Справа № 805/3230/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року справа №805/3230/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі № 805/3230/15-а за позовом ОСОБА_2 до Національного агентства України з питань державної служби, Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області, третя особа: Управління державної служби Головного управління державної служби в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні працівника, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушення строків її виплати, компенсації за невикористану відпустку, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07 серпня 2015 року звернувся до суду із адміністративним позовом (який було уточнено та доповнено) до Національного агентства України з питань державної служби, Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області, третя особа: Управління державної служби Головного управління державної служби в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Національного агентства України з питань державної служби щодо неповного перерахування коштів на рахунки Державної казначейської служби у Донецькій області, які передбачались для виплати заробітної плати;

визнати протиправну бездіяльність посадових осіб Державної казначейської служби у Донецькій області стосовно неперерахування заробітної плати на картковий рахунок;

стягнути з Національного агентства України з питань державної служби на користь позивача з державного бюджету: нараховану, але не виплачену заробітну плату за червень 2014 року з урахуванням індексу споживчих цін у сумі 1 035, 09 грн.; нараховану, але не виплачену заробітну плату за серпень 2014 року з урахуванням індексу споживчих цін у сумі 7 819,01 грн.;

стягнути з Національного агентства України з питань державної служби на користь позивача компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи в Головному управлінні державної служби України в Донецькій області з 03.06.2014 року по 28.11.2014 року тривалістю 10 днів у сумі 1 095,10 грн.;

стягнути з Національного агентства України з питань державної служби на користь позивача середній заробіток за весь час затримки з дати звільнення по дату направлення позивачем позовної заяви до суду у сумі 33 375,81 грн.;

стягнути з Національного агентства України з питань державної служби на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2, в частині вимог щодо стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. з Національного агентства України з питань державної служби на користь позивача ОСОБА_2 - залишено без розгляду. Ухвала сторонами не оскаржена та набрала законної сили.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі № 805/3230/15-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на норми Кодексу законів про працю України, Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та зазначає, що заборгованість по заробітній платі у липні та серпні 2014 року утворена та не виплачена з невідомих причин, оскільки усі дії та вимоги необхідні для її виплати було здійснено, але перерахування на картковий рахунок позивача нездійсненно.

Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не з'ясовано усі обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають обставинам справи, а саме про те, що заборгованість відповідача за липень, серпень 2014 року перед позивачем утворилась не через проведення антитерористичної операції.

04 листопада 2015 року від представника Національного агентства України з питань державної служби на електронну адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких останній просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а справу розглянути без участі представника відповідача.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 03.06.2013 року працював на посаді головного спеціаліста - юрисконсульта Управління державної служби Головного управління державної служби України в Донецькій області (а.с. 20-21, 23).

28 листопада 2014 року наказом Управління державної служби Головного управління державної служби України в Донецькій області позивача звільнено з займаної посади з цієї ж дати на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю - за згодою сторін (а.с. 25).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні спірного судового рішення грубо порушив норми процесуального права, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами у справі є Національне агентство України з питань державної служби, Головне управління Державної казначейської служби у Донецькій області.

Пунктом 1 Положення про Національне агентство України з питань державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 500, визначено, що Національне агентство України з питань державної служби (Нацдержслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується i координується Кабінетом Мiнiстрiв України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює функціональне управління державною службою.

Відповідно до частини 1 ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Колегія суддів зазначає, що, оскільки відповідач у справі є центральним органом виконавчої влади, то справа повинна була розглянута колегією у складі трьох суддів.

Донецьким окружним адміністративним судом було грубо порушено вимоги ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України, бо справа розглянуто суддею одноособово, тобто неповноважним складом суду, що є підставою для скасування рішення, прийнятого за результатами такого розгляду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з адміністративного позову вбачається, що відповідачами у справі є Національне агентство України з питань державної служби, Головне управління Державної казначейської служби у Донецькій області.

Але вимоги ОСОБА_2 стосуються стягнення коштів заробітної плати за червень, серпень 2014 року та компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи в Управлінні державної служби Головного управління державної служби в Донецькій області з 03.06.2014 року по 28.11.2014 року тривалістю 10 днів та стягнення середнього заробітку за весь час затримки з дати звільнення по дату направлення позивачем позовної заяви до суду.

Колегія суддів зазначає, що позивачем було невірно визначено відповідача у справі, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, ОСОБА_2 з 03.06.2013 року по 28.11.2014 року працював на посаді головного спеціаліста - юрисконсульта Управління державної служби Головного управління державної служби України в Донецькій області (а.с. 20-21, 23, 25).

Відповідно до пункту 1 Положення про Управління державної служби Головного управління державної служби в Донецькій області, затвердженого Наказом Головдержслужби України 17 вересня 2009 року № 253 (далі Положення - 253), Управління державної служби в Донецькій області (далі - управління) є територіальним органом, підзвітним та підконтрольним Головдержслужбі.

Указом Президента України від 18 липня 2011 року № 769 «Питання управління державною службою в Україні» утворено Національне агентство України з питань державної служби шляхом реорганізації Головного управління державної служби України.

Відповідно до пункту 12 Положення № 253 Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Пунктом 9 Положення № 253 визначено, що начальник управління призначає на посаду і звільняє з посади працівників управління.

Отже, враховуючи те, що позивач перебував в трудових відносинах з Управлінням державної служби Головного управління державної служби в Донецькій області, як самостійної юридичної особи, то і позовні вимоги повинні були бути заявлені саме до цієї юридичної особи.

Частиною 1 ст. 52 КАС України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулися не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну відповідача належним відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що позивач звернувся до неналежного відповідача, повинен був його замінити, а саме: Національне агентство України з питань державної служби на Управління державної служби Головного управління державної служби в Донецькій області, а Національне агентство України з питань державної служби залучити у якості третьої особи в разі відсутності згоди позивача.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів зазначає, що Національне агентство України з питань державної служби є неналежним відповідачем у справі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлене судове рішення з порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі № 805/3230/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Національного агентства України з питань державної служби, Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області, третя особа: Управління державної служби Головного управління державної служби в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні працівника, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушення строків її виплати, компенсації за невикористану відпустку, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко