Справа № 826/11375/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2015 р. м. Київ К/800/66436/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Галерея-Алекс»
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014
у справі № 826/11375/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Галерея-Алекс»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галерея-Алекс» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 20.03.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2014 позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2014 скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

- відповідачем проведено перевірку своєчасності подання платіжного доручення до установи банку по сплаті податку на додану вартість ТОВ «Галерея-Алекс» за період з січня по червень 2013 року, за результатами якої складено акт №821-15/37935606 від 21.02.2014;

- названим актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасна сплата податку на додану вартість у період з січня по червень 2013 року;

- на підставі акту перевірки відповідачем прийнято:

1) податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2014, яким на підставі абз.1 п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України за затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 66 684,3 грн. до 30 календарних днів позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%, що складає 6 668,43 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2014, яким на підставі абз.1 п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України за затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 39 545 грн. до 60 календарних днів позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, що складає 7 909 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що погашення відповідачем податкового боргу позивача за рахунок своєчасно сплачених останнім грошових зобов'язань з податку на додану вартість є дією відповідача, а не позивача, а тому в діях позивача відсутній склад податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті грошових зобов'язань з ПДВ з квітня по червень 2013 року, що, у свою чергу, свідчить про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що сплата платником податків податкового зобов'язання перед погашенням податкового боргу, тобто, в порушення п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, внаслідок чого відповідачем здійснено зарахування коштів в погашення податкового боргу замість платника податків, не може вважатися належною сплатою податкового зобов'язання і тягне за собою відповідальність, передбачену п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Суд касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, як такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Суди попередніх інстанцій встановили, що у період з 23.04.2013 по 20.06.2013 відповідачем самостійно було проведено зарахування сплачених позивачем грошових коштів в рахунок погашення заборгованості по податку на додану вартість, яка утворилась на підставі податкового повідомлення-рішення № від 09.04.2013.

Згідно п.36.1, п.36.6 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

За змістом ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, обов'язок контролюючого органу на зарахування коштів, які сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу такого платника згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, прямо передбачений вищенаведеними положеннями названого Кодексу.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто, сума узгодженого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті, судами попередніх інстанцій не встановлено, чи набула визначена податковим повідомленням-рішенням № від 09.04.2013 сума грошового зобов'язання статусу узгодженого грошового зобов'язання, несплата якого у встановлені законом строки стала підставою для набуття відповідною сумою статусу податкового боргу.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи щодо зарахування відповідачем коштів, що сплачує позивач, в рахунок погашення податкового боргу останнього, в порядку п.87.9 ст.87 названого Кодексу, в результаті чого виникла сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання, на яку нараховано штрафні санкції на підставі абз.1 п.126.1 ст.126 названого Кодексу, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що обставини справи щодо наявності у позивача податкового боргу підлягають дослідженню та встановленню судом на підставі належних та допустимих доказів, наявних у справі, що судами попередніх інстанцій в порушення вимог процесуального закону здійснено не було.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

З огляду на неповноту встановлення судами усіх обставин справи, що входять до предмету доказування по даному спору, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галерея-Алекс» задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2014 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді В.В. Кошіль

О.А. Моторний