Справа № 2а-720/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/32996/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є.,
Бутенка В.І., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області неправомірними та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області щодо відмови прийняття документів, що підтверджують право ОСОБА_4 на пенсійне забезпечення на пільгових умовах і призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області подало касаційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2012 року, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, помилково виходячи з того, що відповідно до роз'яснення Пенсійного фонду України особи, які працювали електрогазозварниками до 1992 року в житлово-експлуатаційних підприємствах, права на призначення такої пенсії не мають, а також період роботи позивача з 30 червня 1999 року по 3 березня 2000 року не підтверджений результатами атестації робочих місць, а з 1 листопада 2005 року позивач електрогазозварником працював за сумісництвом, тобто не повний робочий день.

За правилами пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок проведення атестації), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набрала чинності з 21 серпня 1992 року) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Пунктом 4.3 вказаного Порядку передбачено, що в разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку), до стажу, який дає право на таку пенсію, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій і це вбачається з матеріалів справи, зокрема з уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, виданої 13 липня 2010 року Відкритим акціонерним товариством «Рівнельон» (правонаступником Рівненського льонокомбінату), ОСОБА_4 в періоди з 20 лютого 1980 року по 31 липня 1982 року, з 1 серпня 1982 року по 22 грудня 1986 року працював електрогазозварником в житлово-комунальному відділі, з 1 квітня 1997 року по 30 листопада 2009 року - електрогазозварником в житлово-ремонтно-експлуатаційній дільниці Рівненського льонокомбінату, зайнятим різанням та ручним зварюванням протягом повного робочого дня, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, так і однойменним Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

В цій же довідці зазначено, що право позивача на пільгову пенсію за Списком № 2 підтверджено атестацією робочих місць (наказ від 30 червня 1997 року № 376, наказ від 4 березня 2000 року № 54, наказ від 2 березня 2005 року № 9).

Та обставина, що ОСОБА_4, працюючи електрогазозварником на Рівненському льонокомбінаті був безпосередньо зайнятий різанням та ручним зварюванням повний робочий день, 5-денного 40-годинного робочого тижня, підтверджується довідкою № 27, виданою ліквідатором Відкритого акціонерного товариства «Рівнельон» 24 лютого 2011 року.

З уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах № 69, виданої Закритим акціонерним товариством «Рівненський домобудівний комбінат» 24 червня 2010 року, слідує, що ОСОБА_4 у період з 25 листопада 1994 року по 30 червня 1996 року працював газоелектрозварником, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, пільговою роботою позивач був зайнятий повний робочий день та інших робіт не виконував, стоковим і контактно-точковим зварюванням не займався. За результатами атестації робочих місць за умовами праці (наказ від 25 серпня 1995 року № 149) підтверджене право позивача на пільгове пенсійне забезпечення на вказаній у довідці посаді.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для призначення ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки він має необхідний трудовий стаж на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 (не менше 12 років 6 місяців), що підтверджується записами трудової книжки позивача, уточнюючими довідками та результатами атестації робочих місць.

Посилання відповідача на роз'яснення Пенсійного фонду України, що період роботи позивача електрогазозварником до 1992 року не повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, є безпідставним, оскільки таке не є нормативним документом та суперечить вимогам пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2011 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.