Справа № 2а-0870/11060/11
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Київ К/800/40291/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2012 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2013 р.

у справі № 0870/11060/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммонтажвентиляція»

до Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проммонтажвентиляція» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2012 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2013 р., позовні вимоги задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.07.2011 р. № у частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 14 765,75 грн., а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 5,60 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Крім того, скаржником було заявлено клопотання про заміну сторони правонаступником у зв'язку зі зміною найменування на Енергодарську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

Відповідно до статті 55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене та надані докази перейменування відповідача, судова колегія вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 11.07.2011 р. № 219/16-011/32715691 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість».

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог абзацу другого підпункту 7.2.6. пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, а саме - завищення позивачем суми податкового кредиту в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за червень 2011 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.07.2011 р. № про визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 73 833,75 грн., з яких 59 067,00 грн. за основним платежем та 14 766,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2009 року позивач включив до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі податкової накладної оформленої у грудні 2008 році, виписаної ПП «ПРОМТЕХБУД-ПОСТАЧ», на суму 295 334,00 грн. (ПДВ - 59 067,00 грн.), діяльність якого була визнана фіктивною. У червні 2011 позивач надав уточнюючий розрахунок, в якому змінив податкову накладну, виписану ПП «ПРОМТЕХБУД-ПОСТАЧ» на суму 295 334,00 грн. (ПДВ - 59 067,00 грн.), на податкові накладні двох інших контрагентів, які були виписані у грудні 2008 року, а саме - ТОВ «РЕДІЛ-1» та ТОВ «МР» на загальну суму 295 334,00 грн. (ПДВ - 59 066,80 грн.).

За висновками контролюючого органу, позивачем завищено суму податкового кредиту в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2011 року, що полягає у неправомірному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок «прострочених» податкових накладних у розмірі 59 066,80 грн.

Скаржник обґрунтовуючи касаційну скаргу, вказує на те, що позивач в порушення вимог абзацу третього пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, протягом 365 днів з дати виписки податкової накладної не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних.

У відповідності до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Як вбачається з касаційної скарги, відповідач оскаржуючи рішення попередніх судових інстанцій вказує на правомірність визначення позивачу суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 59 0067,00 грн.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій було відмовлено у задоволенні позовних вимог у цій частині.

З огляду на викладене, спірні судові рішення підлягають перегляду у межах скасування податкового повідомлення-рішення у частині нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 14 765,75 грн.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, суди попередніх інстанцій виходили з безпідставності застосування відповідачем положень статті 123 Податкового кодексу України та нарахування позивачу штрафу за ставкою 25 %, оскільки донарахування відповідачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість відбулося за червень 2011 року, у зв'язку з чим, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, які передбачають за порушення податкового законодавства, вчиненого у період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року, застосування штрафних санкцій не більше 01,00 грн. за кожне порушення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

За приписами пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) декларація, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до підпункту 123.1 пункту 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Разом з тим, відповідно до пункту 11 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Отже, законодавець пов'язує застосування штрафних санкцій у відповідному розмірі з періодом вчинення порушення податкового законодавства.

Зі змісту пункту 7 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України випливає, що ця норма встановлює особливості застосування штрафних санкцій до суб'єктів господарювання за порушення податкового законодавства у визначений період, які полягають у встановленні максимальної ставки санкцій за кожне порушення.

Таким чином, системний аналіз наведених норм Податкового кодексу України дає підстави вважати, що встановлення податковим органом заниження позивачем суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у червні 2011 року, слід розуміти як порушення податкового законодавства за яке відповідно до пункту 7 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України може бути застосована відповідальність, передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, але не більше 01,00 грн. за кожне порушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідач при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не врахував приписи пункту 7 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, що призвело до безпідставного застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у значно більшому розмірі, а отже, спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню у частині визначення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 14 765,75 грн.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Енергодарську об'єднану державну податкову інспекцію Запорізької області Державної податкової служби на Енергодарську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

2. Касаційну скаргу Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишити без задоволення.

3. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2012 р., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2013 р., у справі № 0870/11060/11 залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.