Справа № 2-а-191/10
Суддя: Коптєв Ю. А.
Дата ухвалення: 2010-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Барвінківський районний суд Харківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2010 року суддя Барвінківського районного суду Харківської облает -'оптєв Ю.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позо во / ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Барвінківському район харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду пов'язання перерахунку та виплати державної соціальної допомоги як особі, яка має статус Дитина війни»

ВСТАНОВИВ:

22.02.2010 року до Барвінківського районного суду Харківської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в якому вона просить суд відновити пропущений строк для звернения до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 року по .12.2007 року, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому, як особі, яка має статус Дитина війни», недосплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733 гри. 30 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист -.тей війни» з01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року має право на отримання соціально' : -помоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 200" ^ ку, яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державши :юджет України на 2007 рік», в тому числі й щодо зупинення ст.6 Закону України «Про соціальний лист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити.

1обгрунтування своїх доводів зазначив, що рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1 07 року № 6-рп/2007 стосувалось лише Закону України «Про Державний бюджет України на 2007

рішень щодо неконституційності Законів України «Про Державний бюджет України на 2006 : .:<» Конституційним Судом України не приймалось. Таким чином, на думку відповідача рішення конституційного Суду України від 09 липня 2007 року зворотної дії в часі не має, а тому на період і: 09 липня 2007 року не поширюється.

Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу на який покладено обов'язок здійснення таких зиплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Також ст. 7 даного закону передбачалося, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюватиметься за рахунок коштів Державного бюджету України, а Ленсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», відповідно до ;.кого бюджет Пенсійного фонду України формується з чітко визначених джерел і щороку затверджується Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідач зазначає про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Також, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Справа № 2-а-191/10

Вважаю можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на основі

-_явних у суду матеріалів без проведення судового засідання.

Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає -Соковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач - ОСОБА_1 , народилася 06 серпня 1941 року в с. Голубівка :ександрівського району Донецької області.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, сса є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни Гуло менше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про . ціальний захист дітей війни». Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача _ 475464 , виданого 12.05.1998 року з проставленим в ньому штампом «Дитина війни» (а.с. 5).

Відповідач не заперечує того факту, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України а Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що її соціальний захист регулюється З іконом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», цій категорії омадян пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що і планується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення :.ржавних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів . .ржавного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію ст.6 -значеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, ~;редбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджуються ~ етапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному

-ібінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань Г оджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей :ни» запроваджені не були.

Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення ін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року г конституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав враховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про . ліальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а : тім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» віл 1! .12.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» віл -.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи ншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закон України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичн) силу.

Конституційний Суд України у п.З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4- : п (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не ноже бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однаково' сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав дт задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з чинним законодавством та не маг

г дстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 :-кону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення : плат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 1 06 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Вимоги щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає такими, що пягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 : _кону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було : ¦ линено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за данням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України :нституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29. Г- . 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджеі ¦граїни на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає 'інституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний : 'джет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судії --альної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок : положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Гуду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути хкаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі

¦ложення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним ' дом Українифішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів 4.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення і нституційним Судом України відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивач : плату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з в*- .07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України, щ рма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року маї : -ти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей :ни, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

З 01 січня 2007 по 31 грудня 2007 року позивачу не нараховувалося та не виплачувалося начене підвищення, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в гвінківському району Харківської області від 04.02.10 року № 1170/02-02 (а.с. 11).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини

-мадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.З та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення де .пністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підстав інституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративно'

. оави з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулкх . :рні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача в частині неврегульованості на законодавчому рівн : рядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не і йснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.2?

: ^кону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України «Пре . ціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімально пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише з; правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлюваї інший розмір, немає.

'летав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.( ікону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійсненні :: плат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому піврічч І 06 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Вимоги щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає такими, ще с лл я гають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті ( ікону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, буле линено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі з« ланням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції Україні : нституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюдже' 1 таїни на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповіла І ституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державниі :лжет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з гахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судії :. лльної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідої положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційногс . лу України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може буті скаржене.

Відповідно до 4.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окрем

¦луження, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційна . лом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів 4.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішенії! І ституційним Судом України відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу : плату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни ;

.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодс неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України, ц: з рма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року маї ; -ти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітеі ли, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

З 01 січня 2007 по 31 грудня 2007 року позивачу не нараховувалося та не виплачувалося іляачене підвищення, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в гвінківському району Харківської області від 04.02.10 року № 1170/02-02 (а.с. 11).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини

-мадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.З та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення де іл ністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підстав ституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративно . лави з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулкх . рні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача в частині неврегульованості на законодавчому рівн рядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не л йснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.2? ікону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України «Пре . ліальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімально пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише з< правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлюваї л-шшй розмір, немає.

З огляду на викладене, суддя вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо _:тосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для і значення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та з псутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації зивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання ; плати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, безпідставним є посилання на відсутність коштів щодо забезпечення виплати з_значеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність і пітів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та -значеною нормою Закону.

Суддя також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо не визначеності

*- законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат ;вищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і йснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в . тановленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про і-:альнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання "енсіонерів.

За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що

*¦ лючає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на . Дальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на гнмання ЗО % доплати до пенсії.

Суддя звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що повязане з отриманням ' -'джетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних тавовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у :;_:ежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність пітів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Так, -приклад, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не тиймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть силатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії хновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися _ відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод нгомадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду СС принциг -зоидичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися т повязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться в законодавчому акті, який з.~алом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим

-пнципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися нг

з гасне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган *;. Злічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок де енсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять за такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення пре зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави ззля виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи рганом публічної влади такої політики чи поведінки.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу ЗО % доплати де пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний эонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не зчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин.

Крім того, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суд) доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязк)

;: ло нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за мом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить також з того, що вимоги про .-ггнення з відповідача доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе : нкцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі і зноваження.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі ' повних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача по не виконанню з 09.07.2007

:<у приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до гушення прав позивача на своєчасне нарахування на отримання доплати до пенсії.

Відповідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та ї пресів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, і ні особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, ¦'.дно ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений з, - :іном, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Суд вважає, що лвачу слід поновити пропущений строк для звернення до суду, оскільки прийшов до висновку :: поважність причини його пропуску в звязку з юридичною необізнаністю позивача.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.З ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. З, 6 Закону 1 таїни «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 6-14, 71, 102, 122 ч. З, 159-163, 167, 186, 197 ч. І. кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Відновити позивачу пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, гюд та інтересів з 01.01.2006 р. до 31.12.2007 року.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в ¦.в г з і нківському районі Харківської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 і. илівні доплати до пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист ; тєн війни.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської ¦с-'асті здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% матьної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про ї_ зльнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня І ;7 року по 31 грудня 2007 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня з дня складення повного тексту постанови, подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, зловлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про іделяційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про . . яційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова а?ирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду заяви.

Суддя

Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2