Справа № 461/4352/13
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Справа № 876/9112/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 29 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, Відділ соціального захисту Шевченківського району м. Львова про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 15.04.2013 року звернулася в суд з адміністративним позовом до Львівської міської ради, треті особи - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, Відділ соціального захисту Шевченківського району м. Львова, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у проведенні позачергового безоплатного капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати провести позачерговий безоплатний капітальний ремонт квартири АДРЕСА_1, відповідно до п.8 4.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 29 травня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що їй безпідставно відмовляють у проведенні позачергового безоплатного капітального ремонту квартири, оскільки вона є особою, що має право на такий.

Зазначає, що згідно п.8 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: «Інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги: позачерговий безплатний капітальний ремонт власних жилих будинків і квартир та першочерговий поточний ремонт жилих будинків і квартир у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту: «До інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання,...з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи...»

Чинність даного Закону поширюється, відповідно до ч.2 ст.10 на: «дружин (чоловіків) померлих інвалідів, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге».

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41 та 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що постанову суду першої інстанції слід скасувати і провадження у справі закрити виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 був інвалідом І групи внаслідок захворювання, що пов'язане з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС. Даний факт підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 /а.с.4/.

З копії посвідчення серії НОМЕР_2 /а.с.5/ видно, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

Позивач зверталась до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради з заявою про проведення безплатного капітального ремонту її квартири АДРЕСА_1 у відповідь на що отримала відповідь /а.с.12/, згідно якої комісія вирішила, що вона не має права на проведення безоплатного капітального ремонту квартири, оскільки відповідно до п.8 ч.1 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач має право на позачерговий безоплатний капітальний ремонт житлового будинку і першочерговий поточний ремонт житлового будинку і квартири.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що комісією з питань проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, було правомірно вирішено, що ОСОБА_1 не має права на проведення безоплатного капітального ремонту квартири, а тому і повідомлення позивача про відмову в задоволенні її заяви є законним.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Зі змісту наведених норм видно, що при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Предметом позову в даній справі є зобов'язання провести позачерговий безоплатний капітальний ремонт квартири.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У той же час, правовідносини, що склались між сторонами, є правовідносинами, що пов'язані та витікають з житлових відносин ( ремонт квартири з застосуванням встановлених законом пільг позивача), тобто, відповідач у спірних правовідносинах не здійснює владних повноважень відносно позивача, у зв'язку з чим в силу положень статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, позивачу з даним позовом для захисту своїх прав, свобод чи інтересів слід звернутися до суду в порядку встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції, таким чином є наявними підстави для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, неправильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, а тому таку слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати і провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст.41, 160, 195, 196, 198 п.4, 203 ч.1, 205 ч.1 п.4, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 29 травня 2013 року скасувати і провадження у справі №461/4352/13-а закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук