Справа № 826/5247/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/52353/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року у справі № 826/5247/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп» до Київської міжрегіональної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп» звернулось з позовом до Київської міжрегіональної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товару №100270001/2013/400230/2 від 25.12.2013 р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської міжрегіональної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270001/2013/20871 від 25.12.2013 р.;

- стягнути з державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві (, 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ ГРУП» (03142, м. Київ, пр-т. Палладіна, 34, Код , р/р:9724 в АТ «ПроКредит Банк», МФО: 320984) надмірно сплачену суму мита у розмірі 28 138 (двадцять вісім тисяч сто тридцять вісім) грн. 85 коп. та суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 61 905 (шістдесят одна тисяча дев'ятсот п'ять) грн. 47 коп., а всього стягнути 90 044 (дев'яносто тисяч сорок чотири) грн. 32 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товару №100270001/2013/400230/2 від 25.12.2013 р. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Київська міжрегіональна митниця звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нову постанову про відмову у позові в частині задоволених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «ТЛ ГРУП» (Дилер) та компанією «JNBK CORPORATION PTE LTD» (Продавець) був укладений дилерський Контракт №TL-01/06 від 21.06.2012 р., згідно якого Продавець продає, а дилер купує товар (автозапчастини) в асортименті та кількості відповідно до додатку до Контракту №TL-01/06 та за ціною вказаною в Інвойсі, на умовах DAP (до складу в Києві) відповідно до правил «Інкотермс-2010».

Відповідно до Додатку №1.5 від 25.10.2013 р. до контракту №TL-01/06 сторони домовились про поставку автомобільних гальмівних дисків (надалі - товар №1) в кількості 2512 одн., та гальмівних колодок (надалі - товар №2) торгової марки NBIK, в кількості 2078 одн.

Згідно інвойсу №J1310083 від 26.10.2013 р. загальна сума поставленого товару складає 45 990,66 доларів США.

Так, з метою митного оформлення товару, позивачем було подано до Митного посту «Столичний» Київської міжрегіональної митниці митну декларацію №100270001/2013/235449 від 25.12.2013 р.

Митна вартість товарів була визначено відповідно до першого методу - за ціною договору та становила: для товару №1 - 45 239,62 USD (361 600,28 грн.), для товару №2 - 751,04 USD (6 003,06 грн.).

На підтвердження обґрунтованості митної вартості одночасно з митною декларацією, позивачем було подано перелік документів відповідно до положень ч.2 ст.53 МК України, а саме: контракт №TL-01/06; додаток №1.5 від 25.10.2013 р. до контракту №TL-01/06; інвойс №J1310083 від 26.10.2013 р.; міжнародна автомобільна накладна (CRM) №1080636 від 19.12.2013 р.; книжка МДП (Carnet TIR) №ХХ.76442779 від 19.12.2013 р.; пакувальний лист №PL1310083 від 26.10.2013 р.; сертифікат відповідності №UA1.162.0237348-13 від 23.12.2013 р., сертифікат про походження товару №30992 від 07.11.2013 р. Окрім того, позивачем було надано: копію митної декларації країни відправлення №OD3J011296G від 27.10.2013 р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.09.2013 р.

За наслідками опрацювання наданих ТОВ «ТЛ-ГРУП» документів, Київською міжрегіональною митницею були витребувані від позивача наступні додаткові документи: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені до вартості товару, а також документи що містять відомості про вартість перевезення оцінених товарів; за умови якщо рахунок сплачений - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за умови здійснення страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями.

У зв'язку з неподанням позивачем додаткових документів у повному обсязі, 25.12.2013 р. Київською міжрегіональною митницею було прийнято рішення №100270001, яким здійснено корегування митної вартості у бік збільшення відповідно до шостого (резервного) методу та встановлено митну вартість товару №1 - 79 921,07 USD, товару №2 - 1 273,95 USD.

Окремо було складено картку відмови в прийнятті митної декларації від 25.12.2013 року №100270001/2013/20871, якою запропоновано подання митному органу нової ВМД з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів.

31.12.2013 р. позивач направив до Митного посту «Столичний» Київської міжрегіональної митниці, додаткові документи та пояснення для підтвердження заявленої митної вартості товару, визначеної за першим методом - за ціною договору. Разом із вказаною заявою був направлений запит вих. №140 від 31.12.2013 р. про надання інформації про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана та підстави коригування митної вартості товарів.

Однак, ні на заяву, ні на запит позивача не було надано відповіді.

Не погоджуючись з рішенням митниці та карткою відмови у митному оформленні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем було надано повний пакет документів на підтвердження митної вартості за ціною договору, а тому рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування заявленої митної вартості від 25 грудня 2013 року № 100270000/2013/400230/2 є неправомірним.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з висновками судів, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як вірно встановлено судами, рішення про визначення митної вартості товару митниця прийняла не застосувавши жодного іншого методу, крім резервного, при цьому, не обґрунтувавши необхідності застосування саме цього методу та не зазначивши, яких саме документів не вистачає для застосування основного методу визначення митної вартості.

Необґрунтованими є посилання митного органу на те, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару містять розбіжності, а саме до вантажної митної декларації було додано прайс-лист на умовах DAP KIEV, що суперечить суті прайс-листа, який адресований необмеженій кількості покупців. Крім того, умови постачання товарів DАР Інкотермс-2010 передбачають перевезення товару по звичайно прийнятому напрямку. Разом з тим, морське перевезення товару з Тайваню до України здійснювалось з використанням порту Литви - Клайпеда (замість Одеса-порт) та відповідно потребувало додаткових транспортних витрат.

Так, пункт 5 контракту № TL-01/06 від 21 червня 2012 року передбачає, що продавець зобов'язується самостійно здійснити поставку товару. При цьому, відправка товару може бути здійснена продавцем як з його складів, так і його партнерами і постачальниками з їхніх складів.

Відповідно до Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі - продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін) термін DAP (Delivered at Place, Поставка в пункті) означає, що продавець зобов'язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місця.

З урахуванням вищевказаного, поставка товару на умовах DAР передбачає, що в фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами судів про те, що продавець, як особа, що взяла на себе зобов'язання здійснити доставку товару покупцю, міг самостійно визначати маршрут та спосіб доставки. Відповідно, посилання відповідача на те, що доставка товару позивачу була здійснена через порт Литви, а не м. Одеса, не дають підстав для висновку про існування між продавцем та покупцем зв'язку, який міг вплинути на заявлену декларантом митну вартість.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання митного органу на те, що надана копія EXPORT CARD DECLARATION від 27.10.2013 р. №0D3J011296G являє собою інший документ ніж митна декларація Тайваню, оскільки доводи про відсутність в експортній декларації того чи іншого реквізиту не є підставою для висновку про невідповідність цього документу, з огляду на недоведеність відповідачем зворотнього.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач вказав, що скоригована митна вартість товарів ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого вже здійснене за МД від 19.07.2013р. №100270000/2013/226130. Проте, доказів в підтвердження вказаних обставин, як і самої МД від 19.07.2013р. №100270000/2013/226130 відповідачем не надано.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку про те, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: