Справа № 2а/1203/8015/2011
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/29722/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є.,
Бутенка В.І., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська про визнання неправомірними дії, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Артемівського районного суду міста Луганська від 9 грудня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2012 року, -

встановив:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська щодо перерахунку пенсії з 1 червня 2011 року без врахування вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI), зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за віком у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 8 Закону № 345-VI з 1 червня 2011 року.

Постановою Артемівського районного суду міста Луганська від 9 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Артемівського районного суду міста Луганська від 9 грудня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2012 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська, з 18 лютого 2004 року отримувала пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до списку № 1.

У вересні 2008 року Управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська було проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог Закону № 345-VI.

З 1 червня 2011 року відповідач знову перерахував пенсію ОСОБА_4, зменшивши її розмір, у зв'язку з тим, що дія Закону № 345-VI на неї не розповсюджується.

4 липня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до відповідача із заявою щодо перерахунку її пенсії. Однак, Управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська в листі від 12 липня 2011 року № 1174/С-12 повідомлено позивача про неможливість зарахування періодів її роботи на посаді маркшейдера, оскільки зазначена професія віднесена до категорії працівників, передбачених пунктами «г», «д», «є» підрозділу 1 розділу 1 «Гірничі роботи» списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (далі - список № 1), зайнятість яких на підземних роботах складає 50 і більше відсотків робочого часу на рік, що не дає підстав для обчислення пенсії відповідно до Закону №345-VI.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності об'єктивних доказів, які б підтверджували зайнятість ОСОБА_4 на підземних роботах повний робочий день, тому вимоги статті 8 Закону № 345-VI на неї не поширюються.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 345-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом «а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» списку № 1 передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

У відповідності до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 списку № 1 посада маркшейдера, яку обіймала позивач, передбачає зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді).

Верховний Суд України на підставі системного аналізу зазначених вище нормативних актів дійшов висновку, що до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені цим Законом пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день (постанова № 21-455а13).

Оскільки посада маркшейдера відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 списку № 1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то дія Закону № 345-VI на позивача не поширюється.

Отримання ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII за списком № 1, не є підставою для застосування до неї дії Закону № 345-VI, оскільки робота в якості маркшейдера лише пов'язана з підземними роботами, але не є такою, що належить до підземної роботи протягом повного робочого дня.

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про відмову у задоволенні позовних вимог, є обґрунтованим.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновку, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського районного суду міста Луганська від 9 грудня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська про визнання неправомірними дії, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.