Справа № 2а-8861/11/1270
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/19647/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є.,
Бутенка В.І., -
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Краснодонського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області до ОСОБА_4 про видворення за межі України в примусовому порядку, за касаційною скаргою ОСОБА_5, - представника ОСОБА_4, на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року, -

встановив:

У жовтні 2011 року Краснодонський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області звернувся в суд з позовом до громадянина Еритреї ОСОБА_4 про видворення за межі України в примусовому порядку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року, позовні вимоги задоволено. Примусово видворено за межі території України громадянина Еритреї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року і прийняти нове судове рішення.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Еритреї.

Згідно письмових пояснень відповідача, він прибув на територію Російської Федерації із Судану 5 березня 2011 року за візою ХРТ 3321, дійсною до 1 травня 2011 року. На території Російської Федерації він проживав в місті Москва на найманій квартирі. Маючи на меті працевлаштування в країнах Західної Європи вирішив виїхати до України з метою транзитного проїзду до Європи. 30 вересня 2011 року він вирушив до кордону між Російською Федерацією та Україною з метою нелегального в'їзду до України. В першій половині дня 30 вересня 2011 року невідома особа запропонувала йому послуги з перевезення до місця перетину кордону. Після того як він доїхав до зазначеного місця, він перейшов через ріку, однак де він знаходився йому було невідомо. Після цього він пройшов пішки до найближчого населеного пункту та винайняв випадковий автомобіль, водій якого його перевіз до міста Краснодону, де вказаний автомобіль було зупинено співробітниками правоохоронних органів. ОСОБА_4 усвідомлює, що прибув до України нелегально.

3 жовтня 2011 року ВГІРФО Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області прийнято рішення про видворення громадянина Еритреї ОСОБА_4 за межі України, яким зобов'язано відповідача покинути територію України до 8 жовтня 2011 року.

ОСОБА_4 відмовився добровільно виконати рішення ВГІРФО Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 3 жовтня 2011 року, про що свідчить його заява від 10 жовтня 2011 року.

Так, за приписами пункту 11 Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року № 1074, (далі - Правила) в'їзд в Україну і виїзд з України іноземців та осіб без громадянства може здійснюватися за паспортним документом і за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством України.

Згідно абзацу першого пункту 14 Правил транзитний проїзд іноземців та осіб без громадянства через територію України дозволяється за наявності у них транзитної української візи, проїзних квитків або інших документів, що підтверджують транзитний характер поїздки, якщо інше не передбачено законодавством України.

У абзаці першому пункту 19 Правил зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 4 лютого 1994 року № 3929-XII (чинного на час звернення до суду із вказаним позовом, далі - Закон № 3929-XII) за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

За змістом статті 32 Закону № 3929-XII іноземець та особа без громадянства має бути видворений за межі України у разі якщо: він вчинив злочин, - після відбуття призначеного йому покарання; він добровільно не виконав рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні у визначений у цьому рішенні строк; його перебування в Україні становить загрозу національній безпеці або громадському порядку; під час його перебування виникли підстави для заборони в'їзду відповідно до цього Закону; він хоча б раз не виконав вимогу щодня з'являтися для реєстрації до органу, який прийняв рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні, у зв'язку з причинами, не визнаними поважними. Іноземець та особа без громадянства може бути видворений за межі України у разі якщо: його діяльність на території України негативно впливає на відносини України з іншою державою; він вчинив адміністративне правопорушення після виконання адміністративного стягнення; у нього немає законних засобів існування, достатніх для забезпечення його перебування в Україні та виїзду з України, у розмірі, що визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення про видворення іноземця та особи без громадянства за межі України приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України на підставах, визначених у частині 1 цієї статті, супроводжується забороною подальшого в'їзду в Україну строком до десяти років, а на підставах, визначених у частині 2 цієї статті, може супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються з дня винесення зазначеного рішення. Порядок виконання рішення про заборону подальшого в'їзду в Україну визначається законодавством України. Крім випадків, зазначених у частині 1 цієї статті, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі України за рішенням органів охорони державного кордону (стосовно осіб, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону України) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку. Іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення. У разі прийняття рішення про видворення іноземця та особи без громадянства за межі України в її паспортному документі негайно анулюється віза і вилучаються документи на право перебування в Україні. Іноземцю та особі без громадянства може надаватися строк до п'яти днів для виїзду з України після прийняття зазначеного рішення. У разі якщо ці особи ухиляються від виїзду після прийняття такого рішення, вони підлягають примусовому видворенню на підставі постанови адміністративного суду. Органи внутрішніх справ, органи охорони державного кордону або Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх зверненням постанови адміністративного суду затримати і примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі органами охорони державного кордону до суміжної держави. Така постанова приймається судом за зверненням органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду. Іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (всупереч забороні щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом) або прийняті на територію України на виконання міжнародних договорів про реадмісію осіб, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, розміщуються за рішенням адміністративного суду в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більш як дванадцять місяців. Типове положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджується Кабінетом Міністрів України. Рішення органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про видворення іноземця та особи без громадянства з України може бути оскаржено до суду. Видворення іноземців та осіб без громадянства, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україну, здійснюється органами охорони державного кордону, а в інших випадках - органами внутрішніх справ. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про видворення здійснюється органом, який його прийняв. Іноземці та особи без громадянства, які підлягають видворенню, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, у порядку, встановленому законом. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Як встановлено судами, ОСОБА_4 із заявою про надання йому статусу біженця до відповідного органу не звертався, він переслідує мету незаконно залишитись на території України, в нього відсутні паспорт та кошти для виїзду з території України.

Ураховуючи встановлені судами обставини цієї справи та норми законодавства, беручи до уваги, що відповідач відмовився добровільно покинути територію України після 8 жовтня 2011 року, про що свідчить його заява від 10 жовтня 2011 року, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог Краснодонського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області до ОСОБА_4 про видворення за межі України в примусовому порядку.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновку, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, - представника ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року у справі за позовом Краснодонського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області до ОСОБА_4 про видворення за межі України в примусовому порядку - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.