Справа № 450/1150/14-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ К/800/23694/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Розваляєвої Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (далі - відповідач, Управління) про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що з 01 липня 2010 року вона отримувала пенсію по інвалідності загального захворювання ІІІ групи, перебуваючи на державній службі у Львівській митниці на посаді провідного інспектора відділу адміністрування митних платежів.

Наказами Державної митної служби України та Львівської митниці від 18 квітня 2011 року № 796-к та від 19 квітня 2011 року № 246-к її було звільнено з посади відповідно до статті 17, пункту 6 частини 4 статті 30 ЗУ «Про державну службу». 05 березня 2012 року відповідачу у цій справі було подано заяву щодо проведення перерахунку пенсії по інвалідності ІІІ групи у розмірі пенсії за віком виходячи з її звільнення із державної служби 19 квітня 2011 року.

У зв'язку з чим, з 05 березня 2012 року їй було проведено такий перерахунок пенсії.

Наказом Львівської митниці №762-о від 04 грудня 2013 року, на виконання ухвали адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, її було звільнено з 04 грудня 2013 року із займаної посади на підставі пункту 2 частини 1 статті 40 КЗпП України.

18 грудня 2013 року у зв'язку із звільненням з посади за станом здоров'я позивачка подала заяву про призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Після чого, Рішенням УПФ у Пустомитівському районі Львівської області від 20 грудня 2013 року № 21 було вирішено утримати з її пенсії державного службовця надмірно нараховану суму 22823,98 гривень за період з 05 березня 2012 року до 04 грудня 2013 року, зазначена переплата пенсії пов'язується органом пенсійного фонду з внесенням відповідних записів до трудової книжки.

Позивачка зазначає, що з 01 жовтня 2011 року право на отримання пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком обмежено певними умовами лише для непрацюючих інвалідів ІІ групи (після досягнення загального пенсійного віку), натоміть інваліди ІІІ групи можуть незалежно від віку і того чи вони працюють отримувати пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком за наявності передбаченого у законі мінімального страхового стажу.

Вважає, що внаслідок її незаконного звільнення мав місце вимушений прогул, і таким чином з її боку немає зловживань щодо призначення відповідної пенсії. Оскільки, згідно вимог статті 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» утримання надміру виплачених сум пенсій підлягають поверненню добровільно або примусово лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, а з її боку таких дій не було. Ввважає дії УПФ України у Пустомитівському районі Львівської області неправомірними.

Позивачка просила: скасувати рішення відповідача від 20 грудня 2013 року № 21 про утримання надміру виплачених сум пенсії ОСОБА_1 (пенсійна справа № 164065) та зобов'язати повернути утримані з її пенсії суми коштів відповідно до прийнятого ним рішення від 20 грудня 2013 року № 21.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області від 20 грудня 2013 року № 21 про утримання надміру виплачених сум пенсії ОСОБА_1 у розмірі 22 823,98 гривень.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області виплатити ОСОБА_1 суму утриманих на підставі вищевказаного рішення від 20 грудня 2013 року № 21 коштів з її пенсії у розмірі 11 719,16 грн.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати його постанову та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

У своїх запереченнях ОСОБА_1 вважає касаційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено неправомірності дій з боку відповідача, натомість матеріалами справи та доказами наданими відповідачем підтверджено ті обставини, що позивачці безпідставно у період з період 05 березня 2012 року по 04 грудня 2013 рік виплачувалася пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, як непрацюючому інваліду ІІІ групи за наявності страхового стажу, а не пенсія по інвалідності.

У свою чергу, скасувавши постанову суду першої інстанції, та задовольнивши позовні вимоги, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що ОСОБА_1 не допускала зловживання при зверненні за призначенням пенсії. Для призначення пенсії позивачем подавались достовірні документи, які надавались останньому у встановленому законом порядку. Відповідачем не представлено жодних доказів, які б свідчили про протилежне.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки суду першої інстанції помилковими і погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, виходячи при цьому з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно із статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1, працюючи на державній службі, звернулась в управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі 30 серпня 2010 року із заявою для призначення пенсії по інвалідності, як особі визнаної інвалідом III групи інвалідності.

В зв'язку з чим, управлінням призначено ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, як особі визнаній інвалідом III групи інвалідності.

05 березня 2012 року позивач звернулась до Управління із заявою про перерахунок існуючої пенсії на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, долучивши до вказаної заяви копію трудової книжки, згідно наявного в ній запису від 19 квітня 2011 року № 38 припинено перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 17, пункту «б» частини 1 статті 30 Закону України «Про державну служб».

На підставі вказаної заяви управлінням Пенсійного фонду відповідно до частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було проведено перерахунок пенсії позивача із пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Львівської митниці про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, було визнано умови примирення між сторонами у справі, а провадження у справі закрито.

Згідно до умов мирової угоди ОСОБА_1 зобов'язалася не вимагати стягнення на свою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а Державна митна служба України зобов'язувалась скасувати свій наказ №796-к від 18 квітня 2011 року та поновити позивачку на посаді провідного інспектора сектору митного оформлення відділу адміністрування митних платежів Львівської митниці, після цього Львівська митниця в свою чергу зобов'язувалася видати наказ про звільнення ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України.

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулась в управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області із заявою про зміну виду пенсії, а саме про перехід з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону «Про державну службу», долучивши до вказаної заяви копію трудової книжки із записом № 39 від 04 грудня 2013 року, згідно якого запис № 38 є недійсний та позивач звільнена із займаної посади відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я.

Крім того, позивачем до заяви про зміну виду пенсії долучено довідку від 12 грудня 2013 року № 5/13-333, видану Львівською митницею Міндоходів, якою підтверджено те, що до стажу державної служби ОСОБА_1 зарахований період роботи з 07 квітня 1993 року по 04 березня 2013 року.

Відповідно до пункту 3 «Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З вищезазначеного вбачається, що позивачка не допускала зловживання при звернення за призначенням пенсії, надавала всі необхідні для призначення пенсії документи, які містили достовірну інформацію, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Скасувати, встановлене ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року, зупинення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді Л.Л. Мороз

Т.С. Розваляєва