Справа № 211/3584/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/28088/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року

у справі № 211/3584/14-а

за позовом ОСОБА_2

до управління Пенсійного фонду України в Довгінцівському районі м. Кривого Рогу

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (далі - УПФУ) про визнання протиправними дії щодо обчислення пенсії на користь Позивача без врахування до неї матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації; зобов'язання здійснити виплату недоплаченої пенсії за віком з врахуванням до неї матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу» з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії; зобов'язання і надалі при нарахуванні (перерахунку) пенсії керуватися Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу».

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 позов задоволено. Визнано протиправними дії та зобов'язано УПФУ здійснити виплату ОСОБА_2 недоплаченої пенсії за віком з урахуванням сум матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації з 03.04.2014 у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу», з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії. Зобов'язано УПФУ і надалі, при нарахуванні (перерахунку) ОСОБА_2 пенсії керуватися Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, УПФУ оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_2 03.04.2014 вийшла на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з посади спеціаліста І категорії сектору прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсації управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради.

20.05.2014 позивач звернулася до УПФУ із заявою про перерахунок розміру пенсії та врахування до неї таких видів виплат як матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації.

Листом від 23.07.2014 УПФУ відмовило ОСОБА_2 у включенні до розрахунку розміру пенсії сум «Інших виплат», а саме, сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що суми виплат з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) зареєстрованої особи для обчислення пенсії, отже позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними з огляду на таке.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» зазначає, що структура заробітної плати складається з основної заробітної плати: винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата: винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інших заохочувальних та компенсаційних виплат, а саме: виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до оплати праці державного службовця.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплати, доходу).

Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Тобто, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати з яких були сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, мають враховуватися в заробіток (дохід) особи для обчислення пенсії.

Як установлено судами попередніх інстанцій та убачається з довідки про складові заробітної плати від 02.04.2014, до складу інших виплат на які нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011- єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відносяться матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації мають бути враховані до складу заробітної плати при призначенні розміру пенсії позивачу, що свідчить про необхідність визнання протиправними дій УПФУ щодо неврахування зазначеної суми «Інших виплат» при розрахунку розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо подібних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 № 21-350а13.

Відповідно до положень частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При цьому суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду справи, судами попередніх інстанцій не були враховані положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

За вказаних обставин позовні вимоги про зобов'язання УПФУ і надалі, при нарахуванні (перерахунку) ОСОБА_2 пенсії керуватися Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законуом України «Про державну службу» не підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги частково заслуговують на увагу, підтверджуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року в частини зобов'язання УПФУ і надалі, при нарахуванні (перерахунку) ОСОБА_2 пенсії керуватися Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державну службу» скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель