Справа № 810/2227/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/56288/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряТитенко М.П.
та представників сторін: від позивача не з'явився
від відповідачаІващенко Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуВишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
на постановуКиївського окружного адміністративного суду від 08.05.2014
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014
справі № 810/2227/14
за позовомОСОБА_6
доВишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулась до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2011.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014, позов задоволено.

Відповідач подав касаційну скаргу, у відповідності до якої, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та у позові відмовити.

У судовому засіданні суду касаційної інстанції представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача (Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області) його правонаступником - Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- відповідачем проведено документальну позапланову перевірку громадянки ОСОБА_6 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт №2135/17-1/НОМЕР_2 від 04.10.2011;

- названим актом перевірки встановлено порушення позивачем ст.17, пп.8.1.3 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до несплати позивачем податку з доходів фізичних осіб на суму 45 490 993,95 грн.;

- на підставі названого акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 13.10.2011, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 45 490 993,95 грн.

Позиція відповідача полягає в тому, що позивач в порушення вимог податкового законодавства не включив до річних декларацій грошові кошти на суму 303 273 293 грн., які у період з 2007 року по 2010 рік були отримані на розрахункові рахунки позивача від ТОВ «Аларіт Пром», ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ «Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс», ТОВ «Спеціалізоване управління № 630».

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» доходом є сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Пунктом 1.6 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (далі - оподатковуваний дохід).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті); доходів, які підлягають оподаткуванню у складі загального річного оподатковуваного доходу; доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Законом.

За змістом п.2.1 ст.2 названого Закону платниками податку є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Згідно п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи.

Судами попередніх інстанцій з матеріалів справи встановлено, що грошові кошти, які, за твердженнями відповідача, в порушення норм податкового законодавства не були включені позивачем до річних декларацій, були надані позивачу на підставі укладених договорів доручення з ТОВ «Аларіт Пром», ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ «Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ «Спеціалізоване управління № 630». За умовами укладених договорів, позивач (як повірений) зобов'язувався здійснити від імені юридичних осіб, що перераховували йому грошові кошти, юридичні дії: провести розрахунки з фізичними особами, придбати товарно-матеріальні цінності.

Судами попередніх інстанцій також були взяті до уваги листи ТОВ «Аларіт Пром», ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ «Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ «Спеціалізоване управління № 630» (належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи), якими вони підтвердили, що умови укладених договорів доручення виконані позивачем у повному обсязі та заборгованість по них відсутня.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, що позивач, як повірений, не отримав жодної винагороди за укладеними договорами доручення, колегія суддів касаційної інстанції вважає вірним висновок судів про те, що у позивача був відсутній дохід у спірних періодах, а тому не виникають податкові зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідач не має жодних заперечень щодо обставин виконання позивачем, як повіреним, умов укладених договорів доручення. При цьому, висновки відповідача щодо необхідності донарахування позивачу грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб були зроблені ним без дослідження будь-яких первинних документів та ґрунтуються виключно на аналізі руху коштів по банківських рахунках цієї особи.

За таких обставин колегія суддів касаційної інстанції погоджується з позицією суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для висновків про те, що кошти, які отримані позивачем від довірителів на проведення від їх імені та за їх рахунок розрахунків та придбання товарно-матеріальних цінностей, були використані позивачем не за призначенням чи на будь-які інші цілі, які не визначені договірними обов'язками.

Враховуючи усе вищезазначене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій за встановлених обставин справи дійшли вірного, не спростованого доводами касаційної скарги, висновку щодо наявності законних підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача (Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області) його правонаступником - Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

2. Касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення.

3. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді В.В. Кошіль

О.А. Моторний