Справа № 809/2637/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/8846/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом прокурора Богородчанського району Івано-Франківської області до Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції про визнання протиправними дій, визнання незаконною та скасування постанови, зобов»язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року позивач - прокурор Богородчанського району Івано-Франківської області звернувся в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції (далі - ВДВС Богородчанського РУЮ), в якому просив визнати протиправними дії начальника відділу ДВС Богородчанського РУЮ щодо розгляду скарги прокурора Богородчанського району від 02.06.2015 року на дії (бездіяльність) посадової особи ДВС Богородчанського РУЮ Здерко М.М. по виконанню виконавчого листа № 2-40/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Богородчанського відділення № 6378 - 37 323, 23 грн. такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження»; визнати незаконною та скасувати постанову начальника відділу ДВС Богородчанського РУЮ про наслідки перевірки виконавчого провадження від 19.05.2015 року.

Позовну заяву мотивовано тим, що у відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Однак, в порушення вимог законодавства, державним виконавцем майновий стан боржника в повному обсязі не перевірено, інформацію про наявність у боржника нерухомого майна з ОБТІ та відомості про отримання ним пенсій та інших виплат з УПФУ у Борогодчанському районі не отримано, пояснень боржника з приводу невиконання судового рішення не одержано, з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець до суду не звертався. 02.06.2015 року прокурором Богородчанського району в порядку, передбаченому ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», внесено скаргу начальнику ВДВС Богородчанського РУЮ на дії головного державного виконавця ВДВС Здерко М.М., на виконанні якої перебував виконавчий лист №2-40/2010. 18.06.2015 року в прокуратуру району із ВДВС Богородчанського РУЮ за підписом начальника відділу надійшла інформація про результати розгляду скарги прокурора на бездіяльність державного виконавця. Однак, згідно вказаної інформації скарга прокурора подана без додержання вимог, викладених у ч. 6 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», а тому розглянута як звернення в загальному порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року позов задоволено частково; визнано протиправними дії начальника ВДВС Богородчанського РУЮ щодо розгляду скарги прокурора Богородчанського району від 02.06.2015 року в порядку ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження»; скасовано постанову начальника ВДВС Богородчанського РУЮ від 19.06.2015 року про наслідки перевірки виконавчого провадження. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ВДВС Богородчанського РУЮ оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 19.06.2015 року начальником ВДВС Богородчанського РУЮ винесена постанова про наслідки перевірки виконавчого провадження, при цьому в резолютивній частині з посиланням на статті ст.ст. 83, 84, 86 Закону України «Про виконавче провадження» була помилка, що стало причиною скасування постанови, але зміст і характер останньої вказує, що вона винесена в порядку ст.. 82, 83 закону України «Про виконавче провадження» і визнані дії державного виконавця Здерко М.М. - законними, тобто відмовлено у скарзі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, що рішенням Богородчанського районного суду від 13.01.2010 року задоволено позовну заяву прокурора Богородчанського району та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Богородчанського відділення № 6378 - 37 323, 23 грн. заборгованості.

25.01.2010 року Борогодчанським районним судом видано виконавчий лист № 2-40/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Богородчанського відділення № 6378 - 37 323, 23 грн.

Прокурором Богородчанського району 23.01.2015 року передано на виконання виконавчий лист, виданий Богородчанським районним судом 25.01.2010 року на підставі заочного рішення від 13.01.2010 року в справі №2-40/2010 року за позовом прокурора Богородчанського району в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Богородчанського відділення №6378 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 7-9).

Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Здерко М.М., на виконання виконавчого листа №2-40/2010 виданого 27.01.2010 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №46236219 від 27.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Богородчанського відділення №6378 - 37 323, 23 грн. (а.с. 10).

Прокурором Богородчанського району 02.06.2015 року скеровано скаргу на ім»я начальника відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції з підстав невжиття всіх заходів в межах даного виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості із боржників. В даній скарзі прокурор посилаючись на норму ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» просить зобов»язати головного державного виконавця вжити всіх дій щодо отримання інформації з приводу майнового стану боржника, наявності в нього нерухомого майна, коштів, пенсій та інших виплат тощо (а.с. 11).

За результатами розгляду даної скарги начальником відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції 18.06.2015 року, повідомлено прокурора про хід виконавчого провадження та зазначено, що головним державним виконавцем вжито всіх вичерпних заходів по даному виконавчому провадженню (а.с.12). Строк здійснення виконавчого провадження не порушено, всі дії відповідають вищевказаному Закону та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» прокурор є учасником виконавчого провадження та бере участь у виконавчому провадженні у випадку здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді та відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа за його заявою.

Частини 1, 2 статті 25 Закону визначають обов»язок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення такого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред»явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Скарга подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Частиною 2 даної статті передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов»язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 84 Закону України «Про виконавче провадження» здійснювати перевірку законності виконавчого провадження мають право заступники начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальники управлінь державної виконавчої служби, їх заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» посадові особи, зазначені у статті 84 цього Закону, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням вищої посадової особи, з власної ініціативи або під час розгляду поданої відповідно до частини сьомої статті 82 цього Закону скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесену за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 5 ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» про результати перевірки законності виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребувала, виноситься постанова, яка є обов»язковою для виконання державними виконавцями та підлеглими посадовими особами державної виконавчої служби.

Суд першої інстанції зазначає, що начальник відділу державної виконавчої служби наділений повноваженнями щодо здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень. Таким чином, за результатами розгляду скарги, поданої в порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», що мало місце в даному випадку, начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, однак начальник відділу районного управління юстиції позбавлений права перевірки виконавчого провадження в порядку ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії начальника ВДВС Богородчанського РУЮ є протиправними в частині винесення постанови про наслідки перевірки виконавчого провадження №46236021 та винесені за межами повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року у справі №809/2637/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький