Справа № 2а-5007/10
Суддя: Кухарець В.М. В. М.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5007/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень і зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувшись 25.11.2010 р. до суду з адміністративним позовом, просить визнати протиправними дії відповідача управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ОСОБА_2 щодо відмови у донарахуванні та виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення (як компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи); просить зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення як особі, віднесеній до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду III групи, починаючи з 2 5 липня 2 007 року по даний час, у розмірі, передбаченому ст.4 8 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з розрахунку 4 мінімальних заробітних плат і з наступним її перерахунком відповідно до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів мінімальної заробітної плати.

Дослідивши письмові докази по справі, перевіривши доводи позивача та доводи відповідача, наведені у письмовому запереченні проти позову №08-7340 від 10.12.2010 р., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Законодавчі акти містять обмеження щодо застосування розміру мінімальної заробітної плати як розрахункової величини. Зокрема, у пункті З Постанови Верховної ОСОБА_2 України "Про порядок введення в дію статей 10, 33, 34 Закону України "Про оплату праці" та встановлення мінімального розміру пенсії за віком" від 20.02.1996 р. №49/96-ВР зазначено, що до внесення відповідних змін до чинного законодавства виплати, крім пенсій, тарифні ставки та оклади, розраховані на основі мінімальної заробітної плати, здійснюються (застосовуються) у розмірах, які діють станом на 01 лютого 1996 року. Статтею 3 Закону України "Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік" від 24 грудня 1997 року №7 8 0/97-ВР встановлюється, що до прийняття Верховною ОСОБА_2 України змін до законів розмір мінімальної заробітної плати не застосовується як розрахункова величина для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат.

Щодо доводів позивача про чинність у 2007 - 2010 роках положень ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що передбачають право на разову допомогу на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами III групи у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: "Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Частиною 2 ст.4 8 Закону України "Про Регламент Верховної ОСОБА_2 України" передбачено, що закони, що набрали чинності, можуть бути визнані Верховною ОСОБА_2 такими, що втратили чинність. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно зі ст.75 Конституції України Верховна ОСОБА_2 України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Прийняття законів за ст.8 5 Конституції України віднесено до повноважень Верховної ОСОБА_2 України.

Відповідно до ст.147 Конституції України Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. В рішеннях і ухвалах містяться, зокрема, наступні правові позиції Конституційного Суду України:

*в п.З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної ОСОБА_2 України "Пре чинність Закону України "Про Рахункову палату", офіційного тлумачення положень частини другої статті 150 Конституції України, а також частини другої статті 7 0 Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовне порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року №15-* рп/2000: "право приймати закони, вносити до них зміни у разі, коли воно не здійснюється безпосередньо народом (статті 5, 38, 69, 72 Конституції України), належить виключно ОСОБА_2 України (пункт 3 частини першої статті 85 Конституції України) і не може передаватись іншим органам чи посадовим особам";

*в п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України справі за конституційним зверненням Національного банку України щед: офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актін від 9 лютого 1999 року №1-рп/99: "дію нормативно-правового акта в часі треса розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності";

*в п.6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду Украї:-:;; справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України дід: відповідності Конституції України (конституційності) Закону України

*

внесення змін до Конституції України" від 8 грудня 2004 року №2222-ІУ (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) від ЗО вересня 2010 року №20-рп/2010: "підставою для втрати чинності законом у цілому або його окремими положеннями є, зокрема, визнання закону, його окремих положень такими, що втратили чинність, єдиним органом законодавчої влади - Верховною ОСОБА_2 України, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) , єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні Конституційним Судом України";

*в п.З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) від 3 жовтня 1997 року №4-зп: "конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один, одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше";

*в Ухвалі Конституційного Суду України про припинення конституційного провадження у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Указу Президента України "Про Державну митну службу України" та Указу Президента України "Про Положення про Державну митну службу України" від 09 липня 1998 року №6-уп/98: "загальновизнаним є те, що з прийняттям нормативно-правового акта в новій редакції втрачають чинність норми акта в попередній редакції".

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України, статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання на території України.

Таким чином, з огляду на вищенаведені норми Конституції України, Законів України, рішень та ухвал Конституційного Суду України положення редакції ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діяла до набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" втратили чинність на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а положення ст.4 8 Закону України "Про статус і соціальний захист .громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" втратили чинність на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008.

При цьому, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 не містить положень про відновлення чинності редакції, що діяла до внесення змін, які були визнанні неконституційними, а Верховна ОСОБА_2 України не приймала нових законів з даного питання. Встановлена статтею 94 Конституції України процедура набрання чинності закону виключає автоматичне поновлення дії законів або їх окремих положень у випадку втрати ними чинності. За змістом зазначене також узгоджується з положеннями пункту 2.33 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 р. №34/5, згідно з якими визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію актів, які в свою чергу визнані ним такими, що втратили чинність. За правовою позицією Верховного Суду України, яка, зокрема, міститься в Постанові Судової палати в адміністративних справах ВС України від 02 грудня 2008 року у справі №21-1169во08 норми права, що зазнавали змін, мають застосовуватися виключно в межах дії кожної з їх редакцій і не можуть бути застосовані за аналогією права.

Отже, чинне правове положення (ст.4 8 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") не передбачає права на разову допомогу на оздоровлення учасникам

ліквідації аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами III групи у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, а відтак позовні вимоги є безпідставними.

В статті 95 Конституції України чітко зазначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет України. Відповідно до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та закону про Державний бюджет України.

Стаття 73 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" надавала право Кабінету Міністрів України у 2008 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Зазначене положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 неконституційним визнано не було.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах, асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Статтею 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" надано право Кабінету Міністрів України у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, а нормами п.7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" передбачено з метою зменшення дефіциту бюджету у 2010 році надати право Кабінету Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_2 України з питань бюджету приймати рішення щодо перегляду деяких розмірів виплат, визначених законодавством, та по інших законодавчих актах, які передбачають додаткові видатки з державного та місцевих бюджетів.

Статтею 116 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України, зокрема, забезпечує проведення фінансової політики та політики у сфері соціального захисту. Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року №562. Пунктом 1 цієї постанови передбачено, що розмір разової грошової допомоги на оздоровлення інвалідам III групи становить 90 гривень.

Разом з тим, управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому не має повноважень на самостійне визначення* розміру разової допомоги на оздоровлення, а тому, при її виплаті позивачу відповідач правомірно керувався Законами України про Державний бюджет України на 2008-2010 роки та постановою КМ України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач здійснивши позивачеві виплату разової допомоги на оздоровлення відповідне д: Законів України про Державний бюджет України на 2007-2010 роки в розмірі-встановленому постановою КМ України "Про щорічну допомогу на оздоровлення.

громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2005 року №562, діяв на підставі, в межах повноважень передбачені чинними Законами України, тобто правомірне, а задоволення позовних вимог немає.

Крім того, грошова допомога є разовою, виплачується щщ законодавством не передбачена можливість повторної виплагх подальшій зміні її розміру.

Щодо вимог про компенсацію втрат частини доходів, безпідставними з огляду на те, що допомога є разовою, а такі м підлягають компенсації (ч.2 ст.2 Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат:"'

Позивач до суду звернувся 25 листопада 2010 року і заявив = : перерахунку і виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлене 2010 роки.

Відповідно до ч.І ст.99 Кодексу адміністративного судочинегва адміністративний позов може бути подано в межах строку звав: адміністративного суду. 4.2 ст.99 КАС України (зі змінами, внесениівЕ України від 07.07.2010 р. №2453-УІ) встановлено, що для зверненню і: адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлені обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнав::вя ггр; порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач не заперечує фактичних обставин щодо отримання иг_:::;гп. Допомога на оздоровлення йому була виплачена: за 20 07 рік - 26.11.20С- р., за 2008 рік - 24.10.2008 р.; за 2009 рік - 24.02.2009 р. Тобто, позивач мав можливість дізнатися про відповідність отриманого розміру допомоги в:і.:;гаі: діючого законодавства України в кожному випадку отримання допомоги на оздоровлення.

Позивачем поважних причин пропуску строку звернення до суду не сул: наведено. Заяви (клопотання) особи про поновлення процесуального строку звернення до суду відповідно до ст.102 КАС України не подано.

В ст.100 КАС України зазначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 13.10.2010 р. №1425/11/13-10 зазначено, що якщо провадження у справі було помилково відкрито за адміністративним позовом, поданим із порушенням строку звернення до адміністративного суду, питання про поновлення якого судом не вирішувалося, і про пропуск строку стало відомо у ході розгляду справи, суд перевіряє поважність причин пропуску строку на звернення до суду і в разі визнання їх неповажними залишає адміністративний позов без розгляду.

Керуючись п.10 ст.З, ч.І ст.41, ст.ст.7, 71, 86, 94, 159, ч.ч.І, 2 ст.160, ст.161, ч.І ст.162, ст.163 КАС України, п.18 ст. 4 Декрету КМ України від 21 січня 1993 року "Про державне мито", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень і зобов'язання вчинити певні дії, - у частині вимог про зобов'язання провести перерахунок та виплату недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, - залишити без розгляду.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень і зобов'язання провести перерахунок та виплату недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Судових витрат по справі немає.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд.

Головуючий: