Справа № 826/17724/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 жовтня 2015 року 12:40 № 826/17724/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - Виноградової Н.В.,

представника відповідача - Піддубка Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРА» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ЮКРА» (далі - позивач, ТОВ «ЮКРА») до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 16 693 382 грн. та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 13 710 339 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу щодо порушень ним вимог податкового законодавства, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та формування валових витрат є реальне здійснення господарських операцій, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції, які у позивача наявні та додані ним до позову. Позивач зазначає, що можливі порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків, та не впливають на формування ним податкового кредиту, валових витрат.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідачем в період з 27.02.2015 по 10.04.2015 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЮКРА» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт № 291/26- 55-22-09/37449604 від 20.04.2015.

В ході перевірки було встановлено порушення позивачем пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198, п.201.4 п.201.10 ст.201, п.200.1 ст.200, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 11 128 921 грн., у тому числі:

січень 2013 року - 270826 грн., лютий 2013 року - 1118960 грн., березень 2013 року - 260 927 грн., квітень 2013 року - 1 832 367 грн., травень 2013 року - 251615 грн., червень 2013 року - 1583371 грн., липень 2013 року - 662076 грн., серпень 2013 року - 921508 грн., вересень 2013 року - 1767226 грн., жовтень 2013 року - 938 956 грн., листопад 2013 року - 582395 грн., грудень 2013 року - 938694 грн.;

пп. 14.1.27, п.п.14.1.56, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14, пп. 135.4.1 ст.135, пп.138.1.1. п.138.1 п.138.4 п.138.6 ст.138, пп.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ ( зі змінами та доповненнями), внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету у сумі 10 968 271 грн. в т.ч. за 2013 рік у сумі 10 968 271 грн.

На підставі висновків, викладених у акті перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 11 128 921 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 5 564 461 грн., та податкове повідомлення рішення № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 10 968 271 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 742 068 грн.

Вважаючи дані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті з порушенням норм податкового законодавства і протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду про їх скасування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Відповідно до пп. 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно положень п.п. 139.1.9. п 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України 39.1. не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладене, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Дана норма містить обов'язкові реквізити податкової накладної.

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пункт 201.5 ст. 201 Податкового кодексу України встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

У періоді, що перевірявся, позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини із ТОВ «Оріон-Зет» (), ТОВ «ТД «Елемент» (), ТОВ «Росукренергохолдінг» (), ТОВ «Укртрансоіл-2009» () та ТОВ «Лек-Оіл» () щодо поставки нафтопродуктів.

Судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Оріон-Зет» (Постачальник) укладений договір №050601 від 05.06.2012, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність Покупця товар - світлі нафтопродукти (бензини та /або дизельне пальне), найменування, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що підлягають поставці, ціна за одиницю Товару зазначаються у відповідності до рахунку фактури, видаткових та податкових накладних, одиниця виміру Товару-літри, поставка здійснюється партіями автомобільним транспортом Покупця за його рахунок.

Реальність здійснення господарських операцій підтверджується матеріалами справи, зокрема, видатковою накладною від 14.08.2013 № РН-140801, податковою накладною від 14.08.2013 № 7, товарно-транспортною накладною від 14.08.2013 № 140801, банківськими виписками.

Із матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні судом встановлено, що зазначені договори укладено позивачем з метою виконання власних зобов'язань по відношенню до клієнтів в частині поставки нафтопродуктів, зокрема: МПП «АСКО» (договір від 25.05.2012 № 12); КП «Галон» (договір від 08.06.2012 № 15).

Також, судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «ТД «Елемент» (Постачальник) укладений договір поставки нафтопродуктів від 12.09.2012 №65, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передавати Покупцю товар (нафтопродукти), кількості, асортименті, ціна, базис, строки поставки партії Товару, зобов'язання сторін та додаткові послуги пов'язані з виконанням поставки визначаються, в додатках до договору.

Реальність здійснення господарських операцій підтверджується матеріалами справи, зокрема, Додатками №5 від 06.09.2013, №6 від 18.09.2013 до договору, видатковими накладними від 20.09.2013 №РН-0000457, від 06.09.2013 №РН-0000442, актами приймання-передачі від 06.09.2013 №РН-0000442, від 20.09.2013 №РН-0000457, податковими накладними від 20.09.2013 № 38 та від 06.09.2013 № 12, залізнично-дорожніми накладними від 06.09.2013 №33169525, №33169509, від 20.09.2013 №33339540, №33339615, банківськими виписками.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені договори укладені позивачем з метою виконання власних зобов'язань по відношенню до клієнтів в частині поставки нафтопродуктів, зокрема: ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (Договір № 48 від 23.08.2012), ПрАТ «Поділля» (Договір № 7 від 24.05.2012), ТОВ «Дівай Вест» (Договір №98 від 01.12.2012), ФОП ОСОБА_10 (Договір № 138 від 01.06.2013, Договір № 112 від 14.02.2013), ФОП ОСОБА_4 (Договір № 30 від 01.07.2012), ПАТ «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (Договір № 11/04 від 11.04.2013), ТОВ «Синявське» (Договір № 28 від 01.07.2012), ТОВ «Індустрія Олив» (Договір № 166 від 01.10.2013), ТОВ «Гермес-Трейд ЛТД» (Договір № 28 від 01.07.2012), ВТФ «Лео» (Договір № 89 від 01.11.2012), ПП «Мотор-Сервіс» (Договір № 90 від 01.11.2012), ТОВ «ТД «Успіх» (Договір № 58 від 06.09.2012), ТОВ «Лекгруп» (Договір № 26 від 01.07.2012).

Також, судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Росукренергохолдінг» (Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів №157- 05 від 24.05.2012, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати Покупцю у нафтопродукти, зокрема: бензини марок - А-76, А-80, А-92, А-95, А-98, ДТ, паливо пічне побутове, скраплений газ та ін., поставка здійснюється партіями, кількості, асортименті, ціна, визначаються сторонами у заявках, рахунках-фактурах та/або видаткових накладних.

Реальність здійснення господарських операцій підтверджується матеріалами справи, зокрема, видатковими накладними від 03.01.2013 № 010301, від 03.01.2013 № 010302, від 04.01.2013 № 010414, від 10.01.2013 № 011001, від 11.01.2013 № 011102, від 14.01.2013 № 011405, від 14.01.2013 № 011406, від 14.01.2013 № 011407, від 22.01.2013 № 012201, № 012306 від 23.01.2013, № 012407 від 24.01.2013, № 012408 від 24.01.2013, № 012503 від 25.01.2013, № 012801 від 28.01.2013, № 012802 від 28.01.2013, № 012902 від 29.01.2013, № 012903 від 29.01.2013, № 012904 від 29.01.2013, № 012905 від 29.01.2013, № 013009 від 30.01.2013, № 013010 від 30.01.2013, № 020501 від 05.02.2013, № 020503 від 05.02.2013, № 020505 від 05.02.2013, № 020706 від 07.02.2013, № 020807 від 08.02.2013, № 020808 від 08.02.2013, № 021106 від 11.02.2013, № 021107 від 11.02.2013, № 021121 від 11.02.2013, № 021211 від 12.02.2013, № 021305 від 13.02.2013, № 021404 від 14.02.2013, № 021405 від 14.02.2013, № 021406 від 14.02.2013, № 021805 від 18.02.2013, № 022001 від 20.02.2013, № 022002 від 20.02.2013, № 022004 від 20.02.2013, № 022105 від 21.02.2013, №022106 від 21.02.2013, № 022601 від 26.02.2013, № 031108 від 11.03.2013, № 031109 від 11.03.2013, № 031110 від 11.03.2013, № 031115 від 11.03.2013, № 031116 від 11.03.2013, № 031305 від 13.03.2013, № 032709 від 27.03.2013, № 032801 від 28.03.2013, № 032903 від 29.03.2013, податковими накладними в січні 2013 року: № 10301 від 03.01.2013, №10302 від 03.01.2013, №10408 від 04.01.2013, № 11001 від 10.01.2013, № 11101 від 11.01.2013, № 11406 від 14.01.2013, № 11407 від 14.01.2013, № 11408 від 14.01.2013, № 12201 від 22.01.2013, № 12305 від 23.01.2013, № 12407 від 24.01.2013, № 12408 від 24.01.2013, № 12502 від 25.01.2013, № 12802 від 28.01.2013, № 12801 від 28.01.2013, № 12907 від 29.01.2013, № 12906 від 29.01.2013, № 12905 від 29.01.2013, № 12904 від 29.01.2013, № 13006 від 30.01.2013, № 13005 від 30.01.2013, № 20502 від 05.02.2013, № 20504 від 05.02.2013, № 20506 від 05.02.2013, № 20704 від 07.02.2013, № 20806 від 08.02.2013, № 20807 від 08.02.2013, № 21105 від 11.02.2013, № 21106 від 11.02.2013, № 21120 від 11.02.2013, № 21203 від 12.02.2013, № 21304 від 13.02.2013, № 21403 від 14.02.2013, № 21404 від 14.02.2013, № 21405 від 14.02.2013, № 21805 від 18.02.2013, № 22002 від 20.02.2013, № 22003 від 20.02.2013, № 22104 від 21.02.2013, № 22005 від 20.02.2013, № 22105 від 21.02.2013, № 22602 від 26.02.2013, № 30708 від 07.03.2013, № 31106 від 11.03.2013, № 31107 від 11.03.2013, № 31108 від 11.03.2013, № 31113 від 11.03.2013, № 31114 від 11.03.2013, № 31309 від 13.03.2013, № 32112 від 21.03.2013, № 32215 від 22.03.2013, № 32708 від 27.03.2013, № 32707 від 27.03.2013, № 32802 від 28.03.2013, № 32903 від 29.03.2013, товарно-транспортними накладними № Тра-000003 від 30.01.2013, № Вас-000623 від 30.01.2013, № Вас-000582 від 29.01.2013, № Вас-000584 від 29.01.2013, № Вас-000585 від 29.01.2013, № Вас-000591 від 29.01.2013, № Вас-000566 від 28.01.2013, № Тра-000002 від 25.01.2013, № Тра-000001 від 24.01.2013, № Вас-000485 від 24.01.2013, № Вас-000453 від 23.01.2013, № Вас-000432 від 22.01.2013, № Вас-000259 від 14.01.2013, № Вас-000263 від 14.01.2013, № Вас-000199 від 11.01.2013, № Вас-000181 від 10.01.2013, № Вас-000087 від 04.01.2013, № Вас-000028 від 03.01.2013, № Вас-000043 від 03.01.2013, № Пер-000699 від 26.02.2013, № Вас-00123 від 21.02.2013, № Вас-001128 від 21.02.2013, № Вас-001097 від 20.02.2013, № Вас-001102 від 20.02.2013, № Вас-001049 від 18.02.2013, № Тра-000007 від 14.02.2013, № Вас-000957 від 14.02.2013, № Вас-000989 від 14.02.2013, № Вас-000936 від 13.02.2013, № Вас-000904 від 12.02.2013, № Вас-000874 від 11.02.2013, № Вас-000881 від 11.02.2013, № Вас-000818 від 08.02.2013, № Вас-000833 від 08.02.2013, № Вас-000799 від 07.02.2013, № Вас-000754 від 05.02.2013, № Вас-000747 від 05.02.2013, № Вас-000753 від 05.02.2013, № Вас001552 від 11.03.2013, № Вас-001553 від 11.03.2013, № Вас-001558 від 11.03.2013, № Вас-001603 від 13.03.2013, № Вас-001968 від 27.03.2013, № Вас-001998 від 28.03.2013, № Вас-002042 від 29.03.2013, банківськими виписками.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача судом встановлено, що зазначені договори укладено позивачем з метою виконання власних зобов'язань по відношенню до клієнтів в частині поставки нафтопродуктів, зокрема: ТОВ «Нафтохімічна інвестиційна компанія» (Договір № 3 від 24.05.2012), МПП «Аско» (Догвір № 12 від 25.05.2012), ТОВ «Оксал» (Договір № 62 від 03.09.2012), ТОВ «Ентерпрайз-оіл» (Договір № 22 від 10.07.2012), ТОВ «Лекгруп» (Договір № 26 від 01.07.2012), ТОВ « ПК «Зоря Поділля» (Договір № 8 від 24.05.2012), ТОВ « ПК «Зоря Поділля» (Договір № 48 від 23.08.2012), ТОВ «Галлон Груп» (Договір № 3 від 01.06.2013), ФОП ОСОБА_5 (Договір № 69 від 12.09.2012), ФОП ОСОБА_6 (Договором № 18 від 25.05.2012), ПП «Ескон» (Договір № 73 від 01.10.2012), ТОВ «Родничок» (Договір № 68 від 01.09.2012), ТОВ «Ставко» (Договір № 97 від 01.12.2012), ТОВ «АЗС Атлас» (Договір № 99 від 09.01.2013), ТОВ «Новофастівське» (Договір №47 від 23.08.2012), ТОВ «Новофастівське» (Договір № 9 від 24.05.2012), ТОВ «Бізнес Оіл Груп» (Договір № 110 від 01.02.2013), ТОВ «Бізнес Оіл Груп» (Договором № 109 від 04.02.2013), ТОВ «Лек-Оіл» (Договір № 105 від 02.01.2013), ТОВ «Лек-Оіл» (Договір № 1/12 від 11.04.2012), ПрАТ «ПК «Поділля» (Договір № 7 від 24.05.2012), ТОВ «Ерзі» (Договір № 16 від 08.06.2012), ПП «Мотор-Сервіс» (Договір № 90 від 01.11.2012), ВТФ «Лео» (Договором № 89 від 01.11.2012), ТОВ «Синявське» (Договір № 28 від 01.07.2012), ПП «Топаз ЛТД» (Договір № 108 від 01.01.2013), ТОВ «Дівай Вест» (Договір № 98 від 01.12.2012), ТОВ «Дівай Вест» (Договір № 14 від 29.05.2012), ТОВ «Ентерпрайз-оіл» (Договір № 22 від 10.07.2012), ТОВ «Ніагара» (Договір № 2 від 23.05.2012), ТОВ «Віфарт» (Договір № 27 від 17.07.2012), ТОВ «Гермес-Трейд ЛТД» (Договір № 28 від 01.07.2012), ТОВ «Тефія-СК» (Договір № 63 від 17.09.2012).

Крім того, судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Укртрансоіл-2009» (Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів від 01.04.2013 №040/3, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати (поставити) Покупцю нафтопродукти, зокрема : бензини марок -А-76, А-80, А-92, А-95, А-98, ДТ, паливо пічне побутове,скраплений газ та ін., поставка здійснюється партіями, кількості, асортименті, ціна, визначаються сторонами у видаткових накладних, та/або додаткових угод до Договору.

Реальність здійснення господарських операцій підтверджується матеріалами справи, зокрема, видатковими накладними: № 401010 від 01.04.2013, № 402013 від 02.04.2013, № 402014 від 02.04.2013, № 402015 від 02.04.2013, № 402016 від 02.04.2013, № 408006 від 08.04.2013, № 408007 від 08.04.2013, № 410017 від 10.04.2013, № 411009 від 11.04.2013, № 412013 від 12.04.2013, № 412014 від 12.04.2013, № 414001 від 14.04.2013, № 416018 від 16.04.2013, № 418008 від 18.04.2013, № 419009 від 19.04.2013, № 422009 від 22.04.2013, № 422010 від 22.04.2013, № 423008 від 23.04.2013, № 423009 від 23.04.2013, № 423010 від 23.04.2013, № 425012 від 25.04.2013, № 426015 від 26.04.2013, № 426014 від 26.04.2013, № 426013 від 26.04.2013, № 429010 від 29.04.2013, № 429009 від 29.04.2013, № 430016 від 30.04.2013, №507010 від 07.05.2013, №508015 від 08.05.2013, №508014 від 08.05.2013, № 508018 від 08.05.2013, №513005 від 13.05.2013, №514004 від 14.05.2013, №514008 від 14.05.2013, №514007 від 14.05.2013, 515008 від 15.05.2013, №515011 від 15.05.2013, №516012 від 16.05.2013, №516011 від 16.05.2013, №520007 від 20.05.2013, №520003 від 20.05.2013, №520004 від 20.05.2013, №522013 від 22.05.2013, №523013 від 23.05.2013, №610006 від 10.06.2013, №611006 від 11.06.2013, №611010 від 11.06.2013, №613009 від 13.06.2013, №612005 від 12.06.2013, №613008 від 13.06.2013, №613010 від 13.06.2013, №614009 від 14.06.2013, №614010 від 14.06.2013, №618017 від 18.06.2013, №618016 від 18.06.2013, №620020 від 20.06.2013, №620019 від 20.06.2013, № 709006 від 09.07.2013, № 709007 від 09.07.2013, № 709008 від 09.07.2013, № 710010 від 10.07.2013, № 710011 від 10.07.2013, № 711012 від 11.07.2013, № 715002 від 15.07.2013, № 715003 від 15.07.2013, № 716005 від 16.07.2013, №801019 від 01.08.2013, №805054 від 05.08.2013, №805055 від 05.08.2013, №807009 від 07.08.2013, №808006 від 08.08.2013, №812056 від 12.08.2013, №813043 від 13.08.2013, №814043 від 14.08.2013, №815038 від 15.08.2013, №819064 від 19.08.2013, №820015 від 20.08.2013, №822056 від 22.08.2013, №822057 від 22.08.2013, №829012 від 29.08.2013, №829011 від 29.08.2013, №830026 від 30.08.2013, №903006 від 03.09.2013, № 904003 від 04.09.2013, №906002 від 06.09.2013, №906003 від 06.09.2013, №906004 від 06.09.2013, №909017 від 09.09.2013, №909018 від 09.09.2013, №910013 від 10.09.2013, №910014 від 10.09.2013, №913008 від 13.09.2013, №916006 від 16.09.2013, №917006 від 17.09.2013, №918010 від 18.09.2013, №919010 від 19.09.2013, №924010 від 24.09.2013, №924011 від 24.09.2013, №925018 від 25.09.2013, №926017 від 26.09.2013, №926018 від 26.09.2013, №927015 від 27.09.2013, №1001014 від 01.10.2013, №1002058 від 02.10.2013, №1003009 від 03.10.2013, №1008007 від 08.10.2013, №1009008 від 09.10.2013, №1011015 від 11.10.2013, №1011016 від 11.10.2013, №1014011 від 14.10.2013, №1014012 від 04.10.2013, №1015009 від 15.10.2013, №1015010 від 15.10.2013, №1015011 від 15.10.2013, №1015012 від 15.10.2013, №1017009 від 17.10.2013, №1019056 від 19.10.2013, №1019057 від 19.10.2013, №1021014 від 21.10.2013, №1021015 від 21.10.2013, №1024016 від 24.10.2013, №1024017 від 24.10.2013, №1025019 від 25.10.2013, №1025020 від 25.10.2013, №1029069 від 29.10.2013, № 1101002 від 01.11.2013, № 1101003 від 01.11.2013, № 1101004 від 01.11.2013, № 1107020 від 07.11.2013, № 1126008 від 26.11.2013, №1201001 від 01.12.2013, №1202004 від 02.12.2013, №1203008 від 03.12.2013, податковими накладними: №426016 від 26.04.2013, № 426015 від 26.04.2013, № 426014 від 26.04.2013, № 414001 від 14.04.2013, № 430008 від 30.04.2013, № 429014 від 29.04.2013, №49013 від 29.04.2013, № 425012 від 25.04.2013, № 423009 від 23.04.2013, № 423008 від 23.04.2013, № 423007 від 23.04.2013, № 419009 від 19.04.2013, №419008 від 19.04.2013, № 422008 від 22.04.2013, № 422009 від 22.04.2013, № 418009 від 18.04.2013, № 416018 від 16.04.2013, № 412013 від 12.04.2013, № 412014 від 12.04.2013, № 411012 від 11.04.2013, № 410013 від 10.04.2013, № 408007 від 08.04.2013, № 408006 від 08.04.2013, № 402010 від 02.04.2013, № 402013 від 02.04.2013, № 402011 від 02.04.2013, № 402012 від 02.04.2013, № 401011 від 01.04.2013, № 507011 від 07.05.2013, № 5080015 від 08.05.2013, № 508014 від 08.05.2013, № 508018 від 08.05.2013, № 513006 від 13.05.2013, № 514005 від 14.05.2013, № 514008 від 14.05.2013, № 514009 від 14.05.2013, № 515006 від 15.06.2013, № 515009 від 15.05.2013, № 516013 від 16.05.2013, № 516012 від 16.05.2013, № 520009 від 20.05.2013, № 520005 від 20.05.2013, № 520006 від 20.05.2013, № 522015 від 22.05.2013, № 523013 від 23.05.2013, № 618015 від 18.06.2013, № 618017 від 18.06.2013, № 620041 від 20.06.2013, № 620040 від 20.06.2013, № 610007 від 10.06.2013, № 611006 від 11.06.2013, № 611010 від 11.06.2013, № 612006 від 12.06.2013, № 612008 від 13.06.2013, № 613009 від 13.06.2013, № 613007 від 13.06.2013, 614009 від 14.06.2013, 614010 від 14.06.2013, № 716004 від 16.07.2013, № 715004 від 15.07.2013, № 715005 від 15.07.2013, № 711014 від 11.07.2013, № 710009 від 10.07.2013, № 709007 від 09.07.2013, № 710010 від 10.07.2013, № 709009 від 09.07.2013, № 709008 від 09.07.2013, № 801020 від 01.08.2013, № 805054 від 05.08.2013, № 805055 від 05.08.2013, № 807008 від 07.08.2013, № 808006 від 08.08.2013, № 812057 від 12.08.2013, № 813045 від 13.08.2013, №814045 від 14.08.2013, № 815038 від 15.08.2013, № 819035 від 19.08.2013, № 820015 від 20.08.2013, № 822058 від 22.08.2013, № 822059 від 22.08.2013, № 829011 від 29.08.2013, № 829010 від 29.08.2013, № 830027 від 30.08.2013, № 917007 від 17.09.2013, № 918008 від 18.09.2013, № 919007 від 19.09.2013, № 924011 від 24.09.2013, № 24012 від 24.09.2013, № 925016 від 25.09.2013, № 926017 від 26.09.2013, № 926018 від 26.09.2013, № 927014 від 27.09.2013, № 906003 від 06.09.2013, № 903008 від 03.09.2013, № 904005 від 04.09.2013, № 906004 від 06.09.2013, № 906005 від 06.09.2013, № 909016 від 09.09.2013, № 909017 від 09.09.2013, № 910013 від 10.09.2013, 910012 від 10.09.2013, № 913007 від 13.09.2013, № 916005 від 16.09.2013, № 1001013 від 01.10.2013, № 1002058 від 02.10.2013, № 003005 від 03.20.2013, № 1008007 від 08.10.2013, № 1009009 від 09.10.2013, № 1011013 від 11.10.2013, № 1011014 від 11.10.2013, № 1014013 від 14.10.2013, № 1014012 від 14.10.2013, № 1015007 від 15.10.2013, № 1015008 від 15.10.2013, № 1015009 від 15.10.2013, № 1015010 від 15.10.2013, № 1017009 від 17.10.2013, № 1019001 від 19.10.2013, № 1019055 від 19.10.2013, № 1021011 від 21.10.2013, № 1021012 від 21.10.2013, № 1024015 від 24.10.2013, № 1024016 від 24.10.2013, № 1025019 від 25.10.2013, № 1025020 від 25.10.2013, № 1029065 від 29.10.2013, № 1126009 від 26.11.2013, № 1101002 від 01.11.2013, № 1101003 від 01.11.2013, № 1101004 від 01.11.2013, № 1107017 від 07.11.2013, № 1203010 від 03.12.2013, № 1201001 від 01.12.2013, № 1202004 від 02.12.2013, товарно-транспортними накладними: № Вас-003146 від 30.04.2013, № Вас-003073 від 29.04.2013, № Вас-003083 від 29.04.2013, № Вас-002984 від 26.04.2013, № Вас-002967 від 26.04.2013, № Вас-002915 від 25.04.2013, № Вас-002849 від 23.04.2013, № Вас-002847 від 23.04.2013, № Вас-002831 від 23.04.2013, № Вас-002814 від 22.04.2013, № Вас-002797 від 22.04.2013, № Тра-000013 від 19.04.2013, № Тра-000014 від 19.04.2013, № Вас-002664 від 18.04.2013, № Вас-002600 від 16.04.2013, № Тра-000012 від 14.04.2013, № Вас-002478 від 12.04.2013, № Вас-002472 від 12.04.2013, № Вас-002425 від 11.04.2013, № Вас-002384 від 10.04.2013, № Вас-002311 від 08.04.2013, № Вас-002324 від 08.04.2013, № Вас-002147 від 02.04.2013, № Вас-002146 від 02.04.2013, № Вас-002143 від 02.04.2013, № Вас-002141 від 02.04.2013, № Вас-002132 від 02.04.2013, № Вас-002110 від 01.04.2013, № Вас-003362 від 07.05.2013, № Вас-003406 від 08.05.2013, № Вас-003433 від 08.05.2013, № Вас-003399 від 08.05.2013, № Вас-003582 від 13.05.2013, № Вас-003630 від 14.05.2013, № Вас-003660 від 14.05.2013, № Вас-003661 від 14.05.2013, № Вас-003678 від 15.05.2013, № Вас-003685 від 15.05.2013, № Вас-003764 від 16.05.2013, № Вас-003763 від 16.05.2013, № Вас-003936 від 20.05.2013, № Вас-003940 від 20.05.2013, № Вас-003914 від 20.05.2013, № Вас-004019 від 22.05.2013, № Вас-004085 від 23.05.2013, № Вас-004757 від 10.06.2013, № Вас-004776 від 11.06.2013, № Вас-004793 від 11.06.2013, № Вас-004841 від 12.06.2013, № Вас-004877 від 13.06.2013, № Вас-004881 від 13.06.2013, № Вас-004872 від 13.06.2013, № Вас-004935 від 14.06.2013, № Вас-004925 від 14.06.2013, № Вас-005099 від 18.06.2013, № Вас-005080 від 18.06.2013, № Вас-005197 від 20.06.2013, № Пер-002630 від 20.06.2013, № Вас-005920 від 09.07.2013, № Вас-005912 від 09.07.2013, № Вас-005919 від 09.07.2013, № Вас-005980 від 10.07.2013, № Вас-005982 від 10.07.2013, № Вас-006003 від 11.07.2013, № Вас-006172 від 15.07.2013, № Вас-006173 від 15.07.2013, № Пер-003182 від 16.07.2013, № Вас-007027 від 02.08.2013, № Вас-007145 від 08.08.2013, № Вас-007258 від 07.08.2013, № Вас-007315 від 08.08.2013, № Вас-007513 від 12.08.2013, № Вас-007553 від 13.08.2013, № Вас-008033 від 22.08.2013, № Вас-007997 від 22.08.2013, № Вас-008346 від 29.08.2013, № Вас-008375 від 29.08.2013, № Вас-008405 від 30.08.2013, № Вас-009793 від 26.09.2013, № Вас-009760 від 25.09.2013, № Вас-009760 від 25.09.2013, № Вас-009864 від 27.09.2013, № Вас-009823 від 26.09.2013, № Вас-009793 від 26.09.2013, № Вас-009760 від 25.09.2013, № Вас-009760 від 25.09.2013, № Вас-009686 від 24.09.2013, № Вас-009680 від 24.09.2013, № Вас-009680 від 24.09.2013, № Пер-004536 від 19.09.2013, № Вас-009361 від 18.09.2013, № Вас-009361 від 18.09.2013, № Вас-009326 від 17.09.2013, № Вас-009261 від 16.09.2013, № Вас-009114 від 13.09.2013, № Вас-009114 від 13.09.2013, № Каз-001486 від 10.09.2013, № Каз-001465 від 10.09.2013, № Вас-008875 від 09.09.2013, № Вас-008874 від 09.09.2013, № Вас-008742 від 06.09.2013, № Вас-008736 від 06.09.2013, № Вас-008735 від 06.09.2013, № Вас-008635 від 04.09.2013, № Вас-008585 від 03.09.2013, № Вас-011606 від 29.10.2013, № Вас-011390 від 25.10.2013, № Вас-011424 від 25.10.2013, № Вас-011350 від 24.10.2013, № Вас-011182 від 21.10.2013, № Вас-011189 від 21.10.2013, № Вас-011046 від 19.10.2013, № Вас-011055 від 19.10.2013, № Вас-010935 від 17.10.2013, № Вас-010846 від 15.10.2013, № Вас-010825 від 15.10.2013, № Вас-010843 від 15.10.2013, № Вас-010826 від 15.10.2013, № Вас-010755 від 14.10.2013, № Вас-010782 від 14.10.2013, № Вас-010598 від 11.10.2013, № Вас-010606 від 11.10.2013, № Вас-010529 від 09.10.2013, № Вас-010477 від 08.10.2013, № Вас-010181 від 03.10.2013, № Вас-010143 від 02.10.2013, № Вас-010082 від 01.10.2013, № Вас-011684 від 01.11.2013, № Вас-011685 від 01.11.2013, № Вас-011686 від 01.11.2013, № Вас-012118 від 07.11.2013, № Вас-013127 від 26.11.2013, № Вас-0123326 від 01.12.2013, № Вас-013525 від 02.12.2013, № Вас-013604 від 03.12.2013, довідкою банку.

З матеріалів справи також судом встановлено, що зазначені договори укладено позивачем з метою виконання власних зобов'язань по відношенню до клієнтів в частині поставки нафтопродуктів, зокрема: ТОВ «Лекгруп» (Договір № 26 від 01.07.2012), ТОВ «Нафтохімічна інвестиційна компанія» (Договір № 3 від 24.05.2012), ТОВ «Перша Компанія Максимум» (Договір № 123 від 01.04.2013), ПА «Колос» (Договір № 10 від 25.05.2012), ВТФ «Лео» (Договір № 89 від 01.11.2012), ТОВ «Лек-Оіл» (Договір № 105 від 02.01.2013), ТОВ «Лек-Оіл» (Договір № 1/12 від 11.04.2012), ТОВ «Вак-ЛТД» (Договір № 151 від 01.07.2013), ТОВ «Вак-ЛТД» (Договором № 126 від 01.04.2013), ТОВ «ТД «Успіх» (Договір № 58 від 06.09.2012), КП «Галон» (Договір № 15 від 08.06.2012), ТОВ «Дівай Вест» (Договір № 98 від 01.12.2012), ТОВ «Дівай Вест» (Договір № 14 від 29.05.2012), ТОВ «Новофастівське» (Договір № 9 від 24.05.2012), ТОВ «АЗС Атлант» (Договір № 99 від 09.01.2013), ТОВ «Лекгруп» (Договір № 26 від 01.07.2012), ПрАТ «ПК «Поділля» (Договір № 7 від 24.05.2012), МПП «Аско» (Договір № 12 від 25.05.2012), ТОВ «НК Капітал» (Договір №133 від 01.05.2013), ТОВ «Ніагара» (Договір № 2 від 23.05.2012), ТОВ « ПК «Зоря Поділля» (Договір № 8 від 24.05.2012), ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (Договір № 48 від 23.08.2012), ТОВ «Оксал» (Договір № 62 від 03.09.2012), ТОВ «Ентерпрайз-Оіл» (Договір № 22 від 10.07.2012), ТОВ «Паливна Компанія «Серіол-Плюс» (Договір № 67 від 24.09.2012), ТД «Агропостач» (Договір № 5 від 24.05.2012), ТД «Агропостач» (Договір від 01.11.2013), ДП «Авіком Рівне» (Договір № 135 від 29.05.2013), ДП «Авіком Рівне» (Договір № 139 від 01.06.2013), ТОВ « Ніагара» (Договір № 2 від 23.05.2012), ТОВ «Укрнафтотрейд (Договір №146 від 01.07.2013), ТОВ « Дизель» (Договір від 115 від 01.03.2013), ТОВ «ДНСК» (Договір № 171 від 21.10.2013), ТОВ «ДНСК» (Договір від 01.09.2013), ФГ «СФГ «Ельдорадо» (Договір № 170 від 18.10.2013), ТОВ «Бізнес Оіл Груп» (Договір № 110 від 01.02.2013), ТОВ «Бізнес Оіл Груп» (Договором № 109 від 04.02.2013), ТОВ «Ютекс оіл» (Договір від 15.10.2012), ПП «Топаз ЛТД» (Договір № 108 від 01.01.2013), ОСОБА_10 (Договір № 138 від 01.06.2013, Договір № 112 від 14.02.2013), ТОВ «ТД «Славута» (Договір № 130 від 26.04.2013), ТОВ «Віфарт» (Договір № 27 від 17.07.2012).

Також, судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Лек-Оіл» (Продавець):

- 01.05.2012 укладений Договір № МО-91/12, відповідно до якого Продавець зобов'язується передавати Покупцю окремими партіями нафтопродукти, поставка здійснюється автомобільним транспортом, кількості, асортименті, ціна, фіксується у відповідному рахунку-фактурі та видатковій накладній;

- 27.08.2012 укладений Договір поставки № Л-85/12, відповідно до якого Продавець зобов'язується передавати у власність Покупцю окремими партіями нафтопродукти, кількості, асортименті, ціна визначається сторонами у відповідному додатку договору, поставка Товару здійснюється залізничним транспортом за відвантажувальними реквізитами, зазначеними у відповідному додатку.

В підтвердження здійснення господарських операцій підтверджується матеріалами справи, зокрема, Додатковими угодами до договору №43 від 05.04.2013, № 44 від 17.04.2013, № 45 від 18.04.2013, № 46 від 19.04.2013, № 47 від 23.04.2013, № 49 від 26.06.2013, № 50 від 03.07.2013, видатковими накладними № 296 від 05.06.2013, №297 від 05.06.2013, №298 від 06.06.2013, №299 від 06.06.2013, №302 від 11.06.2013, №301 від 06.06.2013, №304 від 12.06.2013, №323 від 27.06.2013, №334 від 30.06.2013, №324 від 01.07.2013, №349 від 30.07.2013, актами приймання-передачі №55 від 05.04.2013, №58 від 18.04.2013, №77 від 23.04.2013, №64 від 19.04.2013, №65 від 19.04.2013, № 98 від 26.04.2013, №127 від 04.07.2013, податковими накладними № 33 від 23.04.2013, № 4 від 05.04.2013, № 20 від 18.04.2013, № 28 від 19.04.2013, № 37 від 23.04.2013, № 54 від 30.04.2013, № 31 від 30.06.2013, № 29 від 27.06.2013, № 23 від 26.06.2013, № 14 від 12.06.2013, № 11 від 11.06.2013, № 10 від 11.06.2013, № 7 від 06.06.2013, № 8 від 06.06.2013, №5 від 05.06.2013, №6 від 05.06.2013, № 43 від 30.07.2013, № 7 від 04.07.2013, №2 від 01.07.2013, № 5 від 01.07.2013, товарно-транспортними накладними № ТС/689 від 05.06.2013, № ТС/690 від 05.06.2013, № ТС/700 від 06.06.2013, № ТС/698 від 06.06.2013, № ТС/709 від 11.06.2013, № ТС/706 від 11.06.2013, № ТС/712 від 12.06.2013, № ТС/-814 від 27.06.2013, № КЖ-2380 від 30.06.2013, № ЮК-2377 від 30.06.2013, № ЮК-2378 від 30.06.2013, № ТС/-796 від 01.07.2013, № ЮК-3013 від 30.07.2013, з/д накладним: № 34265041 від 05.04.2013, № 34424325 від 17.04.2013, № 34491910 від 23.04.2013, №34428185 від 18.04.2013, № 32330003 від 04.07.2013, банківськими виписками від 04.04.2013, від 05.04.2013, від 08.04.2013, від 10.04.2013, від 16.04.2013, від 17.04.2013, від 18.04.2013, від 16.05.2013, від 17.05.2013, від 10.07.2013, від 24.07.2013, від 23.07.2013, від 24.07.2013, платіжними дорученнями № 6 від 30.04.2013, № 7 від 08.05.2013, № 8 від 16.05.2013, довідкою банку.

Окрім того, з пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що зазначені договори укладено позивачем з метою виконання власних зобов'язань по відношенню до клієнтів в частині поставки нафтопродуктів, зокрема: ТОВ «Лекгруп» (Договір № 26 від 01.07.2012), ТОВ «Дівай Вест» (Договір № 98 від 01.12.2012), ТОВ «Дівай Вест» (Договір № 14 від 29.05.2012), ТОВ «Оксал» (Договір № 62 від 03.09.2012), ПрАТ «ПК «Поділля» (Договір № 7 від 24.05.2012), ТОВ «Перша Компанія Максимум» (Договір № 123 від 01.04.2013), ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (Договір № 8 від 24.05.2012), ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (Договір № 48 від 23.08.2012), ТОВ «ТД «Успіх» (Договір № 58 від 06.09.2012), ТОВ «Синявське» (Договір № 28 від 01.07.2012), ФОП ОСОБА_4 (Договір № 30 від 01.07.2012), ТОВ «Серіол» (Договір № 67 від 24.09.2012), ТОВ «Синявське» (Договір № 28 від 01.07.2012), ПАТ «Богуславськтй карьер» (Договір № 20 від 03.07.2012), ТОВ «Співдружність» (Договір № 29 від 01.07.2012), СФГ ОСОБА_11 (Договір № 113 від 15.02.2013), ТОВ «Карбон Плюс» (Договір № 137 від 01.06.2013), ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (Договір №11/04 від 11.04.2013).

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та є документами первинного обліку.

Дослідивши копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Зазначені податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, відображено позивачем у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних на їх підставі віднесено до складу податкового кредиту звітних (податкових) періодів суму ПДВ загалом в розмірі 11 128 921,00 грн., що відображено у податкових деклараціях з ПДВ за та додатку до податкової декларації №5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів».

Зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в акті перевірки та письмових запереченнях проти позову відсутні.

Також, відповідачем не спростовано того, що на момент складення згаданих вище податкових накладних контрагенти позивача не мали статус платника податку на додану вартість та не були зареєстровані як юридичні особи у встановленому законодавством порядку.

Також на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано суду рахунки-фактури, сертифікати відповідності, паспорти якості, документи підтверджуючі поставку нафтопродуктів клієнтам позивача, а саме договори, видаткові накладні, акти приймання-передачі, податкові накладні, товарно-транспорті накладні. Сукупність наданих документів дають достатні підстави дійти висновку про фактичне виконання умов договорів поставки із спірними контрагентами, окрім того, зі змісту первинних документів, долучених до матеріалів, в діяльності позивача та його контрагентів наявні розумні економічні та організаційно-адміністративні причини для укладання договору, а також наявні чинники, з якими закон пов'язує можливість формування позивачем податкового кредиту за спірними операціями, зокрема, витрати позивача за цими договорами повною мірою пов'язані з його господарською діяльністю.

Таким чином, в ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій позивача із ТОВ «Оріон-Зет». ТОВ «ТД «Елемент», ТОВ «Росукренергохолдінг», ТОВ «Укртрансоіл-2009» та ТОВ «Лек-Оіл», з придбання нафтопродуктів, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних товарів податку на додану вартість, а також використання таких товарів у подальшій господарській діяльності позивача та віднесення до складу валових витрат вартості придбаних у ТОВ «Оріон-Зет», ТОВ «Укртрансоіл-2009», ТОВ «Лек-Оіл», ТОВ «ТД «Елемент», ТОВ «Росукренергохолдінг» нафтопродуктів.

З акту перевірки вбачається, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства України ґрунтується:

- на Акті ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 108/26-56-22-01- 05/33193146 від 13.02.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Оріон-Зет» щодо підтвердження господарських взаємовідносин із ПП «Капітал» за червень, липень 2012 року, ТОВ «Главм'ясторг» за період липень, серпень, листопад 2013 року, ТОВ «Тетраенергостандарт» за період червень-листопад 2012 року;

- на Акті № 34/26-58-22-08-11/37817119 від 27.10.2014 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТД Елемент» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при взаємовідносинах з ТОВ «Бізнес-Бенефіт» за період з 01.01.2013 по 31.12.2013;

- на Акті № 542/3-22-08 від 20.06.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Росукренергохолдінг» по взаємовідносинам з ТОВ «Газукраїна-2020» та ТОВ «Торговий Дім Ветек» та контрагентами покупцями за період з 01.01.2012 по 31.12.2013;

- на Акті № 340/10-16-22-01/38274072 від 14.02.2015 про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Укртрансоіл-2009» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Росукренергохолдінг» з 01.01.2013 по 31.12.2013;

- документах наданих ТОВ «Лек-Оіл» на запит ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.03.2015 №0821 щодо надання документального підтвердження по взаємовідносинам з ТОВ «ЮКРА» за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

Дослідивши надані сторонами документи, суд не встановив наявність господарських операцій між позивачем та ПП «Капітал», ТОВ «Главм'ясторг», ТОВ «Бізнес-Бенефіт» ТОВ «Газукраїна-2020» та ТОВ «Торговий Дім Ветек», тому посилання відповідача на акти перевірок вказаних підприємств не є предметом судового розгляду у цій справі.

Відповідачем не надано суду документів, що свідчать про визнання статутних документів ТОВ «Оріон-Зет», ТОВ «ТД «Елемент», ТОВ «Росукренергохолдінг», ТОВ «Укртрансоіл-2009» та ТОВ «Лек-Оіл» недійсними, не надано також документів підтверджуючих застосування до зазначених підприємств заходів кримінально-правового характеру, що можуть застосовуватись до юридичних осіб.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

В даному випадку, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що укладення договорів, на підставі яких виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентами, не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов'язків та не надано належних доказів, які свідчили б про невідповідність первинних документів.

При цьому, мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком. Матеріали справи таких відомостей не містять.

Під час розгляду справи податковий орган також не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентами недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України.

В контексті наведеного слід додати, що під час розгляду справи відповідачем не надано рішення суду, яке було б прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які свідчили б про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які окремо або в сукупності могли б свідчити про непов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Також судом не приймається до уваги посилання відповідача в письмових запереченнях на матеріали кримінального провадження за №0000093 від 01.07.2014, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом пособництва в ухиленні від сплати податків у значних розмірах невстановленими особами, які використовують ТОВ «Бізнес-Бенефіт» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.212 КК України та матеріали кримінального провадження за №0000076 від 24.02.2014, під час досудового розслідування якого було допитано свідка ОСОБА_7 директора фіктивного підприємництва ТОВ «Газ Україна-2020», оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, а тому матеріали досудового слідства не можуть мати преюдиційний характер під час розгляду даної справи (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.02.2013 у справі № К/9991/53981/12), також відповідачем не надано доказів наявності відповідного вироку суду у кримінальній справі відносно відповідних осіб (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.06.2012 у справі № К/9991/29330/12).

Водночас, зважаючи на те, що публічний порядок держави порушується у разі недотримання нормативних актів, у яких він закріплений, а ухилення від сплати податків, на факт якого відповідач посилається, є злочином, відповідальність за який встановлена Кримінальним кодексом України, суд вважає, що за обставин, які склалися у даній справі, визначенню правочину як такого, що порушує публічний порядок, повинен передувати вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили. Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем таких доказів надано не було. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.04.2012 у справі № К-9574/08.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Вказана правова позиція підтверджується, зокрема, постановою Вищого адміністративного суду України від 30.06.2015 № К/800/9553/15.

Також, визначальним критерієм для підтвердження права платника податку на податковий кредит та/або віднесення відповідних сум до валових витрат є реальність вчинюваної господарської операції, тобто встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов'язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності. Підтвердження зазначеного підходу знайшло відображення в постанові Верховного суду України № 40/11 від 21.01.2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Луганська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Крім цього, необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Суд критично сприймає твердження відповідача, сформовані на підставі актів податкових органів про неможливість проведення зустрічної звірки, документальної позапланової невиїзної перевірки інших підприємств.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, якщо контрагенти по ланцюгу постачання товарів (послуг) не виконали свого зобов'язання по сплаті податку на додану вартість до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 28.03.2012 у справі № К/9991/72712/11).

Також, в акті зазначено, що в ході перевірки на підставі наданих документів встановлено нестачу нафтопродуктів при фактичному прийманні дизельного палива.

З матеріалів справи вбачається придбання позивачем палива дизельного з отриманням за місцем смт. Рокитне Київської області в кількості 4 977 352 кг., палива дизельного з отриманням за місцем ст. Київ-Петрівка, м. Київ в кількості 3 075 715 кг., з отриманням у м. Києві бензину в кількості 686 561 кг.

Придбання нафтопродуктів підтверджується матеріалами справи, зокрема, видатковими накладними та актами: в/н № РН-0000437 від 04.04.2013, акт № 55 від 05.04.2013, акт № 58 від 18.04.2013, в/н № 419009 від 19.04.2013, в/н №19/04-000007 від 19.04.2013, акт № 19/04-000007 від 19.04.2013, акт № 77 від 24.04.2013, в/н № 21/05-000002 від 21.05.2013, акт № 21/05-000002 від 21.05.2013, в/н № 24/05-000002 від 24.05.2013, акт № 2 від 24.05.2013, акт від 30.05.2013, акт № 82 від 30.05.2013, в/н № 19/06-000051 від 19.06.2013, акт № 19/06-000051 від 19.06.2013, в/н№НБ001782 від 10.07.2013, акт від 12.07.2013, в/н № 31/07-000009 від 31.07.2013, акт №07/13ХР від 31.07.2013, акт від 10.08.2013, акт від 13.08.2013, в/н № 61138 від 17.08.2013, в/н № 54013 від 23.08.2013, акт № 150 від 31.08.2013, в/н № 31/08-000006 від 31.08.2013, акт № 31/08-000006 від 31.08.2013, акт від 01.09.2013, в/н № 5/09- 000082 від 05.09.2013, акт № 05/09-000082 від 05.09.2013, акт № 3/2-1-12/110-25 від 10.09.2013, в/н № 112 від 18.09.2013, акт від 24.09.2013, акт від 24.10.2013, акт від 06.10.2013, в/н № 1011015 від 11.10.2013, акт від 13.10.2013, акт від 25.10.2013, акт № 3/2-1-12/110-33 від 26.10.2013, акт від 28.10.2013, в/н № НБ003059 від 08.11.2013, в/н № РН-0006384 від 08.11.2013, в/н № 12/11-000003 від 12.11.2013, акт № 12/11-000003 від 12.11.2013, в/н № 12/11-000004 від 12.11.2013, акт № 12/11- 000004 від 12.11.2013, акт від 13.11.2013, акт від 16.11.2013, акт № 3/2-1-12/110-29 від 21.10.2013, акт від 24.10.2013, в/н № РН-0000042 від 25.01.2013, Акт ПП № 5 від 25.01.2013, Акт ПП № 25 від 08.02.2013, в/н № 85 від 28.02.2013, Акт ПП № 41 від 01.03.2013, Акт ПП № 38 від 12.03.2013, Акт ПП № 51 від 18.03.2013, Акт ПП б/н від 30.05.2013, в/н № 19/06-000052 від 19.06.2013, Акт ПП № 19/06-000052 від 19.06.2013, Акт ПП б/н від 15.07.2013, Акт ПП б/н від 10.08.2013, в/н № 16/08-000032 від 16.08.2013, Акт ПП № 16/08-000032 від 16.08.2013, Акт ПП № 53279 від 17.08.2013, в/н № 452 від 08.09.2013, Акт ПП №202 від 08.09.2013, Акт ПП б/н від 03.09.2013, в/н № УГ001570 від 16.09.2013, Акт ПП № УГ001570 від 16.09.2013, Акт ПП б/н від 26.09.2013, Акт ПП б/н від 06.10.2013, Акт ПП б/н від 14.10.2013, Акт ПП № 3/2-1-12/110-30 від 21.10.2013, Акт ПП б/н від 25.10.2013, Акт ПП № 3/2-1-12/110-34 від 26.10.2013, Акт ПП № ИМ001133 від 08.11.2013, в/н № ИМ001133 від 08.11.2013, Акт ПП № ИМ001155 від 12.11.2013, в/н № ИМ001155 від 12.11.2013, Акт ПП б/н від 25.11.2013, в/н № 2/02-8 від 02.02.2013, Акт ПП б/н від 02.02.2013, в/н № 2/13-21 від 13.02.2013, Акт ПП б/н від 13.02.2013, в/н № 786 від 30.08.2013, в/н № 9/22-6 від 22.09.2013, Акт б/н від 22.09.2013, Акт ПП № РН-0006448 від 11.11.2013, Акт ПП №225 від 26.11.2013, Акт ПП № 3/2-1-12/110-38 від 25.11.2013, Акт ПП № 3/2-1-12/110-39 від 05.12.2013, Акт ПП № 172 від 18.10.2013, в/н № 495 від 08.11.2013, Акт ПП № 194 від 08.11.2013, Акт ПП № 228 від 18.11.2013, Акт ПП № ИМ001400 від 25.12.2013, в/н № ИМ001400 від 25.12.2013, перевізними документами: з/д № 34263665 від 04.04.2013, з/д № 34265041 від 05.04.2013, з/д №34426882 від 18.04.2013 р., ТТН № Тра-000013 від 19.04.2013, з/д № 24491910 від 23.04.2013, з/д № 34907535 від 30.05.2013, з/д № 34904797 від 30.05.2013, ТТН № 450310 від 10.07.2013, ТТН № 450300 від 10.07.2013, з/д № 32432692 від 12.07.2013, з/д № 32802936 від 10.08.2013, з/д № 32842361 від 13.08.2013, з/д № 32885626 від 17.08.2013, з/д № 32981532 від 23.08.2013, з/д 33094970 від 01.09.2013, з/д № 33206806 від 10.09.2013, ТТН № Р112 від 18.09.2013, з/д № 33391863 від 24.09.2013, з/д № 33521758 від 05.10.2013, з/д № 33533076 від 06.10.2013, ТТН № Вас-010606 від 11.10.2013, з/д № 33621079 від 13.10.2013, з/д № 33798604 від 26.10.2013, з/д № 33803875 від 26.10.2013, з/д № 33826629 від 28.10.2013, з/д № 33968298 від 08.11.2013, з/д № 34038539 від 13.11.2013, з/д № 34071613 від 16.11.2013, з/д № 33728114 від 21.10.2013, з/д № 34173583 від 24.11.2013, № б/н від 27.01.2013, №33659640 від 07.02.2013, №44955110 від 28.02.2013, №33896200 від 01.03.2013, №43123629 від 17.03.2013, №43123785 від 17.03.2013, №34905976 від 30.05.2013, №34843516 від 25.05.2013, №32457145 від 15.07.2013, № б/н від 13.08.2013, №32579476 від 23.07.2013, №32885600 від 17.08.2013, №32985707 від 23.08.2013, №33117714 від 03.09.2013, №43238583 від 16.09.2013, №33408923 від 25.09.2013, №33533084 від 06.10.2013, №33634932 від 14.10.2013, №33728155 від 21.10.2013, №33804576 від 26.10.2013, №33803966 від 26.10.2013, №33975764 від 08.11.2013, №34024257 від 12.11.2013, №34178970 від 25.11.2013, №44709939 від 02.02.2013, №44808442 від 13.02.2013, №33062902 від 29.08.2013, №43313535 від 22.09.2013, №34009639 від 11.11.2013, №34180745 від 25.11.2013, б/н від 30.11.2013, №34310011 від 05.12.2013, б/н від 08.11.2013, б/н від 18.11.2013, № 34547513 від 25.12.2013.

Нестача нафтопродуктів виявлена при фактичному прийманні дизельного палива смт. Рокитне Київської область в кількості 20957 кг, дизельного палива (м. Київ) в кількості 9840 кг. та бензину в кількості 5411 кг., що підтверджується матеріалами справи, зокрема актами приймання нафтопродуктів складеними за формою №5-НП за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 №281/171/578/155.

Підпунктом 5.1.6 п.5.1. Інструкції визначено, що у разі приймання нафти або нафтопродуктів однієї марки, які надійшли маршрутом або групою цистерн, за нестачу приймається тільки та кількість, яка перевищує надлишки, визначені за різницею суми нестач і надлишків, установлених за кожною цистерною відповідно до акта приймання нафти Приймання або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП.

Підпунктом 5.1.8 п.5.1. Інструкції визначено, що нестача нафти і нафтопродуктів у межах норм природних втрат, що виникла в процесі їх транспортування, покладається на вантажоодержувача, якщо інше не зазначено у відповідному договорі. Підпунктом 5.2.2 п.5.2. Інструкції визначено, що маса нафти і нафтопродуктів визначається вантажоодержувачем у кожній цистерні.

Підпунктом 5.2.6 п.5.2. Інструкції визначено що результати комісійного приймання нафти або нафтопродуктів оформлюються актом приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП, який складається одразу після приймання вантажу та затверджується керівництвом підприємства не пізніше наступного дня після його складання.

Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП є підставою для оприбутковування нафти і нафтопродуктів у складському обліку та відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку в підзвіт матеріально відповідальних осіб. Результати приймання нафти або нафтопродуктів однієї марки, які надійшли маршрутами або групами цистерн (від двох і більше) за однією залізничною накладною, визначаються за абсолютною величиною з врахуванням різниці між сумою надлишків та нестач нафти і нафтопродуктів одного типу і однієї марки, установлених для кожної цистерни за актом приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП. Підпунктом 5.2.7 п.5.2. Інструкції визначено, що якщо приймання відбувалось у вихідний або святковий день, акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП необхідно затвердити в перший робочий день після вихідного або святкового дня. Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою №5-НП підписується особами, які брали участь у прийманні нафти або нафтопродуктів.

Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП складається у двох примірниках. У разі подання претензії вантажовідправнику або залізниці акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП складається у трьох примірниках, при цьому обов'язковим є додання копії документа про виклик представника вантажовідправника для участі в прийманні нафти або нафтопродуктів. Підпунктом 5.2.8 п.5.2. Інструкції визначено, що у разі встановлення нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника, яка після списання природних втрат перевищує граничнодопустиме відхилення між результатами вимірювання маси нафти та нафтопродуктів вантажовідправником і вантажоодержувачем (якщо це обумовлено умовами договору), матеріально відповідальна особа припиняє їх приймання і негайно повідомляє про це керівника свого підприємства. При цьому матеріально відповідальна особа має забезпечити зберігання кількості одержаної нафти або нафтопродуктів, а також ужити заходів, що унеможливлюють погіршення їх якості. Одночасно з припиненням приймання вантажоодержувач зобов'язаний викликати представника вантажовідправника для участі в прийманні нафти або нафтопродуктів і складанні акта приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП, якщо інше не передбачено умовами договору.

Відповідно до п.4.2.1 Інструкції, облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об'єму. Для визначення маси та об'єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об'ємно-масовий статичний, об'ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об'ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Згідно з п.п. 4.2.2.1 Інструкції, об'ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об'ємом, густиною та температурою.

Об'єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Підпунктом 4.2.2.2 Інструкції визначено, що границі відносної похибки методу не мають перевищувати:

+- 0,5% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів від 100 т і більше;

+- 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т і відпрацьованих нафтопродуктів.

Значення відносної похибки методу в конкретних випадках його застосування мають визначатись відповідно до ГОСТ 26976. Похибка методу не поширюється на визначення об'єму нафти і нафтопродукту в мірах повної місткості (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Пунктом 2.2. Методичні рекомендації з бухгалтерського обліку запасів затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10 січня 2007 р. № 2, Запаси, придбані за плату, оприбутковуються за первісною вартістю, яка складається з витрат, що виникли у зв'язку з придбанням підприємством запасів, зокрема:

ціна придбання за вирахуванням знижок відповідно до договору з постачальником (продавцем) та непрямих податків, крім випадків, якщо податки не відшкодовуються підприємству відповідно до чинного законодавства; суми ввізного мита; транспортно-заготівельні витрати;

інші витрати, які безпосередньо пов'язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях, втрати і нестачі запасів в межах норм природного убутку, виявлені при оприбуткуванні придбаних запасів, що сталися при їх транспортуванні.

Факт списання нестач встановлених при прийманні нафтопродуктів позивачем в кількості 26368 кг. підтверджується матеріалами справи зокрема актами списання товарів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 (а.с. 146-211 т.IV).

Дослідивши первинні документи фінансово господарського діяльності ТОВ «ЮКРА» (прибуткових накладних, перевізних документів, актів списання товарів) з 01.01.2013 по 31.12.2013, суд дійшов висновку, щодо відсутності обґрунтування відповідачем даних про наявність недостач паливно-мастильних матеріалів в розмірах наведених в акті перевірки, що в свою чергу спростовує висновок відповідача про безпідставність віднесення до складу витрат операційної діяльності та реалізованих товарів витрат, на придбання зазначених нафтопродуктів в частині нестач.

Також cудом встановлено, що між позивачем (Покупцем) та ТОВ «Компанія-Інтергал» (Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів № 28/02/1-13 від 28.02.2013, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність Покупця товар - нафтопродукти, найменування, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що підлягають поставці, ціна за одиницю Товару зазначається у Додаткових угодах до Договору.

Між позивачем (Зберігачем) та ТОВ «Компанія-Інтергал» (Виконавцем) укладений договір зберігання нафтопродуктів № 11/03/1-13ХР від 11.03.2013, відповідно до якого Виконавець передає на зберігання, а Зберігач приймає і зобов'язуєтеся зберігати і повернути в цілісності на першу вимогу Виконавця нафтопродукти, що є його власністю.

Виконання умов договорів та здійснення цих господарських операцій підтверджується, зокрема, видатковими накладними №21/05-000002 від 21.05.2013, №31/07-000009 від 31.07.2013, актами приймання-передачі № 7 від 13.04.2013, №24/05-000002 від 24.04.2013, №12/11-000003 від 12.11.2013, № 21/05-000002 від 21.05.2013, № 24/05-000002 від 24.05.2013, № 2 від 24.05.2013, актами приймання нафтопродуктів на відповідальне зберігання № 7 від 13.04.2013, № 6 від 17.07.2013, № 4 від 22.07.2013, № 5 від 24.07.2013, актами передачі нафтопродуктів з відповідального зберігання № 05/13ХР від 31.05.2013, № 05/13ХР від 31.05.2013, № 07/13ХР від 31.07.2013, № 11/Х13Р від 30.11.2013, акт № 12/11-000003 від 12.11.2013, рахунками оплати № 1487 від 24.05.2013, № 1401 від 21.05.2013, № 1713 від 12.11.2013, № 2964 від 31.07.2013, залізно-дорожними накладними № 34803809 від 22.05.2013, № 32490120 від 16.07.2013, № 32489387 від 16.07.2013, № 32550311 від 21.07.2013, № 32550311 від 21.07.2013, додатковими угодами № 19 від 24.05.2013, № 16 від 21.05.2013, № 31 від 31.07.2013, № 37 від 12.11.2013, податковими накладними № 387 від 24.05.2013, №285 від 21.05.2013, №748 від 31.07.2013, №197 від 12.11.2013.

Відповідачем на підставі того, що перевіркою встановлено невідповідність фактичного руху товарів та його відображення в бухгалтерському та податковому обліку, оскільки придбанню у власність у ТОВ «Компанія-Інтергал» передує його реалізація, а саме позивачем здійснено реалізацію нафтопродуктів, які знаходились на відповідальному зберіганні.

На підтвердження цього відповідачем наводяться розрахунки придбаного та проданого товару. Але при здійсненні розрахунку відповідачем враховані залишки нафтопродуктів в обсязі меншому ніж зазначено в документах, що надавались до перевірки, зазначена в таблиці 3.2.4. акту кількість не відповідає кількості зазначеній в документах, які були надані до перевірки.

Водночас, дослідженими судом документами господарських операцій позивача з ТОВ «Компанія-Інтергал» підтверджено фактичний рух товарів (нафтопродуктів) та відображення цього руху в документах бухгалтерського та податкового обліку з боку позивача, на що посилається відповідач в акті перевірки.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і прийшов до висновку, що твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 15.05.2015 № та № .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, під час розгляду справи належних та допустимих в розумінні ст. 70 КАС України доказів на підтвердження правомірності прийняття рішень податковий орган до суду не надав.

За таких обставин, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРА» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 № , прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 № , прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРА» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 19.10.2015 р.

Суддя В.П. Шулежко