Справа № 1570/6411/2012
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/6411/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Департаменту капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 підприємство Ремерцентр про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Одеській області (надалі Інспекція або позивач) до Головного управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації, в якому позивач просив суд зобовязати відповідача виконати п. 2,3,4 вимог Інспекції від 27.03.2012р. №15-06-33-15/3140, а саме: відобразити дебіторську заборгованість за приватним підприємством Ремерцентр в сумі 146060086,74 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 67121696,84 грн. або виконання відповідного обсягу робіт. В іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 67121696,84 грн. за рахунок винних осіб; здійснити перерахунок вартості виконаних робіт, провести взаємо звірки з ПП «Ремерцентр» за договором та зменшити кредиторську заборгованість в сумі 78938389,90 грн. на вартість виконаних робіт; відобразити дебіторську заборгованість за приватним підприємством Ремерцентр в сумі 50395538,82 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 50395538,82 грн. або виконання відповідного обсягу робіт. В іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 50395538,82 грн. за рахунок винних осіб; перерахувати до Державного бюджету України зайво отримані кошти на утримання служби замовника в сумі 703010,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не усунуто виявлені в ході ревізії порушення законодавства. Відтак, керуючись правом, встановленим Законом України «Про Державну контрольно-ревізійну службу в Україні», Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженим Постановою КМУ від 20.04.2006р. №550, Інспекція звертається до суду.

В судовому засіданні 08.04.2015р. відповідача, Головне управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації, замінено його правонаступником Департаментом управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (надалі Департамент УКБ ООДА або відповідач) та залучено у якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 підприємство «Ремерцентр» (надалі ПП «Ремерцентр» (Т.2, а. с. 199).

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно. Жодних заяв, клопотань про неможливість прибути до суду не надходило. При цьому в письмових запереченнях проти позову, поданих до суду у судовому засіданні 08.04.2015р., представник відповідача зазначає, що позапланова ревізія проведена із численними порушеннями, а про правомірність дій посадових осіб ГУКБ ОДА свідчить також акт ревізії за період з 01.01.2010р. по 31.05.2011р. №06-19/601 від 28.09.2011р. (Т.2, а. с. 186-197).

Представник третьої особи у судове засідання не прибув. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно. Жодних заяв, клопотань про неможливість прибути до суду не надходило. При цьому у письмових запереченнях проти позову, які надійшли до суду від представника ПП «Ремерцентр» 25.03.2015р, останній зазначає, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відшкодування збитків, про що зазначено у вимозі ДФІ, здійснюється у добровільному порядку, або шляхом звернення відповідного органу фінансового контролю до суду (Т.2, а. с. 219-222).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 128 КАС неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта судом поставлено на обговорення питання щодо можливості продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники позивача проти розгляду справи в письмовому провадженні не заперечували.

Відтак суд ухвалив продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В період з 23.01.2012р. по 17.02.2012р. посадовими особами ДФІ в Одеській області відповідно до постанови Апеляційного суду м. Києва від 13.01.2012р. та на підставі направлень на проведення ревізії від 23.01.2012р. № 97, №98 та від 31.01.2012р. № 136 проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації за період з 01.01.2010 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено ОСОБА_2 №06-19/99 від 24.02.2012р. (надалі ОСОБА_2 ревізії) (Т.1, а. с. 47-100).

ОСОБА_2 підписано із запереченнями з боку відповідача.

Крім того, в період з 31.01.2012р. по 10.02.2012р. ДФІ в Одеській області проведено зустрічну звірку в ПП Ремерцентр, про що складено довідку № 06-19/77 від 17.02.2012р. (Т.1, а. с. 102-112).

27.03.2012р. ДФІ в Одеській області винесено Головному управлінню капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації вимогу №15-06-33-15/3140, пунктами 2, 3 та 4 якої від ГУКБ ОДА вимагалося відобразити дебіторську заборгованість за приватним підприємством Ремерцентр в сумі 146060086,74 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 67121696,84 грн. або виконання відповідного обсягу робіт. В іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 67121696,84 грн. за рахунок винних осіб; здійснити перерахунок вартості виконаних робіт, провести взаємо звірки з ПП «Ремерцентр» за договором та зменшити кредиторську заборгованість в сумі 78938389,90 грн. на вартість виконаних робіт; відобразити дебіторську заборгованість за приватним підприємством Ремерцентр в сумі 50395538,82 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 50395538,82 грн. або виконання відповідного обсягу робіт. В іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 50395538,82 грн. за рахунок винних осіб; перерахувати до Державного бюджету України зайво отримані кошти на утримання служби замовника в сумі 703010,01 грн. (Т.1, а. с. 13-15).

ГУКБ ОДА, не погоджуючись із даною вимогою, звернулося до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Одеській області, треті особи: приватне підприємство Ремерцентр, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратура Одеської області, про визнання цих вимог протиправними та їх скасування (адміністративна справа №1570/2268/2012).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2014р. по справі №1570/2268/2012 позов задоволено та скасовано пункти 2, 3, 4, вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 27.03.2012р. № 15-06-33-15/3140.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 04.03.2015р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р. в частині задоволення позову департаменту капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації до Державної фінансової інспекції в Одеській області, треті особи: приватне підприємство Ремерцентр, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратура Одеської області, про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги скасовано та відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (надалі Закон) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі Положення), Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 2 Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення встановлено, що Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як зазначено у Вимозі Інспекції №15-06-33-15/3140, а саме п. 2 вимоги, в порушення п. 3.2.5 ДБН Д.1.1-1-2000, яким передбачено, що поточні ціни на матеріальні ресурси приймаються за найменшою вартістю, яка не повинна перевищувати ціни які зареєстровані в Мінекономіки у відповідності з законодавством, та рівень вартості матеріальних ресурсів, як правило приймається у межах сформованих в регіоні за цінами виробника та п. 3.3.3.2 (е) ДБН.1.1-1-2000, яким передбачено, що тверді договірні ціни не уточнюються за винятків випадків суттєвого зменшення після укладення договору підряду цін на ресурси, які забезпечують підрядник, на етапі узгодження договірної ціни та проведення взаєморозрахунків за поставлені матеріали, в результаті включення Генпідрядником ПП Ремерцентр до Договірної ціни та актів форми № КБ-2в за грудень 2010 року, квітень 2011 року за травень 2011 року та за грудень 2011 року, вартості труби поліетиленової за ціною 50251,25 грн./м. у кількості 3854 м., встановлено завищення вартості труб на загальну суму 146060086,74 грн., з яких по оплаченим актам за грудень 2010 року, травень-квітень 2011 року у сумі 67121696,84 грн., та по неоплаченому акту за грудень 2011 року у сумі 78938389,90 грн., у звязку з чим: відобразити в обліку дебіторську заборгованість за ПП Ремерцентр в сумі 146060086,74 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр, щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 67121696,84 грн., або виконання відповідного обсягу робіт. В іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 67121696,84 грн., за рахунок винних осіб, винних у проведенні зайвих виплат; здійснити перерахунок вартості виконаних робіт, провести взаємозвірки з ПП Ремерцентр за договором та зменшити кредиторську заборгованість в сумі 78939389,90 грн., на вартість невиконаних робіт.

Пунктом 3 Вимоги Іспекції №15-06-33-15/3140 зобовязано відповідача відобразити в обліку дебіторську заборгованість за ПП Ремерцентр в сумі 50395538,52 грн. Та провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр, щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 50395538,52 грн., або виконання відповідного обсягу робіт (в іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 50395538,52 грн., за рахунок винних осіб) у звязку з тим, що співставленням вартості робіт, які виконані ТОВ Мьобіус Контракшн Юкреїн на суму 71549304,06 грн., з вартості робіт по виконанню частини робіт, виконаних ПП Ремерцентр, на загальну суму 143372523,56 грн., (без вартості баластних залізобетонних пригру зів, щебеню, піску, шпунтових паль та каменю бутового), в порушення вимог п. 3.3.3.2 е ДБН Д.1.1-1-2000, яким передбачено, що тверді договірні ціни не уточнюються за винятків випадків суттєвого зменшення після укладення договору підряду цін на послуги, які представляються йому третіми особами, ГУКБ ООДА зайво сплачено ПП Ремерцентр, грошових коштів у загальній сумі 50395538,52 грн.

В п. 4 Вимоги Інспекції №15-06-33-15/3140 зазначено, що ревізією встановлено, що ГУКБ ООДА нарахування коштів на утримання служби замовника (витрати на технічний нагляд) проводило відповідно з вимогами п. 2.18.13 ДБН Д.1.1-1-2000. Облік коштів на утримання служби замовника визначався в розмірі, що не перевищує 2,5% від підсумку глав 1-9, графа 8 (по актах виконаних робіт ф. КБ-2в за підсумком витрат на будівельно-монтажні роботи до кошторисного прибутку). За результатами ревізії та виявленим порушенням, які призвели до завищення вартості виконаних робіт, проведено перерахунки зайво нарахованих коштів на утримання служби замовника (витрати на технічний нагляд), в результаті, сума завищення становить 703010,01 грн., у звязку з чим: перерахувати до Державного бюджету зайво отримані кошти на утримання служби замовника в сумі 703010,01 грн.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

ОСОБА_2 норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Як зазначено в постановах Верховного Суду України від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №21-40а14, №21-89а14 відповідно), колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося, права державної контрольно-ревізійної служби встановлено статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

При цьому вказана правова норма не містить положень щодо права позивача зобов'язувати підконтрольну установу стягувати з інших осіб збитки, визначені органом державного фінансового контролю.

Крім того, відсутність положень щодо примусу звернутись до суду із позовом узгоджується із положеннями ст. 8 Конституції України, відповідно до якої в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Таким чином, суд зазначає, що вимоги позивача щодо зобовязання Департаменту капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 67121696,84 грн. або виконання відповідного обсягу робіт. В іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 67121696,84 грн. за рахунок винних осіб; здійснити перерахунок вартості виконаних робіт, провести взаємо звірки з ПП «Ремерцентр» за договором та зменшити кредиторську заборгованість в сумі 78938389,90 грн. на вартість виконаних робіт; відобразити дебіторську заборгованість за приватним підприємством Ремерцентр в сумі 50395538,82 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ПП Ремерцентр щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 50395538,82 грн. або виконання відповідного обсягу робіт. В іншому випадку відшкодувати збитки в сумі 50395538,82 грн. за рахунок винних осіб не підлягають задоволенню, оскільки правомірність таких вимог перевіряється судом у справі за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення збитків, який повинен бути предявлений до особи, з якої вимагається стягнути такі збитки, а не до установи, підконтрольної органу державної фінансової інспекції.

Отже, позивач, предявивши даний позов до підконтрольної установи, невірно обрав спосіб захисту законних прав та інтересів, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача відобразити дебіторську заборгованість за приватним підприємством Ремерцентр в сумі 146060086,74 грн. та перерахувати до Державного бюджету України зайво отримані кошти на утримання служби замовника в сумі 703010,01 грн. суд зазначає наступне.

Правомірність та обґрунтованість даних вимог досліджувалися адміністративним судом в ході розгляду адміністративної справи №1570/2268/2012.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді адміністарвтиної справи №1570/2268/2012, п.2 Вимоги ДФІ в Одеській області є необґрунтованими, оскільки судами при дослідженні матеріалів справи не встановлено завищення вартості труби (на підставі чого Інспекцією зроблено висновок про необхідність відобразити дебіторську заборгованість за приватним підприємством Ремерцентр в сумі 146060086,74 грн.).

Щодо висновку про порушення відповідачем п.2.8.13 ДБН.1.1-1-2000, в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2014р. по справі №1570/2268/2012 та ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р. зазначено, що ДФІ в Одеській області не доведено, на підставі яких саме доказів та розрахунків встановлено завищення нарахованих коштів на утримання служби замовника (витрати на технічний нагляд) у розмірі 703010,01 грн. До того ж, оскільки відповідачем не доведено завищення вартості робіт та матеріалів, то відповідно, і висновки відносно завищення нарахованих коштів на утримання служби замовника (технічний нагляд) є такими, що не базуються на положеннях чинного законодавства України.

При цьому суд зазначає, що в постанові Вищого адміністративного суду України від 04.03.2015р. К/800/47704/14 зазначено, що судами при розгляді справи правильно та повно встановлені фактичні обставини справи.

За таких умов, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що вимоги Інспекції є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254, 267 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Одеській області до Департаменту капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 підприємство Ремерцентр про зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова