Справа № 357/13639/15-а
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду м. Біла Церква Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи : ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання розпорядження протиправним та його скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування належить 21/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0254 га, на якій розташований цей будинок. Одним із співвласників домоволодіння є ОСОБА_2, якій належить 6/25 його частини, проживає в квартирі під номером 3. Вказаною особою на земельній ділянці самочинно був встановлений металевий гараж без погодження із іншими співвласниками домоволодіння та власниками суміжних земельних ділянок. Даний гараж встановлений на відстані 0,3 м від межі з сусіднім домоволодінням АДРЕСА_2 відстань від гаража до житлового будинку, частина якого належить позивачу, становить 3,70 метрів, а до гаража-кухні, належної позивачу - 3 м. Позивач вказує, що не має можливості належним чином обслуговувати житловий будинок, оскільки відсутній під"їзд до нього. Окрім того, даний гараж розташований навпроти входу до будинку і протипожежний розрив між ним та входом до будинку становить три метри, що створює небезпеку життя позивача, також, позивач не має можливості обслуговувати належним чином житловий будинок. 11.09.2015р. позивачу стало відомо про те, що виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради 01.12.2004 року було прийнято Розпорядження № 802Р «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників» відповідно до п. 2.6 розділу ІІ затверджено розмір жилих та господарчих споруд на земельних ділянках домоволодінь ОСОБА_2 АДРЕСА_1 - побудований металевий гараж розміром 3,68*6,14 м. Позивач вважає вказане розпорядження протиправним та, неодноразово, збільшуючи, зменшуючи, уточнюючи в судовому засіданні свої позовні вимоги, позивач просила суд зобов»язати відповідача прийняти рішення, яким скасувати п.2.6. розділу ІІ Розпорядження виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №802 Р від 01.12.2004 «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників», яким затверджено розмір жилих та господарських споруд на земельних ділянках домоволодінь ОСОБА_2 АДРЕСА_1 побудований металевий гараж розміром 3,68 х 6,14 м.

В судовому засіданні представник позивача, згідно довіреності, підтримала уточнений 01.11.2015 р. позов в повному обсязі.

Представник відповідача, згідно довіреності в справі, позов не визнала, подала письмово викладені заперечення.

Представник третьої особи, ОСОБА_2, згідно довіреності, позов не підтримав.

Третя особа ОСОБА_3 на стороні позивача, позов підтримала.

Так, судом встановлено, що виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради 01.12.2004 року було прийнято Розпорядження № 802Р «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників» відповідно до п. 2.6 розділу ІІ затверджено розмір жилих та господарчих споруд на земельних ділянках домоволодінь : ОСОБА_2 АДРЕСА_1 побудований металевий гараж розміром 3,68*6,14 м. (а.с.20).

Встановленим є те, що ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 03.09.2012 року належить 21/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1. Так, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 03.09.2012 року 21/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).

Встановлено, що станом на 2004 рік, тобто на момент прийняття оскаржуваного Розпорядження, земельна ділянка під домоволодінням по АДРЕСА_1 знаходилася у спільному користуванні всіх співвласників даного будинку, приватизації земельної ділянки на той час не було. Дане підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами по справі.

На запит суду Управління містобудування та архітектури надало матеріали, які стали підставою для прийняття відповідачем Розпорядження від 01.12.2004 р. за № 802Р, зокрема, п.2.6. Так, суду було надано копію анкети замовника, схема забудови земельної ділянки, письмові згоди на узаконення самочинного будівництва громадян ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

При вирішенні данного спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в т.ч. на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у строки, передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст.10 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.1 п. «б» ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Слід зазначити, що пунктом 9 ч.1 та ч.2 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (який був чинний на час прийняття оскаржуваного Розпорядження та виключений на підставі Закону № 509 - VI від 16.09.2008 р.) передбачалися функції виконавчих комітетів місцевих рад щодо надання дозволів на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності та дозволів щодо проведення проектування на будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрою території.

Суд критично ставиться до позиції позивача з приводу відсутності повного погодження на узаконення самочинного будівництва гаража в 2004 році всіма співвласниками будинку АДРЕСА_1, оскільки позивачем не надано доказів того, що співвласники даного будинку ОСОБА_5, ОСОБА_7 не надавали такої згоди, і на сьогодні відсутні їхні заперечення щодо прийнятого відповідачем Розпорядження №802Р від 01.12.2004року. Так, можливо припустити, що позивач не знала про наявність цього Розпорядження, але позивач не заперечує, що спірний гараж на території домоволодіння встановлений з 2000 року і на час прийняття в дар частини будинку АДРЕСА_1, 03.09.2012 році ОСОБА_1, як обдарована, своїм підписом погодила та ствердила обізнаність щодо технічної характеристики нерухомості. Зокрема в п.3 Договору дарування частини будинку викладені характеристики будинку та господарських будівель і споруд, і серед інших об'єктів, зазначено гараж - літ «М».

Крім того, є неаргументованими на сьогодні твердження позивача з приводу того, що ОСОБА_5, ОСОБА_3 підписували чисті аркуші паперу, де на сьогодні є текст погодження узаконення самочинного будівництва. Зокрема, третя особа ОСОБА_3, підтвердила свій підпис на погодженні (а.с.61), та так і не змогла пояснити суду потребу підписувати чистий аркуш паперу при відсутності згоди на узаконення гаража і при цьому не заперечувати наявність даного гаражу з 2000 року.

Також, ще на одну з підстав скасування оскаржуваного Розпорядження позивач зазначає - порушення відповідачем правил ДБН 360-92, зокрема дод.3.1.табл.1, про що вказано в Експертному висновку №14, складеного 14.09.2015 року на замовлення позивача. Однак, суд звертає увагу, що на час розміщення спірного гаража в 2000 році і на час його узаконення в 2004 році земельна ділянка біля будинку АДРЕСА_1 перебувала в спільному користуванні всіх співвласників цього будинку, а відповідно до положень ДБН 360-92 мінімальні протипожежні розриви між житловими будинками і господарськими будівлями у межах однієї присадибної ділянки не нормуються.

Таким чином, даючи аналіз зібраним доказам по справі, суд прийшов до висновку, що відповідач в передбачений Законом спосіб та межах своїх повноважень 01.12.2004 року прийняв Розпорядження «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників міста», за № 802Р. Зазначеним розпорядженням не було порушено жодних прав позивача, оскільки на той час вона не була співвласником домоволодіння АДРЕСА_1, її дозвіл на розміщення гаражу на присадибній земельній ділянці, не потребувався і на даний час позивач не довела протиправність оскаржуваного Розпорядження. Твердження позивача базуються на припущеннях та довільному трактуванні ДБН. Крім того, у суду не має підстав підмінювати повноваження виконавчого комітету Білоцерківської міськради та зобов'язувати приймати рішення про скасування п. 2.6 оскаржуваного Розпорядження. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст.10,31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 9,11,70,71,72,100,158-167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, третя особа : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання розпорядження протиправним та його скасування - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 06.11.2015 року.

Суддя О. Я. Ярмола