Справа № 454/1861/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ К/800/23338/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Розваляєвої Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, касаційне провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області (далі - Управління) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що в травні 2004 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв'язку із досягненням граничного віку перебування на державній службі і виходом на пенсію. З цією метою нею були зібрані і надані всі документи, необхідні для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу». Відповідач відмовив їй у призначенні пенсії згідно до Закону України «Про державну службу» і 27 травня 2004 року призначив пенсію за віком відповідно до статті 37 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мотивуючи своє рішення відсутністю необхідного стажу роботи на державній службі не менше 10 років.

Це рішення позивачка вважає протиправним та таким, що порушує її права, просить суд визнати відмову неправомірною та зобов'язати відповідача зарахувати період роботи на посаді завідуючої канцелярією прокуратури Сокальського району з 1971 по 1996 рік у стаж роботи як державного службовця і провести відповідний перерахунок призначеної пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі, Львівської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно до Закону України «Про державну службу», зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі, Львівської області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01 січня 1971 року по 19 червня 1996 рік на посаді завідуючої канцелярією прокуратури Сокальського району як державного службовця та провести перерахунок призначеної пенсії згідно до Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області звернулось з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить їх рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення судів - без змін.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що кадровою службою прокуратури району була допущена помилка, внаслідок якої, у трудовій книжці позивачки за період 1971-1996 роки не відображено займаної нею посади завідуюча канцелярією прокуратури Сокальського району, що має наслідком негативний вплив на суб'єктивне право позивача стосовно призначення пенсії згідно ЗУ «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій виходячи з такого.

Відповідно до статті 37 ЗУ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно до статті 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністрества юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п.3 вказаного порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 01 березня 1968 року прийнята на посаду старшого секретаря прокуратури Сокальського району.

20 червня 1996 року призначена на посаду спеціаліста 2 категорії прокуратури Сокальського району з присвоєнням 13 рангу державного службовця.

03 квітня 2000 року прийнята на посаду завідувача підрозділу з обліку і доставки документів прокуратури Сокальського району.

В той же час, з наявних у матеріалах справи наказів прокурора Сокальського району №18 від 07 грудня 1970 року, №6 від 17 серпня 1972 року, №14 від 26 грудня 1973 року та №2 від 07 березня 1974 року, встановлено, що у всіх цих документах посада позивачки зазначена як завідуючий (начальник) канцелярії прокуратури Сокальського району.

З довідки прокуратури Львівської області №154 від 01 червня 2004 року, вбачається що ОСОБА_1 працювала на посаді спеціаліста 1 категорії прокуратури Сокальського району і стаж державної служби станом на 01 червня 2004 року становить 36 років 9 місяців.

Згідно постанови КМУ №38 від 21.01.1993 року «Про умови оплати праці працівників прокуратури», яка діяла до прийняття постанови КМУ №2288 від 13.12.1999р., посада завідуючий канцелярією віднесена до категорії службовців.

Відповідно до постанови КМУ №2288 від 13 грудня 1999 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», посада завідувача підрозділу з обліку і доставки документів прокуратури віднесена до категорії службовців.

Згідно постанови КМУ №758 від 10 листопада 1994 року «Про доповнення Порядку обчислення державної служби», до стажу державної служби зараховуються періоди роботи на посадах службовців в органах, зазначених у п.2 Порядку обчислення стажу державної служби та додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Відповідно п. 4 постанови КМУ України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 р. № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачка ОСОБА_1 в період з 1971 року по 1996 рік працювала на посаді завідуючої канцелярією прокуратури Сокальського району, а тому колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що внаслідок допущеної кадровою службою прокуратури району помилки, у трудовій книжці позивачки за період 1971-1996р.р. не відображено займаної нею посади завідуюча канцелярією прокуратури Сокальського району, що порушує її право на призначення пенсії згідно ЗУ «Про державну службу».

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222-224, 230, 231, 254 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді Л.Л. Мороз

Т.С. Розваляєва