Справа № 2-а-1379/10
Суддя: Мусієнко Н. М.
Дата ухвалення: 2010-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2а-1379
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого

судді Мусієнко Н.М.

при секретарі Ковальові Є.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в якому просить визнати протиправною відмову відповідача здійснити їй щомісячну виплату соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як «Дитині війни», зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2009р.р. в сумі 6309грн. 10коп.

В позові зазначила, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006р. по 31.12.2009р. має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч Рішенням Конституційного Суду України, якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 і 2008 роки», в тому числі й щодо зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача надав заперечення в якому зазначив, що для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав КАС України встановлений строк позовної давності один рік, який позивачкою пропущений. Протягом 2009 року позивачці виплачувалось підвищення до пенсії, згідно Постанови КМУ від 28.05.2008р., в розмірі 49,80грн.

Просить в позові відмовити, оскільки вважає, що у позивачки відсутні підстави для звернення із позовом до суду.

Вислухав пояснення сторін, а також дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням ленінського УПФ № 169452 від 05.01.1992р.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. було встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про державний бюджет 2007» текст статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» був викладений внаступній редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного суду від 9 липня 2007року, N 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік

дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» був викладений в такій редакції:

"Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів, який втратив чинність, як такий, що є неконституційним, на підставі Рішення Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22.05.2008р.

Таким чином, рішеннями Коституційного Суду України за N 6-рп/2007 від 09.07.2007, за N 10-рп/2008 від 22.05.2008р. було відновлено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" у редакції від 18.11.2004р., яким встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи статус позивачки, вона, відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протягом 2007-2009 року.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст. 99, ч.1 ст. 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивачка звернулася до суду 25.02.2010р. з вимогами про здійснення нарахувань та виплати щомісячної грошової допомоги Дітям війни за період 2006-2009р.р. з пропуском встановленого законом строку, на звернення з даним позовом до суду.

Позивачка не просить суд поновити пропущений строк позовної давності, а суд не вбачає підстав для його поновлення.

Таким чином, позовні вимоги за період 2006-2008р.р. задоволенню не підлягають, за пропуском строку позовної давності.

Що стосується вимог про нарахування і виплати щомісячної допомоги за 2009рік, суд приходить до наступних висновків.

Позивач, відповідно до ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни" редакції від 18.11.2004р., чинній у 2009 році, має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Представником відповідача в судовому засіданні вимоги стосовно виплати соціальної допомоги позивачці, яка має статус «Дитина війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2009рік не визнавались з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р., №530, якою встановлені виплати пенсіонерам, які мають статус «Діти війни» допомогу в розмірі 49,80 грн. Також, в обґрунтування своїх заперечень представник відповідача послався на рішення Конституційного Суду України, яким вищезазначена постанова, в частині виплати пенсіонерам допомоги, як дітям війни, в розмірі 49,80 грн., залишена без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, ієрархія нормативно-правових актів, які застосовуються судом при вирішенні адміністративних справ, має такий вигляд Конституція України, міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Закони України, інші підзаконні нормативно-правові акти. Отже, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції, закону або іншому правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто з урахуванням місця правового акту в ієрархії національного законодавства

За загальним правилом, у разі встановлення невідповідності положень правових актів Конституції України, суд застосовує положення Конституції України як норми прямої дії.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, суд враховуючи норми Конституції України, ЗУ „Про соціальний захист дітей війни" та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р., №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», вважає, заперечення та доводи представника відповідача не спроможними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач в особі Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в 2009 році повинен був сплатити позивачці, яка має статус «Дитина війни» соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни"(у редакції від 18.11.2004р. чинній у 2009 році).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачці, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено на УПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя, за місцем проживання позивачки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя доплати до пенсії у визначеній позивачкою грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Разом з тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі заявлених позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність УПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя, по невиконанню з 01 січня по 31 грудня 2009р. приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» "(у редакції від 18.11.2004р., чинній у 2009році), яка призвела до порушення прав позивачки на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії.

Керуючись ст.ст. 64,92,124,152 Конституції України, ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС України, Рішенням Конституційного суду від 9 липня 2007р., N6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. за №10-рп/2008, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції від 18.11.2004р., чинній у 2009 році) за 2009 рік, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" за період з 24.02.2009р. по 31.12.2009р., з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня оголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя: