Справа № 800/405/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 листопада 2015 року м. Київ справа № 800/405/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Генеральна прокуратура України, Служба безпеки України, Товариство Червоного хреста України, про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України суду, як суду першої інстанції, з адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати Україну в особі Президента України визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Російської Федерації військовополоненим.

Суд, перевіривши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Пунктом четвертим частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зазначає зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною четвертою статті 105, статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначені у статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 статті 171-1 КАС України Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України незаконним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду юстиції, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

Тобто, за змістом вказаної норми Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи, зокрема, може зобов'язати Президента України вчинити певні дії, одночасно визнавши його дії чи бездіяльність протиправними.

Проте, позивач, заявивши у позові вимогу про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, не визначив, які саме його дії, чи бездіяльність він вважає протиправними. Позивач не вказав, у чому полягає порушення Президентом України його особистих прав, свобод та законних інтересів.

При цьому, слід звернути увагу, що повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України, а саме статтею 106, відповідно до якої Президент України:

1) забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави;

2) звертається з посланнями до народу та із щорічними і позачерговими посланнями до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України;

3) представляє державу в міжнародних відносинах, здійснює керівництво зовнішньополітичною діяльністю держави, веде переговори та укладає міжнародні договори України;

4) приймає рішення про визнання іноземних держав;

5) призначає та звільняє глав дипломатичних представництв України в інших державах і при міжнародних організаціях; приймає вірчі і відкличні грамоти дипломатичних представників іноземних держав;

6) призначає всеукраїнський референдум щодо змін Конституції України відповідно до статті 156 цієї Конституції, проголошує всеукраїнський референдум за народною ініціативою;

7) призначає позачергові вибори до Верховної Ради України у строки, встановлені цією Конституцією;

8) припиняє повноваження Верховної Ради України у випадках, передбачених цією Конституцією;

9) вносить за пропозицією коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, сформованої відповідно до статті 83 Конституції України, подання про призначення Верховною Радою України Прем'єр-міністра України в строк не пізніше ніж на п'ятнадцятий день після одержання такої пропозиції;

10) вносить до Верховної Ради України подання про призначення Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України;

11) призначає на посаду та звільняє з посади за згодою Верховної Ради України Генерального прокурора України;

12) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Ради Національного банку України;

13) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення;

14) вносить до Верховної Ради України подання про призначення на посаду та звільнення з посади Голови Служби безпеки України;

15) зупиняє дію актів Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності цій Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності;

16) скасовує акти Ради міністрів Автономної Республіки Крим;

17) є Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України; призначає на посади та звільняє з посад вище командування Збройних Сил України, інших військових формувань; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави;

18) очолює Раду національної безпеки і оборони України;

19) вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни та у разі збройної агресії проти України приймає рішення про використання Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань;

20) приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України;

21) приймає у разі необхідності рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, а також оголошує у разі необхідності окремі місцевості України зонами надзвичайної екологічної ситуації - з наступним затвердженням цих рішень Верховною Радою України;

22) призначає на посади та звільняє з посад третину складу Конституційного Суду України;

23) утворює суди у визначеному законом порядку;

24) присвоює вищі військові звання, вищі дипломатичні ранги та інші вищі спеціальні звання і класні чини;

25) нагороджує державними нагородами; встановлює президентські відзнаки та нагороджує ними;

26) приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні;

27) здійснює помилування;

28) створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби;

29) підписує закони, прийняті Верховною Радою України;

30) має право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України;

31) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією України.

Законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов'язків на Президента України, крім тих, що прямо передбачені нормами Конституції України, про що зазначено у рішеннях Конституційного суду України від 10.04.2003 року № 7-рп/2003, від 07.04.2004 року № 9-рп/2004, від 16.05.2007 року № 1-рп/2007, від 02.10.2008 року № 19-рп/2008, від 08.10.20008 року № 21-рп/2008.

З урахуванням наведеного, позивачу слід зазначити з посиланням на Конституцію України, які саме дії чи бездіяльність Президента України у межах його компетенції, він вважає протиправними та у зв'язку з чим просить суд зобов'язати відповідача визнати його військовополоненим.

Також, суд звертає увагу, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не відповідають змісту позовних вимог. Так, змістом позовних вимог є зобов'язання Президента України вчинити певні дії. Проте, обставинами, якими позивач обґрунтовує зазначені вимоги є, фактично не дії чи бездіяльність Президента України, а дії та бездіяльність органів досудового слідства.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням йому строку для усунення недоліків та уточнення позовних вимог відповідно до вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 105, 106, 108, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати строк 5 днів з дня отримання ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Попередити ОСОБА_1, що у разі не усунення недоліків позовна заява підлягає поверненню особі, яка зверталася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз