Справа № 474/231/15-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 р.м. ОдесаСправа № 474/231/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Фасій В.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області на постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Відділу освіти, молоді та спору Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, зарахувати стаж роботи з 23.08.1990 року по 05.08.1996 року на посаді старшої піонервожатої Новопавлівської середньої школи, що була перейменована на посаду педагога-організатора до стажу роботи за спеціальністю, зобов'язати Управління зарахувати стаж роботи з 23.08.1990 року по 05.08.1996 року на посаді старшої піонервожатої Новопавлівської середньої школи, що була перейменована на посаду педагога-організатора до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років і стажу роботи за спеціальністю, призначити пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою та виплатити зазначену пенсію.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач 22.10.2014 року звернувся в Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років. На підтвердження стажу роботи, необхідного для призначення вказаної пенсії, ОСОБА_2 подала повний пакет документів, за якими вбачається період робіт та інші дані, які враховуються при зверненні за пенсією та призначення пенсії на пільгових умовах. Проте Управління відмовило позивачу у призначенні заявленої пенсії, оскільки за наданими документами не вбачало необхідного трудового стажу, який дає право на пенсію за вислугою років. Відмову Управління у призначенні пенсії позивач вважає неправомірною, такою, що порушує її право на пенсійне забезпечення, у зв'язку із чим звернувся до суду із цим позовом про захист своїх прав.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Управління пенсійного фонду у Врадіївському районі Миколаївської області щодо відмови зарахувати ОСОБА_2 до спеціального трудового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи на посаді старшої піонервожатої з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року по Новопавлівській середній школі Врадіївського району Миколаївської області. Зобов'язав Управління зарахувати ОСОБА_2 до спеціального трудового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи на посаді старшої піонервожатої з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року по Новопавлівській середній школі Врадіївського району Миколаївської області, з призначенням та виплатою зазначеної пенсії з 22.10.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2014 року ОСОБА_2 звернулась в УПФУ в Врадіївському районі Миколаївської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

До заяви про призначення пенсії позивач надала: паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження заявника, свідоцтво про народження утриманця, свідоцтво про укладення шлюбу, трудову книжку, диплом, виписки з наказів.

Рішенням Управління від 06.02.2015 року №3 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, оскільки за наданими документами неможливо підтвердити роботу на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Висновку про не підтвердження необхідного у позивача трудового відповідач дійшов з урахуванням того, що за даними акту зустрічної перевірки від 03.12.2014 року не підтверджено факт роботи ОСОБА_2 з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, та через відсутність в трудовій книжці запису про роботу на посаді вихователя з 06.08.1996 року.

Крім того, Управлінням не враховано відомості наказу від 20.12.2012 року №121 про період роботи позивача на посаді педагога-організатора, перейменованої з посади старшої піонервожатої з 29.03.1991 року на підставі Рішення колегії Міністерства праці УРСР «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів праці працівників народної освіти в Українській УРСР» від 29.03.1991 року №25.

У зв'язку із чим відповідач дійшов висновку про неможливість зарахувати спеціальний стаж позивача за період з 01.01.1992 року по 01.09.1996 року, а за наданими документами ОСОБА_2 має стаж 30 років 9 днів, з них стаж за вислугою років складає 20 років 6 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем документами повною мірою підтверджується стаж за вислугою років, що дає право на призначення пільгової пенсії, тому відповідач неправомірно відмовив у призначенні вказаної пенсії з дня звернення із відповідною заявою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII громадянам України гарантується право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Умови призначення пенсій за віком визначають, що право на пенсію за віком, зокрема, жінки мають після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років Згідно (ст. 12 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII).

Разом з цим, ст. 52 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII визначено перелік працівників, у яких право на пенсію виникає за вислугою років, до якого входять працівники освіти.

За правилами п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) працівники освіти мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою кабінету міністрів України від 04.11.1993 року № 909, роботи на посадах учителів, вихователів, педагогів-організаторів в загальноосвітніх навчальних закладах дають право на пенсію за вислугу років.

Крім того, згідно із п. 3 Приміток вказаного Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом 4 Приміток визначено, що при призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому переліку особам допускається підсумовування стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров'я та соціального захисту.

Таким чином, учителі, вихователі, педагоги-організатори та старші піонервожаті (до 01.01.1992 року) мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за записами трудової книжки у період з 01.01.1992 року по 01.09.1996 року, тобто який не враховано пенсійним органом при призначенні пенсії, позивач обіймала наступні посади: старша піонервожата, посада якої перейменована на посаду педагога-організатора з 29.03.1991 року на підставі Рішення колегії Міністерства праці УРСР «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів праці працівників народної освіти в Українській УРСР» від 29.03.1991 року №25 та учитель фізики та математики та з 02.09.1996 року переведена на посаду вихователя продовженого дня.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що період роботи позивача на посадах старшої піонервожатої (до 29.03.1991 року), учителя, вихователя, педагога-організатора дорівнює більше 25 років, тому в силу вищенаведених норм законодавства позивач має право на зарахування цього стажу відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з цим, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, суд першої інстанції помилково не врахував положення ст. 2 КАС України, згідно яким завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, за правилами наведеної норми процесуального законодавства захисту в суді підлягають, зокрема, порушені органом державної влади права та інтереси фізичних осіб.

Разом з цим, вирішуючи спір у цій справі судом першої інстанції помилково не враховано, що дії пенсійного органу, реалізовані прийнятим відповідачем рішенням про відмову позивачу у призначенні пенсії, не є такими, що порушують права та інтереси позивача у розумінні ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, встановивши протиправність відмови пенсійного органу у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, про що цей орган прийняв незаконне рішення, для повного захисту прав та інтересів позивача суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 11 КАС України, мав визнати рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та скасувати це рішення.

Також, суд першої інстанції вірно встановив, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання Управління зарахувати стаж роботи з 23.08.1990 року по 31.12.1990 року до спеціального, враховуючи, що відповідачем не ставилось під сумнів вказаний період робіт позивача на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років.

Проте встановивши відсутність підстав для задоволення позову в цій частині суд першої інстанції у постанові не зазначив висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині у резолютивній частині постанови, як то вимагає п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України.

Разом з цим, суд першої інстанції помилково не звернув уваги на те, що рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії прийнято на підставі висновків органу про не підтвердження стажу відповідних робіт за період з 01.01.1992 року по 01.09.1996 року, тому задоволення позовних вимог в частині зарахування стажу за період з 01.01.1992 року по 05.08.1996 року обмежило позивача на повний захист порушених прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, проте не всі позовні вимоги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 201 КАС України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2015 року - змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Відділу освіти, молоді та спору Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області від 06.02.2015 року №3 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Врадіївському районі Миколаївської області призначити та виплатити з 22.10.2014 року ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до спеціального стажу період роботи з 01.01.1991 року по 01.09.1996 року на посаді старшої піонервожатої, перейменованої з 29.03.1991 року на посаду педагога-організатора на підставі Рішення колегії Міністерства праці УРСР «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів праці працівників народної освіти в Українській УРСР» від 29.03.1991 року №25, та учителя фізики та математики в Новопавлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Врадіївської районної ради.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.»

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин