самоврядування наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою, державний кадастровий реєстратор Кушнерук Л.В. управління Держземагентства у Рівненському районі порушив встановлену законом процедуру державної реєстрації земельних ділянок, тобто діяв неправомірно. Внаслідок проведення державної реєстрації земельних ділянок всупереч установленому порядку порушені права та законні інтереси територіальної громади в особі Олександрійської сільської ради як власника земель комунальної власності на території сільської ради, які підлягають до судового захисту шляхом скасування державної реєстрації відповідних земельних ділянок.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області відхилити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: