Справа № 810/1827/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1827/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року позов задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 податковий борг у розмірі 82217 грн. 16 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нову постанову, якою позов залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач має податковий борг у розмірі 105234,73 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

В силу пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У відповідності до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Крім того, п. 87.9 ст. 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було подано до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість, в яких самостійно визначено суму, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, а саме: податкова декларація з ПДВ за серпень 2014 року, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 2725,00 грн.; податкова декларація з ПДВ за лютий 2015 року, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 850,00 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в квітні 2013 року Білоцерківською ОДПІ Київської області ДПС була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено Акт перевірки від 23.04.2013 №1777/17-2/71/НОМЕР_1.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Білоцерківською ОДПІ Київської області ДПС 05 червня 2013 року прийняті податкові повідомлення-рішення №1274//140, згідно з яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 18418,00 грн. і штрафних санкцій у сумі 1441,50 грн., та №1275//141, згідно з яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 40247,10 грн. і штрафні санкції в сумі 10061,78 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені відповідачем в судовому порядку, однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 у справі №810/6390/13-а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року скасовано, та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 в адміністративній справі №810/6390/13-а, суд дійшов висновку про правомірність прийнятих Білоцерківською ОДПІ Київської області податкових повідомлень-рішень від 05.06.2013 №1274//140 та №1275//141.

В силу частини першої статті 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в вересні 2014 року Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань достовірності декларування податкового кредиту та податкового зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року, червень 2014 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 19.09.2014 №2851/17-3/НОМЕР_1.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Білоцерківською ОДПІ 22 вересня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення №2964//229/140, згідно з яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 2617,00 грн. і штрафних санкцій у сумі 1308,50 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вказане податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем 23.09.2014, що підтверджується підписом на корінці вказаного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, будь-яких доказів щодо оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення відповідач суду не надав.

Згідно облікової картки ФОП ОСОБА_3 з податку на додану вартість, за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання останньому нараховано пеню в загальному розмірі 4160,53 грн.

Згідно облікової картки ФОП ОСОБА_3 з податку на доходи з фізичних осіб, за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання останньому нараховано пеню в загальному розмірі 2373,44 грн.

Отже, з наведеного вище вбачається, що податковий борг відповідача перед бюджетом становить 82217,16 грн.

На виконання вказаних норм та з метою погашення податкової заборгованості позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу від 0.01.2012 №13 про сплату податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями, яка була отримана відповідачем 14.01.2012, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Враховуючи те, що податкову заборгованість відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.