Справа № 2а-15924/11/2670
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 листопада 2011 року № 2а-15924/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Савченко А.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1
до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву
провизнання нечинним рішення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву (далі по тексту відповідач) про визнання нечинним Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 31.08.2011р. за формою Н-5 у частині абзацу 6 розділу 5 «Висновок комісії»щодо порушення ОСОБА_1 пунктів 2.3,2.5, 2.26, 12-б додатку 1, СНиП ІІІ-4-80 «Техніка безпеки в будівництві»(НПАОП 45.2-7.02-80), пунктів 2.5, 2.6, 2.8, 2.10 Посадової інструкції № 8 виконроба, затвердженої наказом директора ТОВ «Нотекс-Буд»від 15.03.2011р. №5-о/п.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів України належать, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 15 Цивільно процессуального кодексу України, справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до пункту 42 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України N1112 від 25.08.2004р. (далі по тесту Порядок) спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 43 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, що призначається наказом керівника територіального органу Держнаглядохоронпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, чи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

Відповідно до Порядку, до складу спеціальної комісії включаються: посадова особа територіального органу Держнаглядохоронпраці (голова комісії); представник робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, чи внаслідок дорожньотранспортної пригоди; представник органу, до сфери управління якого належить підприємство, а у разі його відсутності - місцевої держадміністрації, якщо нещасний випадок стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, чи внаслідок дорожньотранспортної пригоди; керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства або інший представник роботодавця; представник первинної організації профспілки підприємства, членом якої є потерпілий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки; представник профспілкового органу вищого рівня; представник установи державної санітарно-епідеміологічної служби. Яка обслуговує підприємство, або такої установи за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, - у разі розслідування якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, - у разі розслідування технічного нагляду Мінагрополітики - якщо нещасний випадок стався під час експлуатації зареєстрованих в інспекції сільськогосподарських машин (трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, тракторні причепи, обладнання тваринницьких ферм, посівні та збиральні машини).

Пунктом 51 Порядку передбачено, що за результатами проведеного розслідування спеціальна комісія складає акт по формі Н-5 та по формі Н-1 стосовно кожного потерпілого, нещасний випадок, з яким визнано пов'язаним з виробництвом, а також оформлюються інші матеріали спеціального розслідування передбачені п. 54 та п. 55 Порядку.

Аналіз вищенаведених норм Порядку дає можливість зробити висновок про те, що комісія із спеціального розслідування нещасного випадку є колегіальним органом, особи, які входять до складу цієї комісії, окрім голови комісії Держнаглядохоронпраці, не є посадовими особами, а лише призначаються наказом керівника територіального органу Держнаглядохоронпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, до повноважень якого також відповідно до п. 53 Порядку віднесено розгляд та затвердження примірників актів по формі Н-5 та №-1, які складені спеціальною комісією, за результатами проведеного нею розслідування, нещасного випадку на виробництві.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставить питання про визнання недійсним розділу 5 «Висновок комісії»акта форми Н-5 про розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком від 31.08.2011р.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що складений комісією акт не є актом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року № 2а-9344/10/2670 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2011 року № К-16233/09.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені позивачем доводи виключають можливість оскарження висновків акту в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 109, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративні справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Савченко