Справа № 803/1268/15-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 876/7569/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. в адміністративній справі за позовом громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській обл. про визнання відмови протиправною, зобов'язання повторно розглянути заяву та видати посвідку на тимчасове проживання в Україні,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.06.2015р. позивач громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним рішення відповідача Управління Державної міграційної служби України у Волинській обл. від 28.05.2015р. про відмову у видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні; зобов'язати Управління Державної міграційної служби України у Волинській обл. повторно розглянути заяву та видати посвідку на тимчасове проживання в Україні (а.с.3-5).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.52-54).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив позивач громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_3, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.57-59).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що чинним законодавством не визначено строків, протягом яких іноземець зобов'язаний чи вправі звернутися до органів Державної міграційної служби України із заявою про видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні. Необхідний перелік документів був поданий ним відповідачу, при цьому будь-яких недостовірних відомостей не подавав; у м.Луцьку він мав намір зареєструвати своє місце проживання, однак цьому перешкодило проведення ремонтних робіт у будинку.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Як з'ясовано судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., є громадянином Республіки Гвінея.

У листопаді 2012 року позивач прибув в Україну з метою навчання в Харківському університеті, проте в 2013 році був відрахований з університету за неможливість здачі іспитів.

04.08.2013р. в порядку Угоди про реадмісію був переданий прикордонникам Чопського прикордонного загону України після здійснення незаконного перетину кордону України з Угорською Республікою. Відносно нього було прийнято рішення про примусове повернення та примусове видворення з України, у зв'язку з чим був поміщений у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців, де перебував в період з 30.08.2013р. по 04.08.2014р. (а.с.10).

Після звільнення з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців позивач звертався із заявою про надання статусу біженця в Україні, однак наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській обл. №96/б від 15.08.2014р. йому відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту. Зазначений наказ позивач оскаржував до Закарпатського окружного адміністративного суду, який постановою від 22.12.2014р. відмовив йому в задоволенні позову (а.с.33-36).

08.01.2015р. позивач був затриманий відділом прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону ДПС України за спробу повторного незаконного перетину кордону з України в Угорщину. У зв'язку з цим, Мукачівський прикордонний загін подав позов до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської обл. про примусове видворення громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_3 за межі території України.

Постановою від 16.01.2015р. зазначений позов був задоволений Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської обл., проте зазначена постанова була скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015р. в частині примусового видворення ОСОБА_3. На виконання зазначеної постанови позивача 09.04.2015р. було звільнено з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців (а.с.37, 39-40).

15.05.2015р. громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_3 звернувся із заявою до Управління Державної міграційної служби України у Волинській обл. про отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні. Підставою для оформлення такої посвідки позивач зазначив завершення граничного терміну тримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства (а.с.24).

В графі «Буду проживати за адресою» ОСОБА_3 зазначив адресу свого проживання: АДРЕСА_1. У зазначеній заяві вказано, що заявник усвідомлює, що неправдиві відомості, подані ним в цій заяві, можуть бути причиною відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання. Заявник підтвердив, що прочитав та зрозумів зазначене, про що свідчить його підпис.

Рішенням Управління Державної міграційної служби України у Волинській обл. від 28.05.2015р. відмовлено у видачі посвідки громадянину Гвінеї ОСОБА_3 (а.с.6).

Приймаючи рішення по справі та вирішуючи наведений спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що особливості видачі посвідки на тимчасове проживання регламентовані Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», постановою КМ України № 251 від 28.03.2012р. «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983», наказом Міністерства внутрішніх справ України № 681 від 15.07.2013р. «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання».

Зокрема, приписами ч.15 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною сімнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, подана після завершення граничного терміну тримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про неможливість примусового видворення з України іноземця або особи без громадянства з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною походження іноземця або особи без громадянства або з причин, що не залежать від таких осіб, після завершення дванадцятимісячного строку тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, або якщо технічну неможливість здійснити примусове видворення іноземця було з'ясовано раніше.

Відповідно до п.6 постанови КМ України № 251 від 28.03.2012р. «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» визначено вичерпний перелік документів, який подається разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання.

Згідно п.2 вказаної постанови заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Пунктом 2.7 розділу II наказу Міністерства внутрішніх справ України № 681 від 15.07.2013р. «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про оформлення посвідки на постійне проживання перевіряє наявність підстав для видачі посвідки, дійсність поданих документів, своєчасність їх подання, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або документа, що підтверджує законність перебування іноземця, особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, зазначені в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, з'ясовує законність перебування іноземців та осіб без громадянства в державі та відсутність відомостей, що перешкоджають подальшому перебуванню цих осіб в Україні.

Відповідно до п.17 постанови КМ України № 251 від 28.03.2012р. рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

Пунктом 2.11 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 681 від 15.07.2013р. «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що у видачі посвідки на постійне проживання відмовляється у випадках, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. При цьому в разі виявлення таких випадків порушується питання щодо скасування дозволу на імміграцію.

Матеріалами справи стверджується, що відповідач своїм рішенням від 28.05.2015р. відмовив громадянину Республіки Гвінея ОСОБА_3 у видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні в зв'язку з тим, що у заяві від 15.05.2015р. він подав завідомо неправдиві відомості про місце свого проживання.

Отже, правовою підставою для вказаної відмови слугували приписи пп.4 п.17 постанови КМ України № 251 від 28.03.2012р.

Правомірність такої відмови стверджується поясненнями від 28.05.2015р. власника житла ОСОБА_6, адресу якого вказав позивач у своїй заяві від 15.05.2015р. Із змісту цих пояснень слідує, що ОСОБА_3 15.05.2015р. звертався до ОСОБА_6 з питанням реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, однак останній відмовив йому в цьому, оскільки будинок за вказаною адресою є непридатним для проживання у зв'язку з проведенням в ньому капітального ремонту. Крім того, ОСОБА_3 фактично проживає в Рівненській обл., до м.Луцька приїхав маршрутним таксі; станом на 28.05.2015р. на рахунок місця реєстрації проживання ОСОБА_3 більше не звертався.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_3 допустив порушення чинного законодавства України, а саме неодноразово намагався незаконно перетнути держаний кордон України, після завершення граничного терміну перебування у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, одразу, при першій можливості, не звернувся до територіальних органів ДМС України щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, а також подав завідомо неправдиві відомості щодо свого місця проживання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській обл., колегія суддів вважає, що відповідач правомірно прийняв рішення від 28.05.2015р. про відмову у видачі спірної посвідки громадянину Республіки Гвінея ОСОБА_3.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_3 є необґрунтованими та безпідставними, через що заявлений позов не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. в адміністративній справі № 803/1268/15-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська