Справа № 2а-16565/09/0370
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/9991/26726/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2009

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012

у справі № 2а-16565/09/0370

за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 (далі - СПД ОСОБА_2)

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області (далі - ОДПІ), Головного управління Державного казначейства України у Волинській області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення та стягнення бюджетної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2009, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012, позов задоволено: податкове повідомлення-рішення ОДПІ від 30.09.2008 № /0, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за червень 2008 року на 37 167,00 грн., скасовано, стягнуто з Державного бюджету України на користь СПД ОСОБА_2 бюджетне відшкодування з ПДВ у сумі 70 601,00 грн. та 709,41 грн. судових витрат.

У касаційній скарзі ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з вимогами чинного законодавства за результатами фінансово - господарської діяльності СПД ОСОБА_2 подав до ОДПІ податкову звітність з ПДВ за травень та червень 2008 року, задекларувавши суми податку, які підлягають відшкодуванню з бюджету, як надмірно сплачені, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, в тому числі: за травень 2008 року - 33 434,00 грн., червень 2008 року - 41 176,00 грн. Декларування позивачем сум бюджетного відшкодування стало підставою для проведення ОДПІ позапланових перевірок з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за вказані періоди.

За наслідками перевірок ОДПІ складено акти від 19.08.2008 № 595/17-235/НОМЕР_1 та від 16.09.2008 № 882/17-235/НОМЕР_1.

Згідно з висновками акту перевірки від 19.08.2008 № 595/17-235/НОМЕР_1 задекларована позивачем сума бюджетного відшкодування за травень 2008 року (33 434,00 грн.) не підтверджена через відсутність відповіді на запит, надісланий до основного постачальника - ЗАТ "Бориспільстький автозавод". При цьому перевіркою відхилень задекларованих даних платником податків не встановлено.

Згідно з висновками акту перевірки від 16.09.2008 № 882/17-235/НОМЕР_1 заявлена до бюджетного відшкодування сума ПДВ за червень 2008 року 41 176,00 грн. підтверджена частково (на суму 4 009,00 грн.), в іншій частині (37 167,00 грн.) визнана завищеною внаслідок порушення підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

На підставі цього акта ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 30.09.2008 № /0, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за червень 2008 року на 37 167,00 грн.

Висновки податкового органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2008 року на 37 167,00 грн. вмотивовані тим, що позивач безпідставно включив до складу податкового кредиту ПДВ, сплачений у ціні придбаного транспортного засобу (автобус марки "Еталон", модель БАЗ А079.19), оскільки цей транспортний засіб зареєстрований на ОСОБА_2 як на фізичну особу, а не як на суб'єкта підприємницької діяльності.

Основні засади державної політики щодо внесення податку до бюджету та його повернення визначені Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, з приводу прав і обов'язків сторін в яких виник спір; далі - Закон № 168/97-ВР) (втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України).

Відповідно до положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, з приводу прав і обов'язків сторін в яких виник спір; далі - Закон № 168/97-ВР) (втратив чинність з 01.01.2011) покупець має право включити сплачені у ціні товару (послуг) суми податку до податкового кредиту за умови використання придбаних товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими документами, перелік яких встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 цієї статті), та які (товари (послуги)) не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника (підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР).

Особливих умов для формування податкового кредиту та визначення дати виникнення права на податковий кредит для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками ПДВ, Законом № 168/97-ВР не передбачено, а тому здійснення реєстрація транспортного засобу, придбаного позивачем, на нього без зазначення в реєстраційних документах його статусу суб'єкта підприємницької діяльності не обмежує його право на податковий кредит, оскільки реєстрація права власності на фізичну особу не може розглядатися як підстава для неможливість укладення договорів фізичною особою - підприємцем у межах її підприємницької діяльності. Це відповідає і нормі пункту 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 07.09.1998 № 1388 (у редакції, чинній станом на травень - червень 2008 року), згідно з якою реєстрація, зокрема права власності на автотранспортні засоби здійснюється на юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпункту 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди, а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР).

Норми зазначеного Закону не ставлять у залежність право платника ПДВ на бюджетне відшкодування надмірно сплаченої суми податку від проведення зустрічних перевірок стану податкового обліку інших платників податку (постачальників товарів (послуг)) чи фактичної сплати постачальниками податку до бюджету, а факт надмірної сплати податку визначають як сплату покупцем ПДВ у складі ціни придбаних товарів (послуг).

Таким чином, відсутність відповідей на запити ОДПІ по постачальниках позивача не є підставою для обмеження права позивача щодо заявлення до бюджетного відшкодування від'ємного значення з ПДВ з наступним його отриманням.

Застосувавши вище наведені правові норми до таких встановлених у судовому процесі обставин, як: позивач, отримавши податкові накладні, сплатив суму за поставлений товар (послуги) постачальникам з урахуванням ПДВ у складі їх ціни, що не заперечується ОДПІ; придбаний автобус позивач використовує у власній господарській діяльності, що підтверджено приєднаними до справи копіями дозвільного документа на перевезення ОСОБА_2 пасажирів (ліцензія Міністерства транспорту та зв'язку України Серія НОМЕР_2 зі строком дії з 18.07.2007 по 17.07.2012) (т. 1 а.с. 10), відомостей продажу квитків (т. 1 а.с. 108-109), чеків на придбання палива (т. 2 а.с. 1-109); територіальним органом Державного казначейства на користь СПД ОСОБА_2 виплачено за рахунок бюджетних коштів 4 009,00 грн. за податковою декларацією за червень 2008 року - суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 30.09.2008 № /0 та про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетного відшкодування з ПДВ за травень - червень 2008 року у загальній сумі 70 601,00 грн.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012 у справі № 2а-16565/09/0370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Є.А. Усенко

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев