Справа № К/9991/5919/12-С
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/5919/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф. Швеця В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області Крижової Ольги Михайлівни про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області Крижової Ольги Михайлівни Житомирського окружного адміністративного суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області Крижової О.М. від 12.04.2011 року за виконавчим листом №2а-379/2010 від 20.12.2010 року та зобов'язати відповідача відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа по справі № 2а-379/2010 від 13.12.2010 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2011 року залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2011 рокуадміністративний позов задоволено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанції прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, відмовивши у задоволені позову.

Позивач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 12.04.2011 року старший державний виконавець Крижова О.М. винесла, керуючись п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №606), постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа (виконавчий лист № 2а-379/2010 від 13 грудня 2010 року (виданий в межах розгляду адміністративної справи), строком пред'явлення до 13.12.2013 року) та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання, посилаючись на те, що у виконавчому документі зазначений термін пред'явлення його до виконання - в межах строку позовної давності, в той час коли, відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону №606 виконавчі документи можуть бути пред'явлені на виконання протягом року (попередня редакція зазначеного Закону - три роки) з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України про протиправність дій держаного виконавця під час прийняття до провадження виконавчого документу оформленого у відповідності до вимог Закону №606.

Закон №606 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із частиною першою цього Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 3 Закону №606 примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України.

Вимоги до виконавчого документу передбачені у статті 19 Закону №606, де у пункті 6 частини першої зазначено, що виконавчому документі повинні бути зазначені, зокрема, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 21 Закону №606 виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого минув, про що виносить відповідну постанову (ч.1 ст. 23 Закону №606).

Надаючи правовий аналіз вказаним положень Закону №606, в розрізі спірних правовідносин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що держаний виконавець, виконуючи повноваження по примусовому виконанню, зокрема, рішень судів, зобов'язаний встановлювати відповідність виданих судами виконавчих листів, визначених вимогам статті 19 вказаного Закону.

В даній справі, стало спірним питанням обрахування строку пред'явлення відповідного виконавчого листа, виданого судом, який розглядав спір, до виконання. При цьому, стаття 19 Закону №606 визначає обов'язкову вимогу, лише зазначення даного строку.

Тобто, державний виконавець отримавши відповідний виконавчий лист, де ,серед іншого, не було б зазначено строк його пред'явлення мав право застосувати, зазначену вже частину першу статті 23 Закону №606.

Однак як вбачається, з матеріалів справи, зокрема копії виконавчого листа, в ньому зазначений строк пред'явлення до виконання.

Враховуючи положення частини першої статті 24 Закону №606, де передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення, у відповідача не було законних підстав виносити спірну постанову, в якій вирішувати питання обрахування строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Такі повноваження у держаного виконавця відсутні, про що вірно зазначено судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів заявника касаційної скарги про допущені порушення судами попередніх інстанцій положень частини третьої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає їх обґрунтованими, так як дійсно державний виконавець не може бути належним відповідачем у розгляді даної категорії справи.

Разом з тим, враховуючи наявність вірно вирішеної справи по суті, із застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакцій, встановлене порушення норм процесуального права не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи, що правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області Крижової Ольги Михайлівни про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець