Справа № 804/19918/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ніколайчук С.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання протиправними постанов від 12.12.13р. та від 19.12.13р. ,-
03.12.14р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов гр. ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, в якому позивач просить суд:
- визнати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 12.12.13р. та 19.12.13р. про повернення виконавчих документів №2-а/390/11 від 17.01.13р. та №2а-4433/11 від 29.10.12р. протиправними та скасувати їх;
- зобовязати Головне управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти у гр. ОСОБА_1, виконавчі документи №2-а-390/11 від 17.01.13р. та №2а-4433/11 від 29.10.12р. до виконавчого провадження в установленому законом порядку.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ним було отримано виконавчі листи від 17.01.12р. по справі №2а/390/11 та від 29.10.12р. по справі №2а/4433/11 з даними виконавчими листами гр. ОСОБА_1 звернувся до виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, однак постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 12.12.13р. та 19.12.13р. позивачу було повернено вищевказані виконавчі листи, в звязку з прийняттям Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Позивач вважає такі дії виконавця незаконними та вважає постанови від 12.12.13р. та 19.12.13р. такими, що суперечать чинному законодавству України, а тому підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 08.12.14р. позивача звільнено від сплати судового збору.
23.12.14р. позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, докази наявні у матеріалах справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився без поважної причини, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується матеріалами справи.
За приписами ч.6 ст. 128 вищевказаного Кодексу, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
Враховуючи вказані норми, наведене позивачем у позові клопотання про розгляд справи без її участі, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду справи, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ч. 5 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності позивача та представника відповідача за наявними у справі доказами згідно до вимог ст.ст. 128, 181 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:
cудом встановлено, що 17.01.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області позивачеві був виданий виконавчий лист по справі № 2а-390/11 за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у м. Нікополі Дніпропетровської області, яким зобов'язано УПФУ перерахувати ОСОБА_1 пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 07.06.2010 р. по 22.07.2011 року з урахуванням виплачених сум. Постанова суду набрала законної сили 02.08.2012 р. Вказаний виконавчий лист був поданий позивачем до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 19.12.2013 р. було повернуто виконавчий документ № 2а-390/11 стягувачу, для подальшого виконання в частині виплати нарахованої за виконавчим документом суми до відповідного органу Державної казначейської служби України у порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».
Судом також встановлено, що 29.10.2012 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області позивачеві був виданий виконавчий лист по справі № 2а-4433/11 по справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у м. Нікополі Дніпропетровської області, яким зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2011 р. по 22.07.2011 року включно, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Вказаний виконавчий лист був поданий позивачем до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 12.12.2013 р. було повернуто виконавчий документ № 2а-4433/11 стягувачу, для подальшого виконання в частині виплати нарахованої за виконавчим документом суми до відповідного органу Державної казначейської служби України у порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» .
13.01.2014 року позивач звернувся до Управління Державної казначейської служби України в м. Нікополі Дніпропетровської області із заявою про прийняття виконавчих листів №2-а-390/11 від 17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від 29.10.2012 року до виконання.
Листом від 16.01.2014 року за вих. № 02-26/147, Управління Державної казначейської служби України в м. Нікополі Дніпропетровської області повідомло позивача проте, що виконавчі листи №2-а-390/11 від 17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від 29.10.2012 року, видані Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області не підлягають виконанню управлінням Державної казначейської служби України в м.Нікополі Дніпропетровської області та підлягають поверненню стягувачу.
Як свідчать матеріали справи, підставою для повернення відповідачем виконавчих документів без виконання, явилось те, що останній посилається на ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» як на обставину, що виключають можливість подальшого виконання рішення суду органами державної виконавчої служби та як наслідок подальшого здійснення виконавчого провадження. Таким чином, зазначені виконавчі документи підлягають поверненню стягувачеві, як частково виконаний, для подальшого виконання в частині виплати нарахованої за виконавчим документом суми до відповідного органу ДКСУ у порядку визначеному Законом.
При цьому зазначено, що боржник підпадає під поняття визначені ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», як державний орган, у звязку з чим виникли обставини, які виключають можливість подальшого виконання рішення суду органами державної виконавчої служби та як наслідок подальшого здійснення виконавчого провадження.
Для подальшого виконання в частині виплати нарахованої за виконавчим документом суми позивачу розяснено право звернення до органу Державної казначейської служби України.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків та дій відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Статтею 1 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р. № 4901-VI (набрав чинності з 01.01.2013 р.) (далі - Закон № 4901-VI), держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно.
Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").
Аналіз наведених норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" свідчить про те, що Державною казначейською службою України виконуються судові рішення про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, юридична особа.
Пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4901-VI встановлено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Як свідчать матеріали справи, виконавчі документи по справах №2а-390/11 та №2а-4433/11, видані позивачеві Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, набрали законної сили 02.08.2012 р. та 16.08.2012 р. відповідно, тому суд вважає, що положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" на нього не розповсюджуються.
Таким чином, судові рішення, які набули законної сили до 01.01.2013 р., тобто, до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», повинні виконуватись державною виконавчою службою на підставі Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
За таких обставин, у урахуванням наведених норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд вважає, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 протиправно були винесені постанови від 12.12.2013 р. та 19.12.2013 р. про повернення виконавчих документів без виконання, що позбавило позивача отримати належний захист своїх прав та інтересів у правовідносинах, що виникли у зв'язку із виконанням рішень Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Статтею 51 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.
Враховуючи зміст оскаржуваних постанов, наведені вище положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що посадова особа Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, приймаючи рішення про повернення виконавчого документа позивачеві, діяла у спосіб, що не передбачений положеннями Закону України "Про виконавче провадження", що є підставою для визнання протиправними та скасування постанови від 12.12. 2013 року та від 19.12.13року про повернення виконавчого документа.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов гр. ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання протиправною постанову від 12.12.13р. та від 19.12.13р.- задоволити.
Визнати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 12.12.13р. ВП №39200861 та 19.12.13р. ВП №39477417 про повернення виконавчих документів №2-а/390/11 від 17.01.13р. та №2а-4433/11 від 29.10.12р. протиправними та скасувати їх.
Зобовязати Головне управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти у гр. ОСОБА_1, виконавчі документи №2-а-390/11 від 17.01.13р. та №2а-4433/11 від 29.10.12р. до виконавчого провадження в установленому законом порядку.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 23.12.14р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5