Справа № 820/6871/15
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 р.Справа № 820/6871/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання - Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "К.В." на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2015р. по справі № 820/6871/15

за позовом Приватного підприємства "К.В."

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство "К.В.", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд визнати недійсною податкову консультацію Головного управління ДФС у Харківській області №764/10/20-40-17-02-14 від 29.04.2015 року, надану Приватному підприємству "К.В.".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПП "К.В." 08.04.2015 року звернулось до ГУ ДФС у Харківській області із запитом про надання податкової консультації з питань звітності та сплати юридичною особою у 2015 році податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Листом ГУ ДФС у Харківській області № 764/10/20-40-17-02-14 від 29.04.2015 року надано податкову консультацію. Позивач не погоджується з наданою податковою консультацією контролюючого органу, вважає її необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам п.п. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що оскаржувана податкова консультація ГУ ДФС у Харківській області відповідає чинному законодавству, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 року в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "К.В." відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 58 Конституції України, Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 5 ЦК України, п. 12.3.4 ст. 12, п. 266.7.5 ст. 266 Податкового кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ПП "К.В." 08.04.2015 року звернулось до ГУ ДФС у Харківській області із запитом за № 23 про надання податкової консультації з питань звітності та сплати юридичною особою у 2015 році податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:

- які ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, діяли у м. Харкові, станом на 01 січня 2015року, а саме: ставки податку визначені Рішенням 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 № 126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України", або визначені Рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання, від 21.01.2015 № 1793/15 "Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 № 126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України";

- за якими ставками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ПП "К.В." повинно обчислювати, станом на 01 січня, суму податку за 2015 рік, а саме, за ставками, встановленими Рішенням 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 року № 126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України", чи Рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання, від 21.01.2015 № 1793/15 "Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 № 126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України".

У відповідь на вказаний запит позивача ГУ ДФС у Харківській області надано податкову консультацію № 764/10/20-40-17-02-14 від 29.04.2015 року.

Вказаною консультацією позивачу роз'яснено, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII (далі - Закон № 71) внесено зміни до статті 266 Податкового кодексу України, яка регламентує правові засади справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єкти та розміри ставок, порядок сплати, отримання пільг. Так, відповідно підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради. Крім цього, пунктом 12.3. статті 12 ПК України визначено що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів з обов'язковим визначенням об'єкту оподаткування, платника податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи та оприлюднюють до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих базовому податків та зборів. Пунктом 4 до Прикінцевих положень Закону № 71 встановлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені статями 9-14 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та рекомендовано органам місцевого самоврядування; місячний термін з дня опублікування Закону № 71 переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку). Враховуючи наведене рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 №1793/15 встановлений порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по м. Харкову на 2015 та 2016 роки. Крім цього п. 2 інформаційного листа Державної фіскальної служби України від 16.01.2015 №722/5/99-99-19-01-01-16 надані роз'яснення особливостей оподаткування об'єктів нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб та встановлення ставок з податку на майно (надалі Порядок №722). Так, пп.2.1.2. п. 2.1. ст.2 Порядку № 722 та пп.266.7.5. п.266.7. ст. 266 ПК України встановлено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють, суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Таким чином, у 2015 році юридичні особи - платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчислюють суму податку за поточний рік за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної або міської ради на поточний рік. Що стосується фізичних осіб то згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення (нарахування) суми податку з об'єктів житлової (нежитлової) нерухомості, які перебувають у їх власності, та вручення податкових повідомлень-рішень про сплату податку здійснюється контролюючим органом до і липня року, що настає за базовим податковим звітним) роком, тобто за 2014 рік. Контролюючим органом повідомлено, що пп.16.1.3. та 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 ПК України встановлені обов'язки платників податків подавати до контролюючого органу декларацію, зокрема з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України. Враховуючи вищенаведене, контролюючим органом повідомлено, що підприємству ПП "К.В." необхідно розрахувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015 рік з врахуванням ставок, затверджених рішенням Харківської міської ради від 21.01.15 року № 1793/15, та подати податкову декларацію до контролюючого органу за місцем знаходження об'єкту нерухомості.

Позивач, не погоджуючись з податковою консультацією контролюючого органу, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що оскаржувана податкова консультація ГУ ДФС у Харківській області відповідає чинному законодавству України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 52.1-52.3 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року внесено зміни до статті 266 Податкового кодексу України, яка регламентує правові засади справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єкти та розміри ставок, порядок сплати, отримання пільг.

Так, відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Разом з тим, пунктом 33 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України передбачено, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені пунктом 266.5.1 пункту 265.5 статті 265 Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. для об'єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 10.3 п. 3 розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. А також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Колегія суддів зазначає, що до прийняття Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01.01.2015 року, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в частині установлення податку на нежитлову нерухомість, не існувало, у зв'язку із чим у 2014 році ставки такого податку місцевими радами не встановлювались.

Таким чином, у 2015 році юридичні особи - платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчислюють суму податку за поточний рік за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної або міської ради на поточний рік.

В матеріалах справи наявне рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання №1793/15 від 21.01.2015 року "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України", яке набрало чинності 01.01.2015 року.

Відповідно до п. 1 вказаного рішення внесено зміни до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 року № 126/1 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України" та викладено його в такій редакції: "1. Встановити на території міста Харкова податок на майно, який складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю" /а.с. 66-68/.

Відповідно до підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що юридичні особи - платники податку самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта оподаткування декларацію за встановленою формою у порядку, передбаченому статтею 46 Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Відповідно до п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов'язання за звітний рік сплачується юридичними особами авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що настає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Як свідчать матеріали справи, ПП "К.В." подано до контролюючого органу податкову декларацію на 2015 рік від 18.02.2015 року, в якій самостійно обчислено та визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, річна сума якого складає 3502,97 грн.

Тобто, позивач фактично погодився зі ставками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановленими рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 № 1793/15, яке набрало чинності з 01.01.2015 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана податкова консультація ГУ ДФС у Харківській області відповідає чинному законодавству України.

Крім того колегія суддів зазначає, що пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України встановлено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої у письмовій формі, зокрема на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до пункту 53.3 цієї статті платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже, Податковий кодекс України, в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації, чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

З аналізу вищезазначених норм Податкового кодексу України можна зробити висновок, що податкові консультації не мають сили правового акта, фактично є позицією податкового органу щодо того, як повинна застосовуватися норма права, а тому не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх.

Така форма оприлюднення офіційного розуміння окремих положень законодавства, що регулює податкові правовідносини, не породжує для відповідних суб'єктів настання будь-яких юридичних наслідків, не впливає на їхні права та обов'язки, а також не є обов'язковою для виконання. Підставою для визнання податкової консультації недійсною може бути лише її суперечність правовим нормам або змісту відповідного податку чи збору.

З огляду на відсутність такої ознаки у податкової консультації, яку позивач оскаржує, суд першої інстанції інстанцій дійшов правильного висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність цього висновку.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що адміністративний позов Приватного підприємства "К.В." до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними є незаконним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі № 820/6871/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "К.В." залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2015р. по справі № 820/6871/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Водолажська Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 05.11.2015 р.