Справа № 2а/0470/9615/11
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/50297/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014

та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2012

у справі № 2а/0470/9615/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Бізон»

до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Бізон» звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № /0 від 22.02.2011 та № /0 від 18.02.2011.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2012, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014, позов задоволено частково; скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 22.02.2011; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної виїзної планової перевірки ТОВ «Фірма «Бізон» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 по 30.09.2010, складено акт № 91/234/21917151 від 11.02.2011, в якому зафіксовано порушення, зокрема: пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 1.25 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток за 9 міс. 2010 року у сумі 174 750 грн.; абз. «е» пп. 6.3.3 п. 6.3 ст. 6, п. 17.2 ст. 17, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб у сумі 391,05 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, податковим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № /0 від 18.02.2011 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи найманих працівників у розмірі 488,81 грн., в т.ч.: 391,05 грн. основного платежу та 97,76 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № /0 від 22.02.2011 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 218 437,50 грн., в т.ч.: 174 750 грн. основного платежу та 43 687,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи оскарження відповідачем в касаційній скарзі судових рішень по справі фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, визначені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити наступне.

Згідно договору поруки від 18.07.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та громадянином ОСОБА_2 (поручитель) останній надає поруку перед кредитором за виконання ТОВ «Фірма «Бізон» (боржник) своїх обов'язків за кредитним договором від 21.06.2006 № 949. Згідно зазначеного кредитного договору кредитор надав боржнику кредит у сумі 250 000 грн., а боржник зобов'язаний повернути кредит в термін до 20.06.2008, сплачувати за користування кредитом 16,6 % річних на дату сплати процентів, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплатити 38% річних. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому розмірі, що і боржник.

Між ЗАТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та громадянином ОСОБА_3 (поручитель) укладено договір поруки від 18.07.2007. Згідно з договором поручитель надає поруку перед кредитором за виконання ТОВ «Фірма «Бізон» (боржник) своїх обов'язків за кредитним договором від 21.06.2006 № 949. Згідно зазначеного кредитного договору кредитор надав боржнику кредит у сумі 250 000 грн., а боржник зобов'язаний повернути кредит в термін до 20.06.2008, сплачувати за користування кредитом 16,6 % річних на дату сплати процентів, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплатити 38% річних. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому розмірі, що і боржник.

На виконання умов зазначених договорів поруки в погашення кредиту за кредитним договором від 21.06.2006 № 949 ОСОБА_2 перерахував КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 100 000 грн., а ОСОБА_3 перерахував КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 445 000 грн. Станом на 30.09.2010 у ТОВ «Фірма «Бізон» по бухгалтерському рахунку 377-2 «Розрахунки з іншими дебіторами» по зазначеним договорам рахується кредиторська заборгованість у сумі 545 000 грн.

За вказаним фактом ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська зроблено висновок про те, що грошові кошти, отримані від зазначених осіб в рамках договорів поруки набувають статусу безнадійної заборгованості (1095 днів) згідно з вимогами п. 1.25 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та відповідно до вимог пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 та пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 цього Закону, сума безнадійної заборгованості у розмірі 545 000 грн. підлягає включенню до складу валових доходів товариства.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та громадянином ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки від 18.06.2008. Згідно договору поручитель надає поруку перед кредитором за виконання ТОВ «Фірма «Бізон» (боржник) своїх обов'язків за кредитним договором від 18.06.2008 № 1997. Згідно зазначеного кредитного договору кредитор надав боржнику кредит у сумі 250 000 грн., а боржник зобов'язаний повернути кредит в термін до 18.06.2010 року, сплачувати за користування кредитом 23,0 % річних на дату сплати процентів, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплатити 54,08% річних. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому розмірі, що і боржник. Крім того, сторонами укладено договір від 06.07.2010 року №3 про внесення змін до договору поруки від 18.06.2008 року, яким встановлено суму поруки у розмірі 66 000,00 грн.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та громадянином ОСОБА_3 (поручитель) укладено договір поруки від 18.06.2008. Згідно договору поручитель надає поруку перед кредитором за виконання ТОВ «Фірма «Бізон» (боржник) своїх обов'язків за кредитним договором від 18.06.2008 № 1997. Згідно зазначеного кредитного договору кредитор надав боржнику кредит у сумі 250 000 грн., а боржник зобов'язаний повернути кредит в термін до 18.06.2010, сплачувати за користування кредитом 23 % річних на дату сплати процентів, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплатити 54,08 % річних. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому розмірі, що і боржник. Крім того, сторонами укладено договір від 06.07.2010 № 3 про внесення змін до договору поруки від 18.06.2008, яким встановлено суму поруки у розмірі 66 000 грн.

На виконання умов зазначених договорів поруки та внесення змін до договору поруки в погашення кредиту по кредитному договору від 18.06.2008 № 1997 ОСОБА_2 перерахував КБ «Приватбанк» грошові кошти, відповідно, у третьому кварталі 2009 року у сумі 39 000 грн., у четвертому кварталі 2009 року у сумі 26 000 грн., у першому кварталі 2010 року у сумі 24 000 грн., у третьому кварталі 2010 року у сумі 33 000 грн. В погашення кредиту по кредитному договору 18.06.2008 № 1997 ОСОБА_3 перерахував КБ «Приватбанк» грошові кошти, відповідно, у другому кварталі 2009 року у сумі 10 000 грн., у другому кварталі 2010 року у сумі 22 000 грн. Станом на 30.09.2010 у ТОВ «Фірма «Бізон» по бухгалтерському рахунку 377-2 «Розрахунки з іншими дебіторами» рахується кредиторська заборгованість у сумі 154 000 грн.

На думку податкового органу, в порушення вимог пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону товариством не включено заборгованість у сумі 154 000 грн. у періоді з 01.04.2009 по 30.09.2010 до складу валових доходів декларацій про прибуток підприємства, що призвело до заниження валового доходу відповідних податкових періодів на 154 000 грн.

Внаслідок зазначених порушень у періоді з 01.04.2009 по 30.09.2010 товариством занижено податкові зобов'язання по податку на прибуток на 174 750 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 1.22.2 п. 1.22 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В силу вимог ст. ст. 553, 556, 1046 ЦК України порука не є самостійним видом зобов'язань, а є лише способом забезпечення виконання основного зобов'язання (договору). Виконання поручителем зобов'язань перед кредитором боржника не може вважатись поворотною фінансовою допомогою, наданою боржнику, оскільки відсутній факт передання платнику податку грошових коштів у користування. Отже, зазначена заборгованість не включається до валового доходу боржника, як поворотна фінансова допомога, оскільки не є такою.

Разом з тим, виконання поручителем зобов'язання перед кредитором також не може вважатися доходом боржника з інших джерел в силу п. 4.1 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку, щодо наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 22.02.2011.

Враховуючи вказані обставини, межі перегляду, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний