Справа № 757/1584/15-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/33592/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Гончар Л.Я., Калашнікової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року

у справі № 757/1584/15-а

за позовом ОСОБА_2

до заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - начальника Інспекційного управління №1 Філончука Валерія Васильовича

про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - начальника Інспекційного управління № 1 Філончука Валерія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.12.2014 № А3012/4.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 09.04.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2 оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення у справі - про задоволення позову.

Касаційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам КАС України неправомірно позбавив позивача можливості захистити свої законні права та інтереси під час судового розгляду справи, розглянувши апеляційну скаргу без участі апелянта. Водночас, у своїх доводах ОСОБА_2 посилається на те, що під час прийняття рішень суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини у справі, зокрема щодо встановлення часу здійснення позивачем будівельних робіт.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 2 частини першої статті 222 КАС України у зв'язку з неприбуттям належним чином повідомлених про час і місце судового засідання осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, головним державним інспектором Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за зверненням фізичної особи проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об'єкті за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт від 16.12.2014, у якому зафіксовано, що станом на 16.12.2014 на вищевказаній земельній ділянці, яка належить позивачу на підставі державного акта від 14.04.2005 року (цільове призначення - ведення садівництва) побудовано у період 1990-1991 роках садовий будинок з мансардою літ. А1, загальною площею 188,6 кв. м.; баня, літ. Б; вбиральня, літ. В; плавальний басейн, літ. Г; колодязь питний, літ. К; огорожа літ. № 1 - № 4.

При цьому встановлено, що позивачем у 2013 року виконано будівельні роботи з будівництва капітальної огорожі плавального басейну з цегляними стовпчиками та замощення прорізів склом, пов'язаної з землею фундаментом. Також вставлено, що відомості про зазначену споруду відсутні у вищевказаному технічному паспорті, здійснені без розробленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документацією та документа, що надає право на початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги статті 5 Закону України «Про основи містобудування», статей 27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивач від підпису в приписі та протоколі про адміністративне правопорушення, складених за результатами перевірки, відмовився.

На підставі матеріалів вказаної перевірки відповідач прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30.12.2014 № А3012/4, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 4 250,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності оспорюваною постанови відповідача та з того, що виявлене в ході перевірки адміністративне правопорушення є триваючим, а строк притягнення позивача до відповідальності за його вчинення обчислюється з дня його виявлення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними з огляду на таке.

Частиною першою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - через два місяця з дня його виявлення.

Згідно з положеннями частини п'ятої статті 96 КУпАП виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції названим вимогам процесуального закону відповідає не в повній мірі у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд звертає увагу на те, що Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

Відповідно до статей 2, 3 Закону України «Про суд і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

Згідно з частинами другою і четвертою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 224 КАС України не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 прийнято в порядку письмового провадження у зв'язку з неприбуттям належним чином повідомлених про час і місце судового засідання осіб, які беруть участь у справі. Водночас, доказів належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду його апеляційної скарги матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09.04.2015 у порядку письмового провадження всупереч викладеним положенням КАС України без належного підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду його апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року в цій справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

О.В. Калашнікова

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель