Справа № 813/4548/14
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/800/26468/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

секретар Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_1 Антонюк Ольги Олегівни на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді,

в с т а н о в и л а :

26 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, уточнивши який в ході розгляду справи просив визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Міністра оборони України № 259 від 30 травня 2014 року про призначення полковника ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу планування та розрахунків за енергоносії та комунальні послуги управління експлуатації Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України із увільненням з посади начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова; визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Міністра оборони України № 259 від 30 травня 2014 року про призначення майора ОСОБА_2 на посаду начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова; визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 71 від 4 червня 2014 року про допущення ОСОБА_2 до виконання обов`язків начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова та зарахування його до списків особового складу відділу із постановкою на всі види забезпечення з 4 червня 2014 року; зобов`язати Міністра оборони України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова.

В обґрунтування позовних вимог посилався на відсутність підстав для призначення його на вищу посаду в порядку просування по службі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.2 наказу Міністра оборони України № 259 від 30 травня 2014 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, встановлених ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що полковник ОСОБА_3 проходив військову службу з 1 серпня 1985 року. З 17 лютого 2011 року обіймав посаду начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

26 травня 2014 року начальником Західного квартирно-експлуатаційного управління на адресу Міністерства оборони України направлено подання про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Відділу планування та розрахунків за енергоносії та комунальні послуги управління експлуатації Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, оцінну картку військовослужбовця за період з 1 листопада 2012 року по 1 листопада 2013 року. Заступником Міністра оборони України направлено лист виконуючому обов`язки Міністра оборони України Ковалю М.В. з проханням погодити призначення полковника ОСОБА_1 на вищевказану посаду у порядку просування по службі та зарахувати до резерву для просування по службі на 2014 рік.

Наказом Міністра оборони України № 259 від 30 травня 2014 року полковника ОСОБА_1 , начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, звільнено із займаної посади та призначено заступником начальника Відділу планування та розрахунків за енергоносії та комунальні послуги управління експлуатації Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. Цим же наказом призначено начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління майора ОСОБА_2

29 липня 2014 року начальником Західного територіального Квартирно-експлуатаційного управління видано наказ № 99, з якого вбачається, що полковник ОСОБА_1 здав посаду начальника КЕВ м. Львова і вибув до нового місця служби у м. Київ, а майор ОСОБА_2 з 30 липня 2014 року прийняв посаду начальника КЕВ м. Львова та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивач не був включений до Резерву на просування по службі, тому не мав можливості відмовитися від призначення на вищу посаду та погодитися на звільнення із займаної посади, а відтак оскаржуваний наказ є протиправним.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ про призначення позивача на вищу посаду в порядку просування по службі видано Міністром оборони України в межах його компетенції та відповідно до чинного законодавства України.

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на матеріалах справи та на законі.

За змістом пунктів 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно п. 4.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міноборони від 10 квітня 2009 року № 170 (надалі Інструкція), призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі - Резерв для просування по службі), Плану переміщення військовослужбовців на посади (далі - План переміщення на посади), подань та клопотань посадових осіб, а також рішень комісій, утворених відповідно до вимог чинного законодавства України.

Резерв для просування по службі складається для комплектування посад військовослужбовців, а також для просування їх по службі. До Резерву для просування по службі зараховуються військовослужбовці, які за результатами оцінювання рекомендовані до просування по службі, а також у разі службової необхідності чи відсутності кандидатів і військовослужбовці, які за результатами діяльності оцінені з загальною оцінкою «добре». За результатами службової діяльності до Резерву для просування по службі зараховуються також військовослужбовці, які безпосередньо підпорядковані посадовим особам, які затверджують цей Резерв.

Підлягають виключенню з Резерву для просування по службі військовослужбовці, зокрема, які відмовилися від призначення на запропоновані вищі посади у формі рапорту, за винятком сімейних обставин та інших поважних причин, визначених пунктом 4.14 цього розділу (п. 4.7 Інструкції).

За змістом п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі Положення), призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється у порядку просування по службі. Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад. У разі коли штатом (штатним розписом) передбачено два військові звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або більший посадовий оклад.

Згідно п. 85 Положення просування по службі військовослужбовців здійснюється на альтернативній основі за умови перебування військовослужбовців у резерві. Порядок формування та використання резерву визначається Міністерством оборони України.

Пункт 86 Положення передбачає, що для осіб офіцерського складу при просуванні по службі обов`язково враховуються черговість проходження ними військової служби на командних, штабних та інших посадах в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, а також проходження курсів підвищення кваліфікації (перепідготовки) у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, у тому числі у військових навчальних закладах інших держав, перелік яких визначається Міністерством оборони України.

Відповідно до п. 112 Положення військовослужбовець, зокрема, може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.

Таке переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця крім таких випадків: - неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; - неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; - потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Судом апеляційної інстанції не встановлено наявності у позивача та доказів про існування жодної з вище перелічених обставин, а тому суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача про позбавлення його можливості відмовитися від запропонованої посади, яка є вищою відносно до попередньої (передбачає вищий посадовий оклад), які, до того ж, не ґрунтуються на приписах Положення.

При цьому суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваних позивачем наказів відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в державі почав діяти правовий режим особливого періоду, з введенням якого всі процеси в державі, в тому числі і переміщення військовослужбовців по службі, повинні відбуватись з врахуванням тих особливостей, які передбачені для особливого періоду.

Зокрема, п. 251 розділу XIV «Особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Положення передбачено, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

За змістом пунктів 256, 257 Положення, п. 14.2. Інструкції на особливий період діє спрощена процедура призначень особового складу на інші посади.

За таких обставин, коли полковника ОСОБА_3 призначено на посаду заступника начальника відділу планування та розрахунків за енергоносії та комунальні послуги управління експлуатації ГКЕУ ЗС України на підставі подання про призначення від 26 травня 2014 року, додатку до резерву кандидатів для просування по службі у 2014 році від 30 травня 2014 року, позитивного рішення про призначення на вищу посаду в порядку просування по службі, а обставин, визначених пунктом 4.14 цього розділу (п. 4.7 Інструкції), судами не встановлено, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані накази відповідачем прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 Антонюк Ольги Олегівни залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк