Справа № 803/2129/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Справа № 876/14336/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплати по пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

07.06.2013 року Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму переплати по пенсії в розмірі 8963,59 грн. та видати відповідний виконавчий лист.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що Пенсійним фондом виплачувалась пенсія ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідач, який є племінником померлого, за допомогою платіжної картки отримав нараховану після смерті пенсію ОСОБА_2 Внаслідок несвоєчасного повідомлення Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про факт смерті пенсіонера ОСОБА_2 виникла переплата пенсії в сумі 8963, 59 грн. за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів не лише щодо отримання суми переплати по пенсії ОСОБА_2 його племінником ОСОБА_1, але й щодо вжиття будь-яких заходів для встановлення винної у незаконному отриманні коштів особи, зокрема звернення до правоохоронних органів, які наділені необхідними повноваженнями для встановлення такої особи.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, пенсіонер ОСОБА_2 отримував пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер.

За період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. утворилась переплата по пенсії в сумі 8963,59 грн., оскільки управлінню Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області стало відомо про смерть пенсіонера ОСОБА_2 лише 13.12.2012р., а пенсія протягом цього періоду перераховувалася на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 Приватбанку.

З матеріалів справи слідує, що Пенсійним фондом заявлено позов про відшкодування понесених збитків, які, на думку позивача, було завдано діями відповідача (племінником померлого пенсіонера), що безпідставно отримав грошові кошти, нараховані у якості пенсії ОСОБА_2

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, однак, на думку колегії суддів, помилково не врахував наступного.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом п'ятим частини другої статті 17 КАС України обумовлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами (пункт п'ятий частини першої статті 50 КАС України).

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України.

Повноваження органів Пенсійного фонду в питаннях призначення пенсій та повернення безпідставно виплачених грошових коштів на час виникнення спірних правовідносин визначались Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Положенням про Пенсійний фонд України.

Частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку.

Аналіз норм законодавства щодо повноважень органів Пенсійного фонду дає підстави вважати, що у органів Пенсійного фонду відсутні передбачені законом повноваження звертатись до адміністративного суду з позовами до фізичних осіб, які не є пенсіонерами, про стягнення безпідставно отриманих ними коштів, оскільки, такі вимоги є вимогами про відшкодування шкоди і відносяться до компетенції судів цивільної юрисдикції.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У пункті 5 частини четвертої статті 50 КАС зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Враховуючи вищенаведене, колегія судів зазначає, що даний спір має приватно-правовий, а не публічний характер, а відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суду України, яка викладена в постанові від 22.09.2015 року у справі № 21-2209а15.

Згідно п.4 ч.1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

А згідно з частиною 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати і закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, ч.1 197, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі № 159/1989/14-а - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України напротязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін