Справа № 824/488/15-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/488/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Маренича І.В.

секретаря судового засідання Бідней Л.В

за участю:

представників позивача ОСОБА_1І, ОСОБА_2І.

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях ОСОБА_5 управління Міндоходів у Чернівецькій області ,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз (далі-Позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях ОСОБА_5 управління Міндоходів у Чернівецькій області (далі-Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що податкові повідомлення рішення винесені ДПІ у м.Чернівцях № НОМЕР_1 від 17.11.2014 року в частині донарахованих податкових зобовязань з податку на прибуток в розмірі 1526594,04 грн. та штрафних санкцій в розмірі 763297,02 грн., № від 17.11.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання із збору у вигляді цільової надбавки у розмірі 178104,98 грн., в т. ч. за основним платежем 142483,98 грн. та 35621,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № від 02.02.2015 року в частині донарахованих податкових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 75000 грн, та штрафних санкцій 37500 грн. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити та надали пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» (58009, вул. Винниченка, будинок 9А, м. Чернівці, Чернівецька область, ) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 03.03.1992 року та взятий на облік, як платник податків.

На підставі направлень від 17.07.2014 р. №004566, № 004567, №004568, №004570, №004571, №004572, №004105, від 21.07.2014 р. №004585, від04.082014 р. №004662, №004663, від 06.08.2014 р. №004677, згідно із п.п.20.1.4 п. 20.1, п.77.1, 77.4, ст. 77 ПК України, наказів ДПі у м. Чернівцях №1147 від 07.07.2014 р., №1255 від 13.08.2014 р., №1287 від 28.08.2014 р. та відповідно до плану графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р., результати якої зафіксовані в акті перевірки від 30.10.2014 р. №2129/24-12-22-01/03336166.

Також як вбачається із матеріалів справи, на підставі направлень від 22.12.2014 р. №004791, №004792, №004793, згідно із п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України, наказу ДПІ у м. Чернівцях №1608 від 119.12.2014 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р. з окремих питань, що стали предметом оскарження, а саме: з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків фізичних осіб; з питань дотримання вимог п. 187.10. ст. 187 ПК України, результат якої оформлені в акті перевірки №15/24-12-22-01/03336166 від 15.01.2015 р.

За результатами проведених перевірок відповідачем встановлено наступні порушення позивачем, в тому числі:

- п.135.2, п.п.135.5.4, п.п.135.5.9, п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п.п.138.1.1 п. 138.1, п.138.2, п.138.6, п.п.138.10.4, п.п.138.10.6 б) п.138.10 ст. 138, п.154.8 ст.154, п.п.139.1.9 п139.1 ст. 139 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 12372558,00 грн., в тому числі: за ІV квартал 2012 р. в сумі 8031684,00 грн. та за 2013 р. в сумі 4340874,00 грн.;

- п.п 14.1.266 п.14.1 ст. 14, п.187.10 ст. 187, п. 198.1, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.2, п.201.4, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 12005693,00 грн., лютий 2013 р. в сумі 1479107,00 грн., березень 2013 р. в сумі 1635029,00 грн., квітень 2013 р. в сумі 17525,00 грн., травень 2013 р. в сумі 43704,00 грн., серпень 2013 р. в сумі 118177,00 грн., вересень 2013 р. в сумі 926916,00 грн., листопад 2013 р. 206398,00 грн.;

- п.314.1 ст. 314, п.315.1 ст.315, п.316.2 ст.316, ст.317 ПК України, в результаті чого занижено збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності всього у сумі 142483,98 грн., в тому числі за січень 2013 р. в сумі 137025,67 грн. та липень 2013 р. в сумі 5458,31 грн.

На підставі висновків викладених в актах перевірки, відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення рішення від 17.11.2014 р.:

форми Р №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 18 008539,50 грн., в т. ч. за основним платежем 12005693,00 грн. та 6002846,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

форми Р № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 18558837,00 грн., в т. ч. за основним платежем 12372558,00 грн. та 6186279,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

форми Р № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності на суму 178104,98 грн., в т. ч. за основним платежем 142483,98 грн. та 35621,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

На підставі актів перевірки №2129/24-12-22-01/03336166 від 30.10.2014 р. та №15/24-12-22-01/03336166 від 15.01.2015 р. винесено податкове повідомлення рішення від 02.02.2015 р. форми Р №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 17736789,00 грн., в т. ч. за основним платежем 11824526,00 грн. та 5912263,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані позивачем, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення від 19.11.2014 р. та 04.02.2015 р.

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача ОСОБА_5 управлінням ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення від 26.01.2015 р. №133/10/24-13-10-01-08, яким:

- залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівцях від 17.11.2014 р. №, №, №, №;

- скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівцях від 17.11.2014 р. № в частині 181167,00 грн. податкового зобовязання з податку на додану вартість та 90583,50 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції, а в іншій частині залишає без змін;

- збільшує на 294,80 грн. податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та збільшує на 503,004 грн. штрафну (фінансову) санкцію, що визначені у податковому повідомленні рішенні від 17.11.2014 р. №.

23.03.2015 р. рішенням Державної фіскальної служби України №6012/6/99-99-10-01-02-25 залишено без змін податкові повідомлення рішення від 17.11.2014 р. №, №, №, № та від 02.02.2015 р. №, № та рішення прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу без задоволення.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

25.03.2015 р. позивач звернувся до ДПІ у м. Чернівцях звернувся із заявою про намір досягнення податкового компромісу щодо неузгодження сум податкових зобовязань з податку на прибуток та податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях рішеннях №від 17.11.2014 р. та № від 02.02.2015 р.

31.03.2015 р. ДПІ у м. Чернівцях розглянувши вказану заяву позивача, погоджено застосування процедури податкового компромісу по податку на прибуток в розмірі 587476,30 грн. (11749526,00 грн. х 5%).

Також зазначено, що сума донарахованих податкових зобовязань з податку на прибуток в розмірі 1527599,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 763799,50 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 17.11.2014 р. та сума донарахованих податкових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 75000,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 37500,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 02.02.2015 р. на які не розповсюджується дія підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та щодо яких позивач відмовився досягнути податкового компромісу, підлягають сплаті на загальних підставах.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України).

Так, згідно із п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак, такі докази на порушення вимог ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, стосовно завищення податкового кредиту, яке виникло внаслідок здійснення господарських операцій позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «БТК-Центр Комплект», з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «БТК Центр Комплект» (далі - Постачальник), з однієї сторони та відкрите акціонерне товариство «Чернівцігаз» (далі- Покупець), уклали договір №18/10. На умовах даного договору Постачальник зобовязувався, передати у власність Покупцеві наступний асортимент товару: лічильники газу побутові, промислові 18000 шт., запчастини до лічильників газу 100000 шт., компютиризована повір очна установка для лічильників 8 шт., сигналізатори газу 100000 шт.,манометри 3000 шт., мановакууметри 1000 шт., інші вимірювальні прилади 2000 шт., кран шаровий муфтовий Ду 15-Ду 50 20000шт., кран шаровий фланцевий Ду 15-Ду 500 5000 шт., засувки чавунні фланцеві Ду 15-Ду 500 1000 шт., інша запірна арматура 10000 шт., а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар.

Як вбачається із матеріалів справи, ДПІ у м. Чернівців отримало акт від 22.08.2014 р. №5236/06-25-22-01/34973151, складений Житомирською ОДПІ ОСОБА_5 управління Міндоходів у Житомирській області «Про результати планової документальної виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «БТК-Центр Комплект» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.».

За матеріалами проведеної планової документальної перевірки ТОВ «БТК-Центр Комплект» не підтверджено податкові зобовязання по ланцюгу постачання від ТОВ «Торенія» на загальну суму 3833085,00 грн., в тому числі:

- січень 2013 р. в сумі 618497,00 грн.;

- лютий 2013 р. в сумі 2735400,00 грн.;

- березень 2013 р. в сумці465300,00 грн.;

- травень 2013 р. в сумі 13888,00 грн.

А також не підтверджено дохід, що враховується при визначенні обєкта оподаткування за 2013 р. по ланцюгу постачання від ТОВ «Торенія» на загальну суму 43335998,00 грн.

Крім того, вказаним актом встановлено, що на підставі автоматизованої системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, а також наданих до перевірки документів ТОВ «БТК-Центр Комплект», визначено перелік покупців газового обладнання, що було придбано у ТОВ «Торенія» у період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., в переліку яких зазначено ПАТ «Чернівцігаз».

Тобто проведеною перевіркою декількох ланцюгів постачання саме цього виду товару (лічильники газу) встановлено нереальність здійснення господарських операцій стосовно поставки даної номенклатури товару

Судом встановлено, а також не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що ТОВ «БТК-Центр Комплект» оскаржило в судовому порядку дії Житомирської ОДПІ ОСОБА_5 управління Міндоходів у Житомирській області в частині невизнання реальності господарських операцій ТОВ «БТК-Центр Комплект» з ТОВ «Торенія» щодо закупівлі лічильників газу та з ТОВ «Грант Тайм» щодо закупівлі газового обладнання і комплектуючих до нього, що зафіксовані у акті перевірки від 22.08.2014 р. №5236/06-25-22-01/34973151, визнати неправомірні дії відповідача щодо внесення змін до електронної бази даних Автоматизована система співставлення інформації системи міністерства доходів і зборів України «податковий блок» по платнику податків ТОВ «БТК-Центр Комплект» на підставі акту перевірки від 22.08.2014 р. №5236/06-25-22-01/34973151 та зобовязати Житомирську ОДПІ ОСОБА_5 управління Міндоходів у Житомирській області відновити у електронній базі даних Автоматизована система співставлення інформації системи Міністерства доходів і зборів України «податковий блок» та інших електронних базаах показники податкової звітності ТОВ «БТК-Центр Комплект» відображених у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 р.; податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2013 р.; податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2013 р.; податковій декларації з податку на додану вартість за травень2013 р.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 р., апеляційну скаргу Житомирської ОДПІ ОСОБА_5 управління Міндоходів у Житомирській області залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 р. без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 254 КАС України).

Отже, ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 р., на час розгляду цієї справи набрала законної сили, а тому Чернівецьким окружним адміністративним судом згідно з правилами, встановленими ч.1 ст. 72 КАС України, не перевіряються обставини, які були встановлені судовим рішенням в іншій адміністративній справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміні

За наведених обставин, суд вважає, що позивач правомірно включив спірні суми сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Щодо висновків контролюючого органу про неправомірне користування ПАТ "Чернівцігаз" пільгою з податку на прибуток, на підставі п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму: передбачених інвестиційними програмами, схваленими органом, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики і на ринку природного газу, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей; передбачених проектами, фінансування яких здійснюється за рахунок суб'єктів природних монополій, виробників електричної та/або теплової енергії відповідно до рішень Кабінету Міністрів України; витрат у межах інвестиційної складової, затвердженої органом, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики і на ринку природного газу, необхідної для повернення кредитів, інвестицій, погашення облігацій (боргових цінних паперів), випущених (отриманих) енергогенеруючими компаніями, з метою фінансування капітальних вкладень з будівництва (реконструкції, модернізації) обладнання електричних станцій і теплоелектроцентралей, відповідно до плану будівництва (реконструкції, модернізації), затвердженого Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом.

ПАТ "Чернівцігаз" використало пільгу з податку на прибуток, код пільги 11020268, на підставі п. 154.8 ст. 154 ПК України у періоді з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р. в сумі 3603480,56 грн., в тому числі за IV квартал 2012 р. в сумі 347936,72 грн. та за 2013 р. в сумі 3255543,84 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період 2012 р. ПАТ «Чернівцігаз» по рядку 09ПЗ «Прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності» задекларував суму 1048985,00 грн., в тому числі 4 квартал 2012 р. 500471,00 грн.

У податковій декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період 2013 р. ПАТ «Чернівцігаз» по рядку 09ПЗ «Прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності» задекларовано суму 3255544,00 грн.

Фактичні витрати передбачені інвестиційною програмою ПАТ «Чернівцігаз», схваленою національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) газорозподільних мереж та встановлення лічильників газу населенню, згідно п. 154.8 ст.154 Податкового Кодексу України, складають за 4 квартал 2012 року 500 471,0 грн.; за 2013 рік 3 255 544 грн. (без ПДВ).

Суд констатує, що у даному випадку поняття "фактичні витрати, що не перевищують загальну річну суму, передбачених інвестиційними програмами" покладене в основу п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України слід тлумачити, виходячи із загального поняття "витрати", визначеного пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, згідно якого витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Тобто зі змісту Податкового кодексу України слідує, що словосполучення "фактичні витрати" у тексті самого Кодексу не є тотожними поняттю витрат, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податку на прибуток підприємств та складаються з: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Таким чином, під фактичними витратами у розумінні п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, потрібно розуміти дійсні витрати, які на противагу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податку на прибуток підприємств, передбачених п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, не слід обраховувати із собівартості придбаних та реалізованих товарів, яка складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів.

Підставою для підтвердження фактичних витрат, понесених в рамках інвестиційної програми є первинні документи, що підтверджують здійснення платником податку витрат відповідно до п. 138.2 ст. 138 Кодексу (акти виконаних робіт, банківські виписки тощо).

В матеріалах справи є в наявності документи, що підтверджують здійснення втрат по встановленню лічильників на підставі яких встановлено, що позивачем правильно обраховано фактичні витрати на одиницю встановленого лічильника, також розмір прибутку, на який поширюється пільга, визначена у п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно застосував пільгу з податку на прибуток.

Стосовно тверджень відповідача, що ПАТ «Чернівцігаз» в податковому обліку за 2013 рік не включило до складу доходів частину вартості отриманого природного газу для потреб населення за 2013 рік в сумі 3562099,51 грн. (4445500,19 грн. - 740916,70 грн. (ПДВ) - 142483,98 грн. (цільова надбавка)), суд зазначає наступне.

Згідно з п.10 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 р. визначено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється, починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу.

Якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань лічильника газу контрольні показання лічильника газу менші, ніж зазначені споживачем у платіжному документі за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 1 число місяця, в якому провадиться контрольне зняття. Переплата, яка утворилась, залишається на особовому рахунку споживача виключно в грошовому еквіваленті і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Про наявність такої переплати газопостачальне підприємство письмово повідомляє споживача протягом 10 робочих днів.

З аналізу вказаної норми, вбачається, що різниця вартості газу у разі перевищення чи зменшення споживачем обсягу його використання порівняно з попереднім роком, впливає виключно на відносини газопостачального підприємства та споживача у кожному конкретному випадку проведення перерахунку конкретному споживачу відповідно до вимог Правил та умов укладеного з конкретним споживачем договору про надання послуг з газопостачання.

При цьому, різниця вартості газу у відносинах газопостачального підприємства та споживача, ніяк не впливає на відносини газопостачального підприємства та власника газу.

Таким чином суд, приходить до висновку, що законодавством України не передбачається компенсації споживачу різниці у вартості газу, таким же чином, як не передбачається й компенсації такої вартості газопостачальному підприємству від власника газу.

Судом встановлено, що відносини з постачання природного газу регулюються Договором на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу), який укладається між власником газу та газопостачальним підприємством на підставі відповідного Типового договору (затвердженого постановою НКРЕ від 05.07.2012р. за № 849 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2012 р. за № 1250/21562).

Так, відповідно до умов вказаного Договору купівлі-продажу природного газу за № 13-249-Н від 04.01.2013р. визначено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Тобто, Типовим договором визначено, що фактичні обсяги використаного у місяці продажу газу, його фактична ціна та вартість зазначаються саме в акті приймання-передачі газу.

Також визначено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Вказані акти приймання-передачі газу були надані Продавцеві від Покупця відповідно до умов договору і згідно з умовами цього ж договору не можуть бути переглянуті чи відкориговані, на відміну від зазначеного в Акті перевірки.

Крім того, в Договорі визначено, що Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.

Пунктом 3.4 Договору визначено, що підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (п.3.4.).

Судом встановлено, що Акти приймання-передачі газу за 2013 рік були підписані Сторонами без застережень і відповідно до умов договору, не можуть бути переглянуті чи відкореговані та є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами, на відміну від зазначеного в Акті перевірки.

Таким чином, акти приймання-передачі газу за 2013 рік, в яких визначені фактичні обсяги використаного у відповідному місяці продажу газу, його фактична ціна та вартість, є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами

На відміну від зазначеного в Акті перевірки ці акти не можуть бути переглянуті чи відкориговані.

Надалі в Договорі визначено, що у разі зміни НКРЕ ціни на природний газ вона є обов'язковою для Сторін за Договором з моменту введення її в дію, про що Сторонами підписується додаткова угода до Договору (п.5.3.).

В цей же час, Договором не визначено, що Сторони зобовязані вносити зміни до фактичної ціни та вартості природного газу в залежності від проведеного споживачам перерахунку вартості газу разі перевищення чи зменшення ними обсягу його використання порівняно з попереднім роком.

Крім того, між сторонами не підписувалась додаткова угода до Договору про зміну фактичної ціни та вартості природного газу після проведеного споживачам перерахунку вартості газу у разі перевищення чи зменшення ними обсягу його використання порівняно з попереднім роком.

Тобто, у Сторін відповідно до умов Типового договору немає жодних законних підстав для зміни фактичної ціни та вартості природного газу в залежності від проведеного споживачам перерахунку вартості газу у разі перевищення чи зменшення ними обсягу його використання порівняно з попереднім роком.

Надалі в Договорі визначено, що загальна сума вартості природного газу за Договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4.).

Тобто, загальна сума вартості природного газу за 2013 рік визначена, виходячи із сум вартості тих місячних поставок газу, які оформлені сторонами відповідно до умов Договору актами приймання-передачі газу за 2013 рік, які не можуть бути переглянуті чи відкориговані на відміну від зазначеного в Акті перевірки.

При цьому, в Типовому договорі не визначено, що різниця у вартості газу, що виникла внаслідок зміни категорії споживача, набуває статусу безповоротної фінансової допомоги.

Крім того, судом встановлено, що суми доходів отриманих від проведеного перерахунку повністю відображені в бухгалтерському обліку ПАТ «Чернівцігаз» по дебету рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» в сумі 4275200,99 грн. з ПДВ за 2012 рік та в сумі 170299,20 грн. з ПДВ за 1 півріччя 2013 року. Відповідно до складу доходів Податкової декларації з податку на прибуток за 2012 рік повністю включено дохід від перерахунку за 4 квартал 2012 року в сумі 3562667 грн. без врахування ПДВ; та до складу доходів Податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік повністю включено дохід від перерахунку в сумі 141916 грн. без врахування ПДВ. Витрат повязаних з перерахунком 2012 та 2013 роках у товариства не було.

Таким чином наведений в п. 3.1.1. акту висновки щодо «заниження суми доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 3562100,00 грн. за рахунок не включення до складу доходів частини вартості отриманого та не оплаченого постачальникам природного газу» зроблено контролюючим органом всупереч п. 135.3. ст. 135 ПКУ, відповідно до якого суми, відображені у складі доходів платника податку, не підлягають повторному включенню до складу його доходів.

Також на думку суду безпідставним та необґрунтованим є висновок контролюючого органу про порушення п. 314.1 ст. 314, п. 315.1 ст. 315, п. 316.2 ст. 316, ст. 317 ПКУ шляхом заниження збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності в розмірі 142483,98 грн., в тому числі за січень 2013 року в сумі 137025,67 грн., та липень 2013 року в сумі 5458,31грн.

Відповідно до п.п. а) п. 314.1 ст. 314 ПК України платниками збору є суб'єкти господарювання та їх відокремлені підрозділи, у тому числі уповноважені особи договорів простого товариства, які провадять діяльність з постачання природного газу споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Згідно п.п. а) п. 315.1 ст. 315 ПК України об'єктом оподаткування збором є вартість природного газу в обсязі відпущеному кожній категорії споживачів у звітному періоді, яка визначається на підставі актів приймання-передачі газу, підписаних платником та відповідним споживачем (для населення - на підставі облікових документів), з урахуванням відповідного тарифу, для платників, що визначені у підпункті "а" пункту 314.1 статті 314.

У відповідності до п. 316.2 ст. 316 ПК України на обсяги природного газу, що постачається для населення, збір справляється у розмірі 4 відсотків.

Статтею 317 «Порядок обчислення і сплати збору» ПК України встановлено:

317.1. Споживачами є такі категорії: населення, бюджетні установи, підприємства комунальної теплоенергетики, теплові електростанції, електроцентралі та котельні суб'єктів господарювання, в тому числі блочні (модульні) котельні, інші суб'єкти господарювання та їх відокремлені підрозділи, які використовують природний газ для виробництва товарів та надання послуг, на інші власні потреби.

317.2. Під діючим тарифом слід розуміти:

а) ціну природного газу для відповідної категорії споживачів без урахування тарифів на його транспортування і постачання споживачам та суми податку на додану вартість для платників, що визначені у підпункті "а" пункту 314.1 статті 314.

317.3. Базовий податковий (звітний) період для збору дорівнює календарному місяцю.

317.4. Податкові декларації збору подаються платниками збору контролюючим органам у строки, визначені для місячного податкового (звітного) періоду, за місцем податкової реєстрації.

Збір сплачується платниками збору у строки, визначені для місячного податкового (звітного) періоду, за місцем податкової реєстрації.

Керуючись викладеними нормами чинного законодавства, ПАТ «Чернівцігаз» задекларувало збір за січень та липень 2013 року відповідно до вартості газу в обсягах, відпущених у вказаних періодах споживачам категорії населення, які підтверджені відповідними обліковими документами. Зокрема, актами приймання-передачі газу для категорії населення складеними між НАК «Нафтогаз України» та ТАТ «Чернівцігаз». Жодних інших обсягів газу, які були б обєктом оподаткування збором у вказаних звітних періодах, ПАТ «Чернівцігаз» не відпускало споживачам категорії населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З досліджених в ході судового розгляду справи письмових доказів, пояснень представників сторін, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів суду правомірність прийнятих рішень, а тому вони є протиправним та підлягають скасуванню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Частина 1 ст. 94 КАС України визначає, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Матеріали справи підтверджують понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 1330,60 грн.

Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України суд присуджує з Державного бюджету на користь позивача судові витрати по даній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-12, 17, 18, 71, 94, 157, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення винесені ДПІ у м.Чернівцях № НОМЕР_1 від 17.11.2014 року в частині донарахованих податкових зобовязань з податку на прибуток в розмірі 1526594,04 грн та штрафних санкцій в розмірі 763297,02 грн., № від 17.11.2014 року, та № від 02.02.2015 року в частині донарахованих податкових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 75000 грн, та штрафних санкцій 37500 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України понесені ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» судові витрати у сумі 1330,60 грн., сплачені згідно платіжного доручення №144 від 27.03.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя І.В. Маренич

У судовому засіданні 20 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу виготовлено в повному обсязі 26 жовтня 2015 року (25 жовтня 2015 року вихідний день неділя).