Справа № 805/3049/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року справа №805/3049/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної Фіскальної Служби в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015р. у справі №805/3049/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер - Фельбермаер вінд логістік» до Державної податкової інспекції у м Краматорську Головного управління Міндоходів в Донецькій області, Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної Фіскальної Служби в Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м Краматорську Головного управління Міндоходів в Донецькій області від 22.07.2015р. №/17085/52/05-15-15-02-13-3, яким позивачу за платежем податок на прибуток приватних підприємств нарахована сума грошового зобов'язання: за основним платежем - 0,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 357163,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015р. позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 22.07.2015 року №/17085/52/05-15-15-02-13-3 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 375163грн.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фурлендер - Фельбермаер вінд логістік» має право на зменшення нарахованої суми податку на прибуток у декларації з податку на прибуток за 2015 рік при визначенні щомісячних авансових внесків, що підлягатимуть сплаті в 2016 році у розмірі 3027905грн., тобто більше на 1500652грн. Неможливість зарахування дивідендних авансів у зменшення сплати щомісячних авансових платежів з податку на прибуток в редакції ПК України, що діяла до 01.01.2015 року, пов'язана з відсутністю на теперішній час порядку такого зарахування та наявністю двох окремих кодів бюджетної класифікації для зарахування авансових внесків по податку на прибуток («11024000») та податкового зобов'язання з податку на прибуток («11021000»).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, від Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної Фіскальної Служби в Донецькій області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фурлендер - Фельбермаер вінд логістік» перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - відповідач 1) з 27.04.2011 року.

Відповідачем 1 було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток ТОВ «Фурлендер - Фельбермаер вінд логістік» за 2014 рік, за результатами якої складено акт від 10.07.2015 року №464/05-15-15-02-37683680. У вказаному акті встановлені порушення п.п.153.3.4 п.153.3 ст.153 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 30.12.13 №872 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємства», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.01.14р. за №103/24880, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік на суму 1500652грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем 1 прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 22.07.2015 року № /17085/52/05-15-15-02-13-3, яким підприємству сума грошового зобов'язання не нарахована, але застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 375163грн.

Як вбачається з Акту перевірки, позиція податкового органу полягає в тому, що позивачем було допущено порушення пп.153.3.4 п.153.3 ст.153 Податкового кодексу України та роз'яснень, доведених листом Державної фіскальної служби України від 12.11.2014р. №10346/7/99-99-15-02-01-17 «Про надання методологічної допомоги» та листом ДФС України від 14.05.2015р. №10269/6/99-99-19-02-01-15 «Щодо зарахування авансових внесків при виплаті дивідендів у рахунок сплати авансових платежів з податку на прибуток».

Відповідно до абз.4 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій), у тому числі визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

Відповідно до пп.153.3.2 п.153.3 ст.153 Податкового кодексу України (в редакції на час здійснення виплат дивідендів) визначено, що крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Сторонами не оспорюється факт сплати позивачем авансових внесків з податку на прибуток за 2014 рік у сумі 1500652грн., а також факт сплати до бюджету авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів власнику корпоративних прав підприємства в розмірі 3126440грн.

Зазначені показники були також відображені у додатку ЗП до уточнюючої податкової декларації підприємства за 2014 рік № від 29.05.2015р., зокрема рядок 13 Додатку ЗП дорівнює 3389291грн., рядок 13.5.1 дорівнює 1888639грн., рядок 13.7 дорівнює 1500652грн.

Відповідно до абз.4 пп.57.11.2. п.57.11 ст.57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

Податковий орган в обґрунтування наявності порушення податкового законодавства з боку позивача посилається на роз'яснення, доведені листом Державної фіскальної служби України від 12.11.2014р. №10346/7/99-99-15-02-01-17 «Про надання методологічної допомоги» та листом ДФС України від 14.05.2015р. №10269/6/99-99-19-02-01-15 «Щодо зарахування авансових внесків при виплаті дивідендів у рахунок сплати авансових платежів з податку на прибуток», який визначає порядок зарахування авансових внесків при виплаті дивідендів.

Проте ст.57 ПК України визначено безумовне право платника податків зараховувати суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у зменшення податкового зобов'язання у повному обсязі, без будь яких застережень щодо розміру такого зарахування.

Відповідно до п.3.1 ст.3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

В той же час лист Державної фіскальної служби України від 12.11.2014р. №10346/7/99-99-15-02-01-17 «Про надання методологічної допомоги» та лист ДФС України від 14.05.2015р. №10269/6/99-99-19-02-01-15 «Щодо зарахування авансових внесків при виплаті дивідендів у рахунок сплати авансових платежів з податку на прибуток» не мають сили нормативно - правового акту, а тому не є обов'язковими до виконання відповідними суб'єктами правовідносин.

Крім того, при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення податковий орган керувався пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за приписами якого, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи податковим органом не було визначено позивачеві суму податкового зобов'язання чи зменшення суми бюджетного відшкодування, а тому застосування відповідачем штрафних санкцій згідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України є безпідставним.

Таким чином, слід зазначити, що позивачем не було допущено порушень податкового законодавства у спірних правовідносинах, а тому відповідачем неправомірно були застосовані до підприємства штрафні (фінансові) санкції в сумі 375163грн. за податковим повідомленням-рішенням від 22.07.2015 року №/17085/52/05-15-15-02-13-3.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної Фіскальної Служби в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015р. у справі №805/3049/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер - Фельбермаер вінд логістік» до Державної податкової інспекції у м Краматорську Головного управління Міндоходів в Донецькій області, Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної Фіскальної Служби в Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015р. у справі №805/3049/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів Сухарьок М.Г.

Гаврищук Т.Г.

Ястребова Л.В.