Справа № 826/20712/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/800/41714/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фельд'єгерської служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фельд'єгерської служби України про зобов'язання вчинити певні дії і скасування наказів про звільнення, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління Державної фельд'єгерської служби України про зобов'язання відповідача видати наказ про звільнення, зробити відповідний запис в трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки та моральної шкоди. Також просив скасувати наказ від 30 січня 2013 року № 32о/с про зняття надбавки та стягнути цю надбавку; зобов'язати внести зміни до наказів про встановлення премії у розмірі 50% грошового забезпечення та її стягнення за період з лютого по травень 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Державної фельд'єгерської служби України неправомірно були зняті з позивача та не виплачувалися у повному обсязі надбавка за інформаційно-анал?ітичне забезпечення органів? державної влади і оперативно? - розшукову діяльність та премія протягом лютого-травня 2013 року. Крім того, відповідачем протиправно не видавався наказ про звільнення позивача, не вносився відповідний запис до трудової книжки та затримано розрахунок при звільненні.

Вважаючи це порушенням своїх прав, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Державної фельд'єгерської служби України видати наказ про звільнення ОСОБА_4 з 8 липня 2013 року та зробити відповідний запис в трудовій книжці. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в розмірі 5 451,67 грн. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу у Державній фельд'єгерській службі України з 3 листопада 2011 року. 16 травня 2013 року позивачем написано рапорт на звільнення з 31 травня 2013 року.

10 червня 2013 року, у день виходу ОСОБА_4 з лікарняного, наказом Головного управління Державної фельд'єгерського служби України від 10 червня 2013 року № 251 о/с позивача звільнено зі служби за віком у відставку (із зняттям з військового обліку). Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2013 року № 422 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ. 10 червня 2013 року ОСОБА_4 отримано обхідний лист.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що Головним управлінням Державної фельд'єгерської служби України всупереч вимог п.п. 4.1 п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством праці і соціальної політики України № 58 від 29.07.1993 року (далі - Інструкція) не видано працівнику трудову книжку в день його звільнення з внесеним записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому п. 2.10 Інструкції.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що позивачеві несвоєчасно, з вини керівництва Головного управління Державної фельд'єгерського служби України не було видано трудову книжку, судами обгрунтовно та підставно стягнуто на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в розмірі 5 451,67 грн.

Також колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що встановлення надбавки за інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-розшукову діяльність особам начальницького складу Державної фельд'єгерської служби України визначено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України Міністерства внутрішніх справ України від 06 вересня 2012 року № 647/420 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб начальницького складу Державної фельд'єгерської служби України» зареєстрованим в Міністерстві юстиції 4 жовтня 2010 року за № 885/18180 (далі-наказ №647/420).

Відповідно до пунктів 2.17 та 2.19 наказу № 647/420 виплата надбавки визначається залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань, а у разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів оперативно-службової діяльності розмір установлених раніше надбавок за поданням керівництва підрозділу може бути зменшено або взагалі скасовано, про що оголошується наказом.

Тому, оскільки зазначена надбавка носить індивідуальний характер та не є обов'язковою, встановлюється співробітникам під час їх служби в персональному порядку за рішенням керівника, її розмір залежить від конкретних позитивних результатів, то її зняття не є протиправним рішенням відповідача. Це ж саме стосується і премії.

Згідно з вимогами пункту 2.59 наказу № 647/429 преміювання осіб начальницького складу Держфельдслужби здійснюється відповідно до Положення про преміювання відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Відповідно пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991року № 114 для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень, у необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, вищевикладене вказує на законність зменшення премії.

Позивачем не доведено завдання неправомірними діями відповідача моральної шкоди, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

За таких обставин, судові рішення відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фельд'єгерської служби України відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало