Справа № 2-а/0606/117/2011
Суддя: Мельник М. Л.
Дата ухвалення: 2011-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/0606/117/2011 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року смт. Володарськ-Волинський

Володарсько - Волинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: Мельника М.Л. при секретарі: Ігнатенко О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Володарсько - Волинського районного суду адміністративний позов

ОСОБА_1

до

філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ЗАТ "Кримський титан" та управління праці та соціального зазисту населення Володарсько-Волинської райдержадміністрації

про

стягнення коштів передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду вказуючи, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та має статус постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС четвертої категорії, що підтверджується посвідченням серії В-П № 360121 від 18.02.2008 року та працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю в ЗАТ "Кримський титан" Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат". Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, а саме у зоні посиленого радіоекологічного контролю проводиться доплата за кратним розміром мінімальної заробітної плати. Однак, в порушення вимог Закону зазначена грошова допомога виплачувалася не в розмірі визначену цим законом, а в твердій грошовій сумі, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що призвело до порушення його прав, оскільки Закон має пріоритетне значення перед Постановою Кабінету Міністрів. Обгрунтування заявлених вимог позивач виклав в адміністративному позові.

Позивач просить суд визнати дії відповідачів філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ЗАТ "Кримський титан" та управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської райдержадміністрації щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю з жовтня 2010 року по дату розгляду справи в суді коштів у розмірі 1,5 мінімальної заробітної плати щомісяця неправомірними, тобто такими, що не відповідають ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Коституції України; зобов'язати філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ЗАТ "Кримський титан", управління праці та соціального зазисту населення Володарсько-Волинської райдержадміністрації провести нарахування за шість місяців з 01.09.2010 року по дату розгляду справи на його користь неотриманих коштів, що передбачені ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської райдержадміністрації провести виплату за шість місяців з 01.09.2010 року по дату розгляду справи на його користь неотриманих коштів, що передбачені ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач 1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи свого представника в судове засідання не направив, причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідач 2 просить розглянути справу без участі його представника, у своїй заяві позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого.

Позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи і проживає в смт. Іршанськ Володарсько - Волинського району Житомирської області та працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю в ЗАТ Кримський титан" Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат"

Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на відповідну доплату, яку отримував згідно постанови КМ України №836 від 26.07.1996 року в конкретних розмірах.

Згідно переліку населених пунктів, в яких оплата праці громадян, що працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться за підвищеними тарифними ставками (відрядними розцінками) і посадовими окладами, йому не виплачувались кошти у розмірі 1,5 мінімальної заробітної плати щомісяця.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами У країни.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено вказані виплати в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні. Даним законом (ст.62 та 67) Кабінету Міністрів України надано право проводити лише розяснення порядку застосування цього закону, якими є постанови КМ №987 від 20.06.2000 року та №936 від 20.09.2005 року та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, що не відповідає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з викладеного суд вважає, що заборони відповідачам щодо нарахувань компенсацій і допомог в розмірах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було.

Конституційний Суд України вважає, що для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (ст.48 Конституції України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст.46 Конституції України), тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Зважаючи на суми компенсацій та допомог, що визначені постановою КМ №836, остання фактично призупинила дію окремих статей Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де виплати провадяться виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що є неприпустимим.

В своїх рішеннях, щодо невиконання рішень судів України, Європейський суд з прав людини вказує, що стверджувальні труднощі держави не можуть перешкоджати в отриманні компенсації («Долгов проти України» від 19 квітня 2005 року), економічні труднощі не можуть бути виправданням Уряду («Черняєв проти України» від 26.07.2005 року), органи державної влади не повинні посилатися на брак грошових коштів, як на виправдання невиконання рішень («Деркач та Пеляк проти України» від 21.12.2004 року), що суд також враховує відносно безпідставності мотивів відповідача про неможливість виплат згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у звязку з браком коштів у бюджеті.

Згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач не надав суду доказів поважності причини пропуску строку звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення в межах шести місяців з дня подачі позову до суду. Позивач звернувся в суд 28.03.2011 року, а тому задоволенню підлягаю вимоги за період з 28.09.2010 року по 28.03.2011 року.

Керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71, 160-162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ЗАТ "Кримський титан" та управління праці і соціального захисту населення Володарсько - Волинської районної державної адміністрації щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі доплати за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 28.09.2010 року по 28.03.2011 року неправомірними, тобто такими, що не відповідають ст. 39 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ЗАТ "Кримський титан" та управління праці і соціального захисту населення Володарсько - Волинської районної державної адміністрації провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманих коштів передбачених ст. 39 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 28.09.2010 року по 28.03.2011 року з урахуванням раніше виплачених коштів за вказаний період

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом/ десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду уерез Володарсько - Волинський районний суд.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_2