Справа № 810/3045/13-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/800/1557/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - ОДПІ)

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2013

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2013

у справі № 810/3045/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - СПД ОСОБА_2, підприємець)

до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - ОДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2013, позов задоволено: податкові повідомлення - рішення Вишгородської ОДПІ від 11.04.2013 № та від 21.08.2013 № про збільшення СПД ОСОБА_2 грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на доходи фізичних осіб на 202 901,62 грн. та 60 392,55 грн. відповідно визнані протиправними та скасовані.

У касаційній скарзі ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Податкові повідомлення - рішення, з приводу правомірності яких виник спір, прийняті ОДПІ за наслідками адміністративного оскарження на підставі акта ДПІ у Вишгородському районі Київської області ДПС від 08.01.2013 про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання СПД ОСОБА_2 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 31.12.2011.

Згідно з висновками акту перевірки підприємець у І кварталі 2010 року, у 2011 році завищив валові витрати на суму 993 904,68 грн. та як податковий агент не утримав і не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 57 338,00 грн., внаслідок чого порушив вимоги підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, підпункту 9.10.1 пункту 9.10 статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-IV (Закон № 889-IV), підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170, пунктів 177.2 та 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (ПК).

Такі висновки податкового органу вмотивовані тим, що: сформовані СПД ОСОБА_2 валові витрати внаслідок придбання у контрагентів (ТОВ "Промислові мастила", ТОВ "Профіпартс", Асоціації міжнародних автомобільних перевізників, фізичної особи - підприємця ОСОБА_3) товарів та послуг (паливо-мастильні матеріали, запчастини, послуг з технічного обслуговування автомобілів, видача книжок МДП, свідоцтв про допущення дорожнього транспортного засобу до перевезення товарів під митними печатками та пломбами, послуг автомийки та автостоянки) не підтверджені документально (відсутні акти виконаних робіт (послуг), акти списання ПММ та запасних частин; у подорожніх листах вантажного автомобіля міжнародного сполучення відсутні відмітки щодо маршруту транспортного засобу (місце відправлення, місце прибуття, пробіг автомобіля з вантажем та без вантажу по території України та за її межами); відсутні документи щодо страхування транспортного засобу); до звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, складені фізичними особами -найманими працівниками, що отримали такі кошти від СПД ОСОБА_2, не додано відповідних документів, які підтверджували б факт перебування у відрядженні працівників (на посвідченні про відрядження відсутній підпис особи, відповідальної за реєстрацію осіб, які прибули й вибули на (з) підприємство, та печатка підприємства).

Відповідно до пункту 4.1 ст. 4 Закону № 889-IV, який до 01.01.2011 визначав порядок обліку, звітування та внесення податку з доходів фізичних осіб до бюджету, загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

Згідно із пунктом 4.3 цієї статті до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включається сума коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, з урахуванням норм пункту 9.10 статті 9 цього Закону.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, в тому числі, сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої розраховується згідно з пунктом 9.10 статті 9 цього Закону (підпункт 4.2.15 пункту 4.2 ст. 4 Закону № 889-IV).

Відповідно до підпункту 9.10.1 пункту 9.10 ст. 9 Закону № 889-IV, податковим агентом платника податку при оподаткуванні сум, отриманих на відрядження або під звіт, не повернутих таким платником податку протягом встановленого підпунктом 9.10.3 цього пункту строку, є особа, що надала такі суми, а саме: а) на відрядження у сумі перевищення над сумою витрат платника податку на таке відрядження, розрахованою згідно з підпунктом 5.4.8 пункту 5.4 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"; б) під звіт для здійснення окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх надала, у сумі перевищення над сумою фактичних витрат платника податку на здійснення таких дій. Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що надала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а при недостатності суми такого доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців, до повної сплати суми такого податку; звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, надається за формою, встановленою центральним податковим органом, до закінчення третього банківського дня, наступного за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що надала кошти під звіт.

Аналогічні за змістом положення також передбачені пунктом 162.1 ст. 162, статтею 167 та пунктом 168.1 ст. 168 ПК.

Підпунктом 9.10.2 пункту 9.10 ст. 9 Закону № 889-IV встановлено, що до закінчення третього банківського дня, наступного за днем, у якому працівник завершує відрядження (або виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що надала кошти під звіт), він повинен подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, а невикористану суму коштів повернути підприємству.

У свою чергу, підпунктом 170.9.2 пункту 170.1 ст. 170 ПК визначено, що звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом державної податкової служби, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

Відповідно до пункту 1.3 розділу I Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59, фактичний час перебування у відрядженні визначається за відмітками в посвідченні про відрядження щодо вибуття з місця постійної роботи й прибуття до місця постійної роботи. Якщо працівника відряджено до різних населених пунктів, то відмітки про день прибуття й день вибуття проставляються в кожному пункті.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що встановлені законом строки звітування працівників, яким СПД ОСОБА_2 виплачені грошові кошти на відрядження, про використання цих коштів не порушені, працівники позивача фактично перебували у відрядженні, що підтверджується дослідженими в судовому процесі документами (подорожніми листами, розрахунковими документами про витрати, понесені у відрядженнях (оплата за паливо-мастильні матеріали, паркування, використання доріг, послуг митниці, банківських установ, тощо) та закордонними паспортами громадян України з відмітками в них про перетин Державного кордону України), дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у позивача обов'язку нараховувати, утримувати та сплачувати податок з виданих водіям коштів до бюджету від їх імені та за їх рахунок та відповідно про протиправність податкового повідомлення - рішення від 21.08.2013 № .

Правильного висновку дійшли суди попередніх інстанцій також щодо протиправності податкового повідомлення - рішення від 11.04.2013 № .

До набрання чинності Податковим кодексом України дохід фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали загальну систему оподаткування доходів, одержуваних від такої діяльності, оподатковувався в порядку відповідно до норм розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 № 13-92, механізм застосування яких було передбачено розділом IV Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом ГДПІУ від 21.04.1993 № 12 (наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 20.12.2011 № 1675).

Згідно із статтею 13 розділу IV Декрету № 13-92 оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, який працює на загальній системі оподаткування, від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи тобто до валового доходу зараховується виручка, що надійшла підприємцю як в грошовій, так і в натуральній формі, а саме: виручка у вигляді безготівкових грошових коштів, що надійшли на банківський рахунок чи в готівковій формі безпосередньо підприємцю чи його працівникам на місці здійснення розрахунків, виручка в натуральній (негрошовій формі), суми штрафів і пені, отримані від інших суб'єктів підприємництва за договорами цивільно-правового характеру за порушення умов договорів, суми, нараховані банком на вільний залишок коштів на банківському рахунку та інше.

Отже, до складу загального оподатковуваного доходу включаються кошти, фактично отримані на розрахунковий рахунок або в касу суб'єкта малого підприємництва (тобто, застосовується касовий метод обчислення виручки). Загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Документально підтвердженими витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх періодів, якщо вони стосуються доходу, отриманого протягом звітного періоду. Такі витрати обов'язково мають бути підтверджені відповідними документами. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, вони враховуються податковими органами під час проведення остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними у додатку 6 до Інструкції № 12.

Аналогічні вимоги містить і положення Податкового кодексу України, статтею 177 якого врегульовано особливості оподаткування фізичної особи - підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування.

Відповідно до пунктів 177.2, 177.4 цієї статті об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Підприємці повинні вести облік власних доходів і витрат у книзі обліку доходів і витрат і мати підтверджуючі документи щодо походження товару (пункт 177.10 ст. 177 ПК).

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК визначено, що до витрат операційної діяльності відносяться витрати, визначені згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Форму книги обліку доходів і витрат та порядок її заповнення затверджено наказом Державної податкової адміністрації від 24.12.2010 № 1025 "Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення".

Відповідно до підпункту 3.4 пункту 3 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на час дії правовідносин, з приводу прав і обов'язків сторін в яких виник спір) до графи 4 Книги обліку доходів і витрат записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи.

Суди попередніх інстанцій на підставі досліджених первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку і копії яких приєднані до справи, а саме: фіскальних звітних чеків, актів про надання послуг, видаткових та податкових накладних, звітів про використання водіями коштів, наданих на відрядження або під звіт; актів на списання дизпалива та автомобільних запчастин, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", - встановили обставини щодо використання СПД ОСОБА_2 придбаних товарів і послуг, на суму витрат у зв'язку з придбанням яких вона зменшила загальний оподатковуваний дохід, у власній господарській діяльності. Оцінка доказів, наданих позивачем та зібраних судом на виконання вимог статті 11 КАС України, зроблена судами з дотриманням вимог статті 86 цього Кодексу.

Враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені нормою частини першої ст. 220 КАС України, які не дозволяють суду касаційної інстанції здійснювати переоцінку досліджених та оцінених судами попередніх інстанцій доказів, та з огляду на вимоги частини другої ст. 71 цього ж Кодексу, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій правомірно задовольнили позовні вимоги; доводи ОДПІ, викладені у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, у зв'язку з чим підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2013 у справі № 810/3045/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Є.А. Усенко

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев