Справа № 811/386/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м.Київ К/800/1736/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Маслія В.І. Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Відділу Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада

2014 року

у справі №811/386/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н"

до Відділу Держземагентства в Олександрівському районі

Кіровоградської області

треті особи: - ОСОБА_4,

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія

"Ніка"

про зобов»язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" (далі по тексту ТОВ "Агроконтракт-Н") звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відділу Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області (далі по тексту Держземагентство), яким просило зобов'язати відповідача скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка" (далі по тексту ТОВ "Агропромислова компанія "Ніка"), стосовно земельної ділянки НОМЕР_1 площею 6,38, яка розташована в АДРЕСА_1.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2013року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано реєстраційний запис, вчинений 03.08.2012 року відділом Держкомзему у Олександрівському районі Кіровоградської області (правонаступником якого є відділ Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області) у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за №03306 про реєстрацію договору оренди землі, укладеного 31.05.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ "АПК "Ніка".

При скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового, апеляційний суд вказав, що Держземагентство не виконало встановленого законодавством обов'язку по перевірці наявності обтяження на земельну ділянку, чим допустило прийняття передчасного рішення про державну реєстрацію договору оренди, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Агропромислова компанія "Ніка".

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Держземагентство звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить вищезазначене судове рішення скасувати та залишити в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2013 року.

На адресу Вищого адміністративного суду України, заперечень від відповідача та третіх осіб не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.03.2003 року Олександрівською районною державною адміністрацією видано ОСОБА_6 Державний акт НОМЕР_2 на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,38 га, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

03.12.2007 року між ОСОБА_6 (Орендодавець) та ТОВ "Агроконтракт-Н" (Орендар) укладено договір НОМЕР_1 оренди земельної ділянки площею 6,38 га, розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, терміном на 10 років.

15.12.2010 року вищевказаний договір оренди зареєстрований Олександрівським офісом Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №80.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

26.08.2010 року ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_6, після смерті останнього успадкувала вищевказану земельну ділянку, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом.

08.02.2012 року ОСОБА_4 видано Державний акт серії НОМЕР_3 на право власності за вищевказану земельну ділянку.

23.02.2012 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_4 у відділі Держкомзему у Олександрівському районі Кіровоградської області.

31.05.2012 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ТОВ "АПК "Ніка" (Орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого Орендарю у строкове платне користування передано земельну ділянку площею 6,8371 га, розташовану на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, строком на 5 років.

03.08.2012 року зазначений договір зареєстрований відділом Держкомзему у Олександрівському районі Кіровоградської області у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за №03306.

Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних відносин регулювалися, зокрема Законом України «Про оренду землі» №161-XIV, Порядком ведення Поземельної книги і Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року №1021, і Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962).

Відповідно до статті 202 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За правилами ст.20 вказаного Закону в редакції, що діяла станом на момент реєстрації договору оренди від 31.05.2012, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини 4 статті 32 Закону України "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, смерть фізичної особи - сторони зобов'язання - не припиняє зобов'язального правовідношення, оскільки майнові права та обов'язки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розділом ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України N1878-VI від 11.02.2010 «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Згідно Порядку ведення Поземельної книги та Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021 (діяла до 01.01.2013), обов'язок ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі покладено на територіальні органи Держземагентства.

До 01.01.2013 року відповідач був наділений повноваженнями щодо внесення відомостей до Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, а також повноваженнями щодо скасування (поновлення) записів у Поземельній книзі та Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Відповідно до п.8 Порядку, ведення Поземельної книги одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Згідно положень п.1 Порядку, ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Книга записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) - документ, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Відповідно до п.2 Порядку, державний реєстратор та відповідний територіальний орган Держкомзему після отримання реєстраційної справи з обмінним файлом, здійснюють процедуру перевірки та приймання обмінного файлу, у тому числі порівняння з технічною документацією. У разі відповідності обмінного файлу відомостям, які наведено в технічній документації, та вимогам до структури, змісту та формату обміну даними, за результатами перевірки та приймання реєстратором робиться відмітка на титульному аркуші технічної документації про приймання обмінного файлу, після чого заповнюється реєстраційна картка.

Після проведення перевірки даних, які містяться в даному випадку в договорі оренди, державний реєстратор відповідно до пункту 2.8 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель вносить запис про державну реєстрацію до відповідного розділу Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, про що до реєстраційної картки державним реєстратором вносяться відомості про державну реєстрацію. Після внесення відомостей про державну реєстрацію до реєстраційної картки вона засвідчується підписом керівника з зазначенням прізвища й ініціалів та печаткою оператора (реєстратора). Після цього відомості з реєстраційної картки державний реєстратор вносить до бази даних АС ДЗК.

З огляду на вищезазначене, на законодавчому рівні встановлений обов'язок державного реєстратора перевірити відомості щодо земельної ділянки, зазначені в реєстраційній картці та договорі оренди, і лише потім внести запис до Книги реєстрації, а потім - до АС ДЗК.

Судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що Відділ Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області перед реєстрацією права оренди на земельну ділянку повинен був пересвідчитись у відсутності вже зареєстрованого такого права на цю земельну ділянку.

В даному випадку, відділ Держземагентства, встановлені чинним законодавством вимоги не виконав, наявність обтяження на земельну ділянку не перевірив, чим допустив прийняття передчасного рішення про реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка".

Внаслідок дій відділу Держземагентства земельну ділянку фактично передано в оренду різним орендарям.

Свою касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що відділом Держкомзему не допущено порушень при реєстрації договору аренди між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка", оскільки подані документи відповідали встановленим вимогам діючого на той час законодавства. При цьому права позивача не були порушені. Зазначив, що на законодавчому та виконавчому рівнях змінено процедуру оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки і територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади з земельних ресурсів здійснюється лише державна реєстрація земельної ділянки. Державна реєстрація прав на земельну ділянку та права оренди землі здійснюється Державним реєстратором прав на нерухоме майно в порядку, передбаченому Законом України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяження». На даний час Відділ Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області не має повноважень щодо реєстрації прав оренди чи скасування такої реєстрації.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з приводу доводів скаржника зауважує наступне.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 з урахуванням змін та доповнень, встановлено, що систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав.

Відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" повноваження зі здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно покладено на державних реєстраторів Державної реєстраційної служби створеної при управлінні юстиції .

01.01.2013 року повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припиняються.

Оскільки відділ Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області є правонаступником відділу Держкомзему у Олександрівському районі Кіровоградської області, то питання наявності повноважень для скасування реєстрації договору оренди спірної земельної ділянки можливо вирішити під час виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції роз»яснив, що права ТОВ «Агроконтракт-Н» підлягають захисту шляхом визнання незаконним та скасування реєстраційного запису, вчиненого 03.08.2012 року відділом Держкомзему у Олександрівському районі Кіровоградської області (правонаступником якого є відділ Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області) у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за №03306 про реєстрацію договору оренди землі, укладеного 31.05.2012 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка".

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. Також відсутні підстави вважати, що цими судом допущені порушення норм процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу відділу Держземагентства в Олександрівському районі Кіровоградської області - відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі №811/386/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді