Справа № 587/1503/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р.Справа № 587/1503/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на постанову Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2015р. по справі № 587/1503/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича , Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, Сумської міської ради

про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

22.06.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови від 29.05.2015 р. №207-к "Про звільнення ОСОБА_1.";

- поновити позивача - ОСОБА_1 на роботі на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з дати звільнення і в цій частині звернути судове рішення до негайного виконання;

- стягнути з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на користь позивача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення і по дату фактичного поновлення на роботі в посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, з розрахунку 174,64 грн. середньоденної заробітної плати, і в цій частині звернути судове рішення до негайного виконання в розмірі виплати за один місяць;

- стягнути з відповідача - Сумського міського голови Лисенка О.М. - моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у даній справі.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Сумського міського голови від 29.05.2015 року № 207-к «Про звільнення ОСОБА_1.»

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з 29.05.2015 року і в цій частині постанову суду звернуто до негайного виконання.

Стягнуто з департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради (м. Суми, вул. Горького, 21) на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 29.05.2015 року по дату фактичного поновлення на роботі в посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради і в цій частині постанову суду звернуто до негайного виконання в розмірі виплати за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення у справі:

- зобов'язано Сумського міського голову Лисенка О.М. подати до суду у 3-х денний строк з дати отримання судового рішення звіт про виконання цього судового рішення в частині поновлення позивача ОСОБА_1 на роботі в посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з 29.05.2015 року;

- зобов'язано департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради подати у 3-х денний строк з дати отримання судового рішення звіт про виконання цього судового рішення в частині виплати позивачеві заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць;

- зобов'язано департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради подати в 3-х денний строк з дати набрання цим рішенням законної сили, звіт про виконання цього судового рішення в частині виплати позивачеві заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 29.05.2015 року і по дату його фактичного поновлення на роботі в посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Сумська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідачів - Сумської міської ради та Сумського міського голови - в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради - в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представників сторін, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1 - розпорядженням міського голови м. Суми від 06.02.2014 р. № 57-к призначений на посаду директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, що підтверджується записом в його трудовій книжці (а.с. 12).

Як убачається із розпорядження Сумського міського голови № 149-к від 14.04.2015 р., за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, а саме: надання містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок по вул. Черепіна, 1/2 та 1/3 в м. Суми під будівництво торгового комплексу ТОВ «Епіцентр» з порушенням Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Мінрегіонбуду від 07.07.2011 р. № 109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст» ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради 14.04.2015 р. згідно з п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 11).

Розпорядженням Сумського міського голови від 29.05.2015 р. № 207-к ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради 14.04.2015 р. за прогул без поважних причин в період з 14.04.2015 року по 29.05.2015 року (п.4 ст. 40 КЗпП України). В пункті 2 цього розпорядження зазначено, що розпорядження міського голови від 14.04.2015 року № 149-к «Про звільнення ОСОБА_1.» вважати таким, що втратило чинність (а.с. 42).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Сумського міського голови від 29.05.2015 року № 207-к «Про звільнення ОСОБА_1.», поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, стягнення з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради заробітну плату за весь час вимушеного прогулу є обґрунтованими.

Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення з першого відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав стягнення з відповідача такої шкоди.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити наступне.

Згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У спірних правовідносинах підлягає з'ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом п.4 ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 148-151 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач на момент звільнення був членом Незалежної професійної спілки департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Відповідно до ст. 43-1 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, зокрема, у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

За змістом ст. 43-1 КЗпП керівником належить вважати особу, яка очолює підприємство, установу, організацію або відокремлений підрозділ (філія, представництво, відділення тощо).

Враховуючи, що позивач на момент звільнення очолював посаду директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, тому відповідно до статті 43-1 КЗпП його звільнення було можливо без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана чи звільнення.

При цьому, згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення прогулу.

У статті 149 цього Кодексу зазначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 згідно розпорядження №207-к від 29.05.2015 р. як на підставу для звільнення посилався на відсутність позивача на робочому місці без поважних причин в період з 14.04.2015 р. по 29.05.2015 р. (а.с. 42).

За змістом ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період з 14.04.2015 року по 28.04.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГИ № 981442, виданим Комунальним закладом «Сумська обласна клінічна лікарня» (а.с. 51).

Про перебування ОСОБА_1 з 14.04.2015 р. на лікарняному відповідачі були повідомлені заступником директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради 14.04.2015 року під час проведення апаратної наради при міському голові.

Крім того, на запит міського голови Лисенка О.М. від 14.05.2015 р. Департамент містобудування та земельних відносин листом від 20.05.2015 р. №177/08.01-23 повідомив, що ОСОБА_1 14.04.2015 р. розпорядженням міського голови №149-к звільнений з посади директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. У квітні 2015 р. ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за три дні ( з 01 квітня по 03 квітня), з 06 квітня по 10 квітня перебував у відпустці без збереження заробітної плати. З 14 квітня 2015 року заробітна плата ОСОБА_1 не нараховується. ( а.с. 38-39).

Тобто, на час прийняття оскаржуваного розпорядження відповідачам було відомо про перебування ОСОБА_1 на лікарняному в період з 14.04.2015 р. по 28.04.2015 р.

Слід зазначити, що навіть несвоєчасне повідомлення працівником роботодавця про свою тимчасову непрацездатність згідно зі ст.40 КЗпП України не перешкоджає застосуванню гарантій, передбачених цим Кодексом.

Чинне законодавство не пов'язує дотримання цієї гарантії при звільненні умовою попереднього надання документа про непрацездатність.

Що стосується доводів апелянта про не надання оцінки причинам відсутності позивача на робочому місці у період з 29.04.2015 р. по 29.05.2015 р., колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

Як убачається із матеріалів справи, на офіційному сайті Сумської міської ради 14.04.2015 р. розміщено інформацію щодо прийняття міським головою розпорядження про звільнення директора департаменту містобудування та земельних відносин ОСОБА_1

15.04.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до Сумського міського голови із заявою про видачу розпорядження про його звільнення, пославшись на те, що про своє звільнення дізнався 14.04.2015 р. із мережі Інтернет.

Крім того, на звернення ОСОБА_1 від 21.04.2015 р., яке зареєстроване в Виконавчому комітеті Сумської міської 22.04.2015 р. вх. №Ж-189/05.0103-0, відповідач надав копію розпорядження міського голови від 14.04.2015 року № 149 к "Про звільнення ОСОБА_1." та листом від 28.04.2015 р. № Ж-189/05.01.03-02 повідомив заявника, що у зв'язку з відсутністю станом на 24.04.2015 р. інформації стосовно причин відсутності на роботі 14.04.2015 р. правовідносини щодо припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно із вищезазначеним розпорядженням не виникли, фактично трудові відносини не припинено. ( а.с.86).

Департамент містобудування та земельних відносин на звернення ОСОБА_1 від 12.05.2015 року щодо проведення виплат при звільненні з роботи листом від 15.05.2015 р. №782/08.01-11-ж повідомив, що з 14 квітня 2015 р. заробітна плата заявнику не нараховувалась у зв'язку зі звільненням з займаної посади.

Таким чином, про своє звільнення позивач дізнався з офіційного сайту Сумської міської ради, а також отримавши 28.04.2015 р. у виконавчому комітеті Сумської міської ради копію розпорядження міського голови від 14.04.2015 р. №149-к .

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось сторонами, що розпорядження міського голови від 14.04.2015 р. №149-к позивачем оскаржено до суду.

Враховуючи, що позивач оскаржив розпорядження № 149-к до суду, тому невихід на роботу в період розгляду цього спору в суді не можна визнати прогулом у розумінні п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП.

Таким чином, в період з 14.04.2015 р. по 28.05.2015 р. позивач був відсутній на роботі з поважних причин, а тому до нього не могли бути застосовані норми законодавства про працю в частині звільнення за вчинення прогулу.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Сумського міського голови від 29.05.2015 р. №207-к та поновлення позивача на посаді директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу по дату його фактичного поновлення на вказаній посаді.

Відповідно до ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд першої інстанції, виходячи із положень ч. 1 ст. 267 КАС в України, дійшов обгрунтованого висновку щодо зобов'язання відповідачів надати звіти про виконання судового рішення.

Постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову сторонами не оскаржується.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2015 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - Сумської міської ради.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 21.07.2015р. по справі № 587/1503/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 26.10.2015 р.