Справа № 809/2881/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2015 р. Справа № 809/2881/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретяря судового засідання ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3,

до Уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі" Банк ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_5 (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб (надалі третя особа, ОСОБА_4) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу «НВУ» №863342/2014 від 20 листопада 2014 року, а тому просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати його включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «НВУ» №863342/2014 від 20 листопада 2014 року, а також зобовязати відповідача надати до ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про збільшення кількості вкладників за рахунок позивача за договором банківського вкладу «НВУ» № 863342/2014 від 20 листопада 2014 року.

Представник позивача в судовому засідання вимоги викладені в адміністративному позові підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень судових повісток суду. Причини неявки суду невідомі.

В письмових запереченнях проти позову (вх. № 9677 від 21.09.2015 року) відповідач зазначив, що постановою Правління Національного банку України від 03.10.2014 № 631/БТ встановлено обмеження діяльності ПАТ "ВіЕйБі Банк" та зобов'язано вказану банківську установу не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, окрім договорів, укладених до набрання чинності вказаної постанови. Оскільки договір банківського вкладу №863342/2014 був укладений 20.11.2014 року, є підстави вважати, що він не відповідає вимогам, що були встановлені Національним банком України. Просив у задоволені позову відмовити.

Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Позивачем було укладено договір банківського вкладу «НВУ» № 863342/2014 від 20 листопада 2014 року. На виконання умов вказаного Договору, внесено безготівкові кошти, що підтверджується платіжним дорученням № 5359899 від 20 листопада 2014 року (а.с.8) з відповідним призначенням платежу та відміткою банку про його виконання.

Тобто вказаний договір укладений і на його виконання внесені кошти до запровадження тимчасової адміністрації банку, яка згідно постанов правління Національного банку України № 733 від 20.11.2014 року, Виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб № 123 від 20.11.2014 року введена у ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 21.11.2014 року.

Листом № 20-10509 від 03.05.2015 року, на заяву від 03.04.2015 року, відповідач повідомив позивача про те, що використання коштів, що знаходяться на його рахунку обмежено, оскільки в уповноваженою особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" є підстави вважати, що позивачем були проведені операції, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб. Також зазначено, що після проведення перевірки позивачу буде надано вичерпну інформацію щодо стану його рахунків та подальших дій.

Згідно довідки уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_5 № 22/3-31456 від 24.09.2015 року сума вкладу по договору банківського вкладу «НВУ» № 863342/2014 від 20 листопада 2014 року станом на 01.09.2015 року позивачу не виплачена.

Оскільки ПАТ «ВіЕйБі Банк» знаходиться в процедурі ліквідації згідно рішення ОСОБА_4 гарантування вкладів від 20.03.2015 № 63, то позивач як вкладник має право на відшкодування свого вкладу в силу положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Стаття 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно частини першої статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (№ 4452-VI від 23.02.2012, надалі - Закон) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - ОСОБА_4), порядок виплати ОСОБА_4 відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між ОСОБА_4, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції ОСОБА_4 щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону).

Частинами 1 та 2 статті 26 Закону в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що ОСОБА_4 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_4 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_4 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_4 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_4 в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція ОСОБА_4 затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_4 переліку вкладників. ОСОБА_4 публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_4 відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону (ч.ч. 5, 6. ст. 27 Закону).

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 затверджено Положення про порядок відшкодування ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (надалі - Положення). Це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і визначає порядок відшкодування ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - ОСОБА_4) коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої ОСОБА_4, за рахунок цільової позики ОСОБА_4 (п.1 Розділу 1 Положення).

Пунктом 3 розділу 3 Положення передбачено, що уповноважена особа ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до ОСОБА_4 повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (надалі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_4 відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

ОСОБА_4 складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (п.2. розділу 4 Положення).

Згідно пунктів 1, 2 розділу 5 Положення після одержання Загального Реєстру (Реєстру переказів) та коштів від ОСОБА_4 банк-агент відповідно до умов договору, укладеного з ОСОБА_4, починає виплати гарантованих сум відшкодувань.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа ОСОБА_4 може надавати до ОСОБА_4 додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників (п. 6 Розділ 3 Порядку).

Окрім того, частиною 2 статті 38 Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа ОСОБА_4 зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п.1. ч.4 ст. 38 Закону).

Згідно частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003 (надалі ЦК) недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Аналіз вказаних вище норм дає підстави суду зазначити про таке. Нікчемний правочин є таким в силу закону і жодного рішення (в тому числі і судового) для цього не вимагається. Разом з тим, уповноважена особа ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб в силу положень ст. 38 Закону лише повідомляє про нікчемність правочину і вживає дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частини 1, 2 статті 228 ЦК правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 надано роз'яснення щодо ст. 228 ЦК такого змісту: «Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).»

При цьому, суд зазначає, що обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи є кримінально караним діянням, і належним доказом такого факту є відповідне рішення суду, яким буде встановлено обставини, що свідчать про факт(и) незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи. При цьому, як розяснено вище Пленумом Верховного Суду України, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Відсутність вказаних обставин, дає підстави стверджувати про необґрунтованість доводів відповідача щодо нікчемності укладеного правочину позивача з банком.

Поряд з цим суд відзначає, що доводи відповідача, якими він обумовлює нікчемність правочину з підстав, встановлених статтею 228 ЦК України (обставини дроблення вкладу «великого вкладника», фактичної відсутності внесення готівкових коштів, в підтвердження чого подані виписка з протоколу засідання виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб від 29.01.2015 року № 023/15, витяг з акту № 12 від 21.07.2015 року перевірки операцій за рахунками фізичних осіб, виплати яких призупинені) можуть бути лише підставами для звернення до суду з позовом щодо недійсності договору банківського вкладу (депозиту) з застосуванням наслідків недійсності, встановлених законом.

Суд не приймає покликання уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на обставини порушення банком заходів впливу, застосованих НБУ рішенням від 03 жовтня 2014 року № 631/БТ, оскільки не доведено жодних обставин та причинного зв'язку того, що внаслідок укладання фінансовою установою правочину з позивачем було спричинено неплатоспроможність ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Суд відзначає, що за змістом пункту 3 частини 2 статті 37 Закону, на який покликається представник уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, передбачені вказаною нормою обмеження стосуються проведення операцій саме банку, а не ОСОБА_4 або уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб відносно вкладника.

Таким чином, необґрунтованість належними і допустимими доказами заперечень представника уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банка; відсутність рішень судів, якими встановлено обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи, підробки документів, шахрайства; відсутність судових рішень щодо недійсності договору банківського вкладу позивача; відсутність обставин, встановлених ч. 3 ст. 38 Закону, приймаючи до уваги положення ч.ч. 5, 6. ст. 27 Закону, - дає підстави суду для задоволення позову щодо визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_5 щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві ВіЕйБі Банк за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу "НВУ" № 863342/2014 (в національній валюті) від 20.11.2014 року.

Щодо позову в частині зобовязання уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення позивача до переліку вкладників, то суд дійшов висновку про відмову в позову в цій частині, оскільки в силу положень частин 5, 6 статті 27 Закону, пунктів 3 та 6 Розділ 3 Порядку, до вже сформованого переліку вкладників, на підставі якого ОСОБА_4 складено загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, уповноважена особа не може вносити зміни. Уповноважена особа ОСОБА_4 лише вправі протягом процедури ліквідації банківської установи надавати до ОСОБА_4 додаткову інформацію про збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників тощо. З огляду на вказане, суд вважає, що, враховуючи обсяг компетенції відповідача, встановлений законом, належним способом захисту прав позивача є зобовязання уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі" Банк ОСОБА_5 вчинити дію, а саме: подати до ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "ВіЕйБі Банк" за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу "НВУ" № 863342/2014 (в національній валюті) від 20.11.2014 року. Таким чином, позов в цій частині належить задовольнити.

Частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі якщо адміністративний позов задоволено частково, то судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

За таких умов, судові витрати, здійснені позивачем згідно квитанції № 0.0.413441094.1 від 22.07.2015 року по сплаті судового збору за подання позову до суду, присуджуються відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України на його користь з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема належить стягнути з уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 36,54 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі" Банк ОСОБА_5 щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу "НВУ" № 863342/2014 (в національній валюті) від 20.11.2014 року.

Зобов'язати уповноважену особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі" Банк ОСОБА_5 подати до ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "ВіЕйБі Банк" за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу "НВУ" № 863342/2014 (в національній валюті) від 20.11.2014 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі" Банк ОСОБА_5 (місцезнаходження: вулиця Івана Дубового, будинок 18, місто Київ, 02100) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки витрат по сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 27.10.2015 року.