Справа № 806/916/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/49189/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року у справі № 806/916/14 за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробничо-комерційна фірма «Леся» до Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Приватне акціонерне товариство «Виробничо-комерційна фірма «Леся» (далі - ПрАТ «ВКФ «Леся») звернулось з позовом до Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень №5-2207 від 08.02.2014 року та №6-2207 від 08.02.2014 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що інспектор при оформленні вантажно-митних декларацій від 6 лютого 2013 року, 9 квітня 2013 року та 27 травня 2013 року, використовуючи базу даних автоматизованої системи Державної митної служби України не міг не звернути увагу на те, що товар - нагрівальна пластина та товар - універсальний набір шаблонів, які раніше вже оформлялись декларантом та, подані до оформлення товари - повністю ідентичні. Тобто, оформивши вантажно-митні декларації з товаром нагрівальна пластина та товаром - універсальний набір шаблонів, інспектор погодився з рішенням декларанта з визначенням цих кодів і підтвердив це, оформивши вантажно-митні декларації. Крім того, у ході перевірки як зазначено в акті №2/4/101000000/00309097 від 23 січня 201 року, використовуючи рішення Житомирської митниці КТ-101-2013 від 18 липня 2013 року, яке носить лише довідково-інформаційний характер, митний орган встановив, що товар нагрівальна пластина необхідно класифікувати за кодом зі ставкою мита 10%. Тобто, на підставі акту перевірки митний орган використовуючи одночасно три правила інтерпретації товарів (Правило 1, 3а та 6), одночасно дозволяє класифікувати товар нагрівальна пластина артикул RR-0108 за трьома кодами УКТЗЕД.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року, позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Головне управління Міндоходів у Житомирській області звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 20.01.2014 по 22.01.2014 відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товарів «Діелектричне обладнання для термічного оброблення матеріалів, нагрівальна пластина ...», «Запасні частини до швейних машин: універсальний набір шаблонів для кишень...» та «Вироби з чорних металів: - зажим для ролика YAMATO 4200323…», митне оформлення яких завершено, імпортованих на митну територію України ПрАТ «Виробничо-комерційна фірма «Леся» за МД №101040000/2013/001152 від 06.02.2013 року, №101040000/2013/003317 від 09.04.2013 року, №101040000/2013/004969 від 27.05.2013 року, №101040000/2013/010570 від 13.09.2013 року.

За результатами перевірки складено акт №2/4/101000000/00309097 від 23 січня 2014 року, яким встановлено порушення вимог Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) Закону України «Про митний тариф України» від 5 квітня 2001 року №2371-ІІІ, в частині класифікацій товарів: невірно застосовані Правила інтерпретації класифікації товарів, що призвело до невірної класифікації товарів згідно УКТЗЕД, внаслідок чого платником занижено податкові зобов'язання на суму 7184,16 грн.

Зокрема, перевіркою встановлено, що товар «Діелектричне обладнання для термічного оброблення матеріалів, нагрівальна пластина арт.RR-0108…» оформлений за МД №101040000/2013/001152 від 06.02.2013 торговельна марка не зазначена, виробник не зазначений та товар «Діелектричне обладнання для термічного оброблення матеріалів, нагрівальна пластина арт. 030106…» оформлений за МД №101040000/2013/003317 від 09.04.2013 торговельна марка не зазначена, виробник не зазначений, заявлені до митного оформлення за кодом товару згідно УКТЗЕД - - інше індукційне або діелектричне обладнання для термічного оброблення матеріалів, ставка ввізного мита 5%.

Враховуючи характеристики товарів за МД №101040000/2013/001152 від 06.02.2013 та №101040000/2013/003317 від 09.04.2013, відповідно правил 1, 3а, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, товар «Діелектричне обладнання для термічного оброблення матеріалів, нагрівальна пластина арт. RR-0108…» необхідно класифікувати за кодом УКТЗЕД «інші прилади електронагрівальні», ставка ввізного мита 10%. Додатково було використано наявну інформацію єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ рішення про визначення коду товару Житомирської митниці (КТ-101-2013 від 18.07.2013р.), яка носить лише довідково-інформативний характер.

Товар «Вироби з чорних металів: зажим для ролика YAMATO 4200323…» оформлений за МД №101040000/2013/010570 від 13.09.2013, торговельна марка YAMATO, виробник не зазначений. До митного оформлення товар заявлено вірно за кодом товару згідно УКТЗЕД - - інші вироби з чорних металів, ставка ввізного мита 5%.

Товар «Запасні частини до швейних машини: універсальний набір шаблонів для кишень арт.109/62ЕМ» оформлений за МД №101040000/2013/003317 від 07.04.2013 торговельна марка Contifix, виробник не зазначений та товар «Змінні інструменти до швейної машини:- універсальний набір шаблонів арт. JТА109/62-ЕМ» оформлений за МД №101040000/2013/004969 від 27.05.2013 торговельна марка JАМ, виробник не зазначений, заявлені до митного оформлення за кодом товару згідно УКТЗЕД - інші частини швейних машин, ставка ввізного мита 0%.

За Правилом 1, 6 ОПІ товар «Запасні частини до швейних машини: універсальний набір шаблонів для кишень арт.109/62ЕМ» оформлений за №101040000/2013/003317 від 07.04.2013 та товар «Змінні інструменти до швейної машини:- універсальний набір шаблонів арт. JТА109/62-ЕМ» оформлений за МД №101040000/2013/004969 від 27.05.2013, необхідно класифікувати за кодом УКТЗЕД «інші вироби з чорних металів», ставка ввізного мита 5%.

На підставі результатів перевірки, 08.02.2014 року відповідачем прийняті:

- податкове повідомлення-рішення №5-2207, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі 7186 грн., з яких 5749 грн. - основний платіж, та 1437 грн. - штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення №6-2207, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з товарів, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі 1437 грн., з яких 1150 грн. - основний платіж, та 287 грн. - штрафні санкції.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що відповідачем в силу ч.2 ст.71 КАС України, не надано доказів порушення позивачем пунктів 1, 3, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України.

Колегія суддів погоджується з позицією судів про задоволення позовних вимог, однак вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.68 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) ведення УКТ ЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД. Ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 69 МК України визначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ст. 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Згідно з п.1 ч.2 ст.351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Таких обставин у цій справі не встановлено і в судових рішеннях не наведено.

Між тим, судами встановлено, що відповідно до додатку №4 від 15 січня 2013 року до контракту №29/2011 від 10 грудня 2011 року, товар - нагрівальна пластина артикул RR-0108 являє собою частину до промислового швейного обладнання і за правилом 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД повинен класифікуватися за кодом - (ставка мита 0%).

Дана позиція була підтримана і у рішенні митного органу від 20 травня 2010 року №КТ-101-275-10 про визначення коду товару, згідно висновку якого товар - нагрівальна пластина являє собою частину швейної машини, і повинен класифікуватись за кодом ставка мита 0%. На підставі цього рішення вказаний товар був оформлений у 2010 році за ставкою 0% за вантажно-митною декларацією №101040002/2010/001331 від 26 травня 2010 року за кодом .

Під час оформлення товару нагрівальна пластина RR-0108 у 2013 році за вантажно-митною декларацією №101040000/2013/001152 від 6 лютого 2013 року, декларантом добровільно було обрано код товару згідно УКТЗЕД - «Діелектричне обладнання для термічного оброблення матеріалів» зі ставкою мита 5%. Тобто декларантом добровільно змінено код товару та відповідно збільшено ставку мита з 0% до 5%. Ця нагрівальна пластина, являється запасною частиною термопреса МАІСА model 1001 (який призначений для пресування заготовок карманів). Дані нагрівальні пластини використовуються в легкій промисловості для розігріву та пресування матеріалу заготовок (текстильних тканин).

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи ВМД, самостійно віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, зокрема з посиланням на результати перевірки.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, однак з підстав зазначених вище.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: