Справа № 821/918/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/918/13-а

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Яковлева Ю.В., Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Білозерської районної ради Херсонської області про зобов'язання виконати п.4 вимоги від 31 січня 2013 року №43-29/134, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Херсонській області подала апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити поданий нею позов у повному обсязі.

Постановою від 27 березня 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд відмовив в задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Білозерської районної ради Херсонської області про зобов'язання виконати п.4 вимоги Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції від 31 січня 2013 року №43-29/134, якою вимагалося здійснити контроль щодо повного повернення Білозерською райспоживспілкою до районного бюджету коштів за реалізовану адмінбудівлю в сумі 6000 грн. згідно рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2007р. та наказу Господарського суду Херсонської області від 28.01.2008р. №2/465-07, а у разі неповернення коштів - провести претензійно-позовну роботу щодо повного погашення коштів до районного бюджету в сумі 6000 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не повно з'ясував обставини справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про виконання відповідачем п.4 вимоги від 31 січня 2013 року №43-29/134 в частині здійснення контролю щодо повного повернення Білозерською райспоживспілкою до районного бюджету коштів за реалізовану адмінбудівлю в сумі 6000 грн., оскільки Білозерською районною радою лише проведено роботу щодо звернення до суду про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, що не являється здійсненням контролю щодо повного повернення коштів. Райрадою не проведено претензійно-позовної роботи, як це вимагалося п.4 вимоги органу державного фінансового контролю.

Також, апелянт зазначає, що судом неправомірно зроблено висновок щодо втручання органу державної влади у вільне здійснення особою належних їй цивільних прав, оскільки ст.12 Цивільного кодексу України, на яку посилався суд першої інстанції, стосується виключно громадян - фізичних осіб, а вимога Генічеської МДФІ стосується юридичної особи.

Білозерська районна рада Херсонської області надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що за наслідками проведеної на підставі п.1.4 Плану роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на IV квартал 2012 року ревізії фінансово-господарської діяльності Білозерської районної ради за період з 01.06.2007р. по 31.12.2012р., складено акт № 43-27/02 від 25.01.2013р., яким зафіксовано порушення відповідачем вимог ч.2 ст.10, ч.6 ст.55, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.115 Господарсько-процесуального кодексу України, внаслідок чого районним бюджетом недоотримано коштів в сумі 6000 грн., які мали надійти на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2007р. та наказу цього ж суду від 28.01.2008р. №2/465-07.

В акті перевірки, серед іншого, зазначено, що рішеннями Білозерської районної ради від 31.10.2002р. №48 та від 03.06.2003р. №100, розпорядженнями голови Білозерської районної державної адміністрації від 16.12.2002р. №843 та від 25.09.2003р. №899 виділено з районного бюджету кошти на придбання адміністративної будівлі для Управління сільського господарства і продовольства в загальній сумі 60 000 грн. На виконання цих рішень між Білозерською райспоживспілкою, як продавцем, та Білозерською районною державною адміністрацією, як покупцем, укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна від 26.12.2002р. та від 27.09.2003р., відповідно до умов яких власником майна стала Білозерська районна державна адміністрація, що суперечить ст.ст. 10, 55, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У зв'язку з цим, Білозерською районною радою подано до Господарського суду Херсонської області позов про визнання зазначених договорів недійсними, який був задоволений рішенням цього суду від 07.03.2007р. у справі №13/47-ПД-07.

Суд першої інстанції встановив, що прокурор Білозерського району в інтересах територіальної громади в особі Білозерської районної ради подав позов до Білозерської районної спілки споживчих товариств про стягнення коштів в сумі 59656,32 грн., який був задоволений рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.12.2007р. у справі №2/465-07. Цим же рішенням боржнику надано розстрочку на один рік з помісячною сплатою заборгованості в сумі 4971,36 грн. та видано наказ від 28.01.2008р.

Суд першої інстанції встановив, що станом на час проведення ревізії Білозерською райспоживспілкою погашено заборгованість та сплачено коштів лише на суму 53656,32 грн., тобто неповернутими до районного бюджету залишились кошти в сумі 6 000 грн.

У зв'язку з цим, на адресу відповідача Генічеською міжрайонною державною фінансовою інспекцією надіслано лист-вимогу від 31 січня 2013 року №43-29/134, пунктом 4 якої відповідача зобов'язано у строк до 28.02.2013р. здійснити контроль щодо повного повернення Білозерською райспоживспілкою до районного бюджету коштів за реалізовану адмінбудівлю в сумі 6 000 грн. згідно рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2007р. та наказу цього ж суду від 28.01.2008р. №2/465-07, а в разі неповернення коштів - провести претензійно-позовну роботу щодо повного повернення коштів у зазначеному розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позову ДФІ в Херсонській області про зобов'язання Білозерську районну раду виконати вказану вимогу суд першої інстанції виходив з того, що райрадою доведено виконання п.4 вимоги № 43-29/134 від 31.01.2013р. в частині здійснення контролю щодо повного повернення Білозерською райспоживспілкою до районного бюджету коштів за реалізовану адмінбудівлю в сумі 6 000 грн.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що відповідач звернувся до управління Державної казначейської служби у Білозерському районі із листом від 15.02.2013р. №02-14/69, в якому порушував питання про надання інформації про стан повернення Білозерською райспоживспілкою коштів до районного бюджету, у відповідь на який органом держказначейства підтверджено факт недоплати 6 000 грн.

Листом від 12.02.2013р. №02-14/69 Білозерська районна рада звернулася до Білозерської районної споживспілки із вимогою терміново повернути до районного бюджету кошти у зазначеній вище сумі, однак райспоживспілка відмовилась це зробити.

Також, з метою стягнення з Білозерської райспоживспілки коштів в сумі 6 000 грн., 13.03.2013р. відповідач подав до Господарського суду Херсонської області заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 28.01.2008р. №2/465-07 до виконання, ухвалою якого від 19.03.2013р. заяву прийнято до провадження та призначено її розгляд на 04.04.2013р.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач вжив належних заходів щодо здійснення контролю за поверненням зазначених вище коштів до районного бюджету, тоді як у вимозі Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції від 31 січня 2013 року №43-29/134 не конкретизовано способу та порядку здійснення відповідачем контролю за поверненням коштів до районного бюджету, тобто не вказано, які саме дії, у якій черговості, на якій підставі та з яким конкретно результатом повинен вчинити відповідач.

Що стосується вимог позивача усунути порушення шляхом проведення в разі неповернення коштів претензійно-позовної роботи, то Херсонський окружний адміністративний суд зазначив, що Білозерська районна рада вже звернулася до господарського суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 28.01.2008р. №2/465-07 до виконання, наслідком чого, в разі її задоволення, судом буде здійснено примусове виконання судового рішення в частині повернення до районного бюджету 6 000 грн.

Також, за висновками суду першої інстанції, вимога Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції від 31 січня 2013 року №43-29/134 в цій частині сформульована як покладення на відповідача обов'язку провести претензійно-позовну роботу, тобто, фактично, вчинити певні дії у власному інтересі шляхом звернення до суду із позовом про стягнення з юридичної особи безпідставно одержаних коштів за договорами, які в судовому порядку визнані недійсними. Зазначене, на думку суду першої інстанції, є втручанням органу державної влади у вільне здійснення особою належних їй цивільних прав, що є неприпустимим і протиправним.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У справі, що розглядається, ДФІ у Херсонській області просить суд зобов'язати Білозерську районну раду виконати п.4 вимоги Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції від 31 січня 2013 року №43-29/134, зокрема, шляхом здійснення контролю щодо повного повернення Білозерською райспоживспілкою до районного бюджету коштів за реалізовану адмінбудівлю в сумі 6000 грн. згідно рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2007р. та наказу Господарського суду Херсонської області від 28.01.2008р. №2/465-07, а у разі неповернення коштів - шляхом проведення претензійно-позовної роботи щодо повного погашення коштів до районного бюджету в сумі 6000 грн.

Надаючи правову оцінку такій вимозі позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011р. №499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п.п.4 п.4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно п.6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній фінансовій службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства. Тому органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету, та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, у органу державного фінансового контролю існує право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Як правильно встановив суд першої інстанції та не спростовується апелянтом, Білозерською районною радою виконано п.4 вимоги від 31.01.2013р. в частині щодо здійснення контролю щодо повного повернення Білозерською райспоживспілкою до районного бюджету коштів за реалізовану адмінбудівлю в сумі 6000 грн. згідно рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2007р. та наказу Господарського суду Херсонської області від 28.01.2008р. №2/465-07.

Так, матеріалами справи підтверджено, що листом від 12.02.2013р. №02-14/69 Білозерська районна рада звернулася до Білозерської районної споживспілки із вимогою терміново повернути до районного бюджету кошти у сумі 6000 грн., який залишився без виконання.

13.03.2013р. відповідач подав до Господарського суду Херсонської області заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 28.01.2008р. №2/465-07 до виконання, ухвалою якого від 04.04.2013р. відмовлено у задоволені поданої райрадою заяви.

Білозерська районна рада направила Білозерській районній споживспілці претензію №1 від 09.04.2013р. з вимогою повернути кошти, у відповідь на яку 22.04.2013р. отримала відзив.

29.04.2013р. Білозерська районна рада звернулася до начальника фінансового управління Білозерської РДА щодо здійснення перерозподілу планових призначень, у зв'язку з необхідністю проведення платежів, пов'язаних з оплатою судових витрат на звернення до Господарського суду Херсонської області з відповідним позовом до Білозерської районної споживспілки.

Таким чином, відповідачем вживаються всі залежні від нього заходи щодо повернення Білозерською райспоживспілкою до районного бюджету коштів за реалізовану адмінбудівлю в сумі 6000 грн.

Пунктом 4 вимоги позивача, також, зобов'язано відповідача провести претензійно-позовну роботу щодо повного погашення Білозерською районною споживспілкою коштів до районного бюджету в сумі 6000 грн. Тобто, ця вимога вказує на наявність збитків та їх розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Таким чином, позивач, обираючи спосіб усунення порушень, перевищив визначені законом повноваження. Права державної фінансової інспекції встановлено статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні». Вказана правова норма не містить положень щодо права позивача зобов'язувати підконтрольну установу проводити претензійно - позовну роботу (звертатись до суду із позовом) з метою відшкодування збитків. Відсутність положень щодо примусу звернутись до суду із позовом узгоджується із положеннями ст.8 Конституції України, відповідно до якої в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України в постановах від 15.04.2014р. у справі №21-40а14, від 13.05.2014р. у справі №21-89а14, від 18.09.2014р. у справі №21-332а14, від 25.11.2014р. у справі №21-461а14, від 20.01.2015р. у справі №21-603а14, від 21.04.2015р. у справі №21-96015 яка, з огляду на приписи статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою та суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ДФІ в Херсонській області. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 206, 211, 212, 242-2, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя Ю.В.Яковлев

суддя О.О.Кравець