Справа № 816/620/14
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/43505/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Веденяпіна О.А.

Степашка О.І.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Чортківський цукровий завод" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014

у справі № 816/620/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Чортківський цукровий

завод"

до Чортківської об?єднаної державної податкової інспекції Головного

правління Міндоходів у Тернопільській області Міністерства

доходів і зборів України

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Чортківський цукровий завод" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Чортківської об?єднаної державної податкової інспекції Головного правління Міндоходів у Тернопільській області Міністерства доходів і зборів України про скасування податкового повідомлення - рішення № від 10.09.2013.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення - рішення № від 10.09.2013.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 скасовано, прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в який просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом апеляційної інстанцій при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Сторони в судове засідання не з?явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаєморозрахунках з контрагентами ТОВ ?Радехівський цукор? та ТОВ ?Кернел - Трейд? за період з 01.10.2012 по 30.06.2013 та складено акт №198/22-05429587 від 27.08.2013.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 10.09.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов?язання по податку на додану вартість у розмірі 37445367 грн.; № від 10.09.2013, яким платнику зменшено розмір від?ємного значення суми податку на додану вартість на 1158922 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення № від 10.09.2013 залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення від 10.09.2013 № про зменшення розміру від?ємного значення податку на додану вартість - скасовано.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 198.1, пп. 198.3, пп. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит в сумі 26122500 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 24963578 грн., та завищено від?ємне значення по податку на додану вартість у сумі 1158922 грн. за травень 2013 року, внаслідок фіктивного формування податкового кредиту по операціях з придбання олії соняшникової нерафінованої у ТОВ ?Кернел-Трейд?.

Так, відповідач зазначав, що до обліку ТОВ ?Чортківський цукровий завод? прийнято первинні документи, які складено з порушенням, а саме - не зазначено посади відповідальних осіб та проставлено підпис невстановлених осіб (не зазначено прізвища та ініціалів), тому на думку перевіряючих такі документи не мають доказової сили і не можуть підтверджувати реальність здійснених операцій.

Крім того відповідач вказує на відсутність будь-яких доказів, що підтверджують відрядження посадових осіб платника податків за місцем складання первинних документів до м. Києва в день укладення договору № 3-ЧСЗ-1 від 05.10.2012, договору № 0106/2ДРБУ від 01.06.2013 та до м. Миколаєва у дні підписання актів приймання-передачі олії соняшникової та актів надання послуг.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв?язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв?язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених витрат по сплаті податку на додану вартість у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Адже податкове законодавство не пов?язує право платника на податковий кредит з діями його контрагентів по виконанню своїх податкових обов?язків, з наявністю у платника інформації про взаємовідносини його постачальників з податковими органами. Чинне законодавство не надає покупцеві товару (робіт, послуг) необхідних повноважень по контролю за відображенням його контрагентами у податковій звітності операцій по реалізації товарів (виконанню робіт, послуг) та їх оплаті, а також за сплатою ними податку до бюджету і поданням до податкового органу будь-яких документів.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні? підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов?язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За наявності даних, що свідчать про не відповідність особи, вказаної в податкових накладних, виписаних від імені позивача, особі, уповноваженої на здійснення операцій з поставки від імені цього товариства.

У справі, що переглядається, судом апеляційної інстанції встановлено, що первинні документи, які складалися при виконанні операцій з поставки позивачу товару на підставі договорів, не відповідають наведеним вимогам.

Так, за наслідками дослідження поданих позивачем актів приймання-передачі суди обох попередніх інстанцій дійшли висновку про неможливість встановити осіб, відповідальних за виконання розглядуваних господарських операцій, змісту та обсягу цих операцій. Виконання цих операцій не відповідає основному виду діяльності названого постачальника (вирощування сільськогосподарських культур); позивачем також не було представлено і податкових накладних, складених у процесі виконання цих операцій.

Зазначені факти є за своїм процесуальним змістом обставинами, встановленим судом апеляційної інстанції, переоцінка яких не входить до компетенції касаційного суду.

А відтак з огляду на те що, виконання зазначених господарських операцій необхідними первинними документами не підтверджено слід погодитися з висновком суду апеляційної інстанції про незаконність відображення цих операцій у податковому обліку позивача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Чортківський цукровий завод" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 у справі № 816/620/14 залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Чортківський цукровий завод" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 у справі № 816/620/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п?ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді О.А. Веденяпін
О.І. Степашко