Справа № 2-а-16/12(0824/170/2012)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
20 квітня 2015 рокусправа № 2-а-16/12(0824/170/2012)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,
суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1
на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 06 лютого 2012 року
справа № 2-а-16/12(0824/170/2012)
за позовом ОСОБА_1 ,
до управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Запорізької обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Токмацького управління Державної казначейської служби України Запорізької області
про стягнення заборгованості з разової щорічної грошової допомоги, зобов`язання видати нагрудні знаки,
Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 06 лютого 2012 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно невиплати позивачу допомоги до 5 травня за 2001 рік, невключення до списків ветеранів війни учасників бойових дій в 2002-2003 роках, невидачі нагрудного знаку «Ветеран війни-учасник бойових дій», стягнуто на користь позивача 210 гривень, зобов`язано Запорізький обласний військовий комісаріат видати нагрудний знак «Ветеран війни-учасник бойових дій». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 03 серпня 1987 року, ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2001-2003 років не отримував щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки не був включений до списку ветеранів війни та які мали право на отримання разової грошової допомоги.
Так, відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції на час виникнення спірних відносин), учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Разом з цим, законами України «Про державний бюджет України на 2001 рік» (стаття 20), «Про державний бюджет України на 2002 рік» (стаття 19), «Про державний бюджет України на 2003 рік» (стаття 28) така допомога встановлювалась у розмірах 40 гривень, 80 гривень та 90 гривень відповідно.
При цьому норми Законів України «Про державний бюджет України» на 2001-2003 роки свою дію не припиняли та їх положення не визнавалися неконституційними.
Таким чином позивач мав право на отримання щорічної грошової допомоги у 2001 році у сумі 40 гривень, у 2002 році 80 гривень та у 2003 році 90 гривень відповідно.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення виплати у 2001 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» N 292 від 28 березня 2001 року, у 2001 році виплату разової грошової допомоги для осіб, які не є пенсіонерами, провадять органи, що ведуть їх облік.
Відповідно до пунктів 2 постанов Кабінету Міністрів України «Про забезпечення виплати у 2002 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» N486 11 квітня 2002 року та «Про забезпечення виплати у 2003 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» N425 31 березня 2003 року у 2002-2003 роках на Міністерство оборони покладений обов`язок забезпечити подання місцевим органам праці та соціального захисту населення.
Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року, регулюються правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни.
Видача посвідчення є похідною дією від статусу, який є першочерговим, і не може вчинятися без його встановлення, оскільки лише підтверджує його.
Згідно з копією довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04 лютого 1994 року ОСОБА_1 віднесений до учасників бойових дій.
У матеріалах справи міститься копія протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 363047 від 02 грудня 2004 року, якої на виконання вимог пункту 12 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, вирішено видати позивачу посвідчення учасника бойових дій.
Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Учасникам бойових дій видаються посвідчення з написом «Посвідчення учасника бойових дій» та нагрудний знак «Ветеран війни учасник бойових дій», отже позивач має право на отримання такого нагрудного знаку.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 06 лютого 2012 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим