Справа № 2а-10344/09
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/50489/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Амєліна С.Є., Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області (далі - Управління) про зобов'язання провести перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням, в якому просив змінити спосіб та порядок виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2009 року у справі №2а-10344/2009.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2014 року в задоволенні подання відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову ухвалу, якою задоволено подання відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

Змінено спосіб виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2009р. у справі №2-а-10344/2009 із зобов'язання Управління провести перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням виплачених сум на стягнення з Управління на користь ОСОБА_4 підвищення до пенсії, основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи», у розмірі 142 835,70 грн.

У касаційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цього суду і відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що вказана державним виконавцем підстава неможливості виконання рішення суду через відсутність коштів у відповідача не дає суду можливості застосування зміни способу і порядку виконання цього рішення, оскільки не вичерпані інші встановлені законом заходи виконання рішення суду, в тому числі примусового характеру, та що виконання зазначеної постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, а отже підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції відсутні.

В свою чергу суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи подання виходив з того, що в матеріалах справи наявні докази які підтверджують обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у справі № 2а-10344/2009.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції і зазначає наступне.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 липня 2011 року державним виконавцем ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надано строк на самостійне виконання рішення суду, проте на час звернення до суду рішення суду відповідачем у повному обсязі не виконано.

З відповіді Управління, наданої на адресу міського відділу ДВС вбачається, що на виконання постанови суду 04 серпня 2011 року позивачу було проведено перерахунок пенсії, зокрема, нараховано до виплати кошти в сумі 142835,70 грн., та водночас зазначено, що борг по перерахунку буде виплачений після надходження цільових коштів, призначених для фінансування цих виплат.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що вказані обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена Управлінням після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Також, колегія суддів вважає, що посилання державного виконавця на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Так, судом для відновлення права ОСОБА_4 було прийнято постанову про зобов'язання органу ПФУ провести перерахунок та виплату позивачу пенсії по другій групі інвалідності відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, починаючи з 1 січня 2009 року з врахуванням виплаченої пенсії. Також зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату доплати до пенсії позивача згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати щомісячно в розмірах, визначених в Законах про державний бюджет України на відповідний рік, за період з 1 січня 2009 року -605 грн., з 1 квітня 2009 року-625 грн., з 1 липня 2009 року -630 грн., з 1 жовтня 2009 року - 650 грн., з 1 грудня 2009 року в розмірі 669 грн., з врахуванням виплачених сум.

Розрахунок суми належного ОСОБА_4 перерахунку пенсії судами не здійснювалось, а тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначений перерахунок на стягнення конкретної суми цього перерахунку, суд апеляційної інстанції змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно відсутності підстав для зміни способу виконання рішення суду, яке було помилково скасовано апеляційним судом.

Колегія суддів вважає, що, скасувавши рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного судового рішення.

У відповідності із ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 220, 222, 224, 226, 229, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року скасувати, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.Є. Амєлін

О.Ф. Ситников