Справа № 2а-11616/11/2670
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2011-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 вересня 2011 року № 2а-11616/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С. при секретарі судового засідання Шмігелю Т.В., розглянувши адміністративну справу
за позовом Спільного українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Кершер»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції у місті Києві по роботі з великими платниками податків
проскасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2011, прийняте СДПІ у місті Києві по роботі з ВПП.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник СДПІ у місті Києві по роботі з ВПП позов не визнав та подав до суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позову повністю.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 07.09.2010 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 12.09.2010, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.01.2011 посадовими особами ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області було складено Акт перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів у Автозаправному комплексі, розташованому у Жовтневому районі Миколаївської області та належить СП ТОВ «Кершер», № 03/14/20/23/25196004 (далі Акт перевірки), у якому зафіксовано порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»внаслідок реалізації товарів, не облікованих у встановленому порядку, на загальну суму 4000,20 грн., а також порушення п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»внаслідок не невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній в денному звіті РРО, в розмірі 1,66 грн.

22.02.2011 на підставі Акту перевірки податковим повідомленням-рішенням СДПІ у місті Києві по роботі з ВПП № до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 8075,12 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення ДПА у м. Києві прийнято рішення №4386/10/25-214 від 26.04.2011, яким зменшено розмір штрафних (фінансових) санкцій до 8001,40 грн.

Рішенням ДПА України №12540/6/25-0415 від 12.07.2011 у задоволенні скарги позивача на податкове повідомлення-рішення СДПІ у місті Києві по роботі з ВПП № від 22.02.2011 та рішення про результати розгляду скарги ДПА у м. Києві №4386/10/25-214 від 26.04.2011 відмовлено, у звязку з чим СДПІ у місті Києві по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2011, яким до СП ТОВ «Кершер»застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 8001,40 грн.

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до Х-звіту за 29.01.2011, копія якого залучена до матеріалів справи, залишок дизельного пального у резервуарі Автозаправного комплексу станом на 29.01.2011 становив 22110,52 літрів.

Водночас, як встановлено судом та не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні, фактичний залишок дизельного пального у резервуарі на момент проведення перевірки склав 22748,0 літрів, що на 637,48 літрів перевищувало кількість пального, відображеного у відповідному Х-звіті.

Відповідно до пп. 4.2.5.6 пп. 4.2.5 п. 4.2 розділу 4 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об'єму відпущених пального або олив.

При цьому, згідно з ДСТУ 7094:2009 допустима погрішність резервуара складає 0,65 % від фактичної наявності, що становить 147,86 літрів, з урахуванням чого суд приходить до висновку про реалізацію позивачем не облікованого у встановленому порядку дизельного палива обсягом 489,62 літрів вартістю 8,17 грн. за літр на загальну суму 4000,2 грн.

Судом не приймається твердження позивача про відображення надлишку дизельного пального у змінному звіті АЗК за формою №17-НП у день перевірки в графі 22 у кількості 639 л, оскільки відображення надлишку в даній графі свідчить не про оприбуткування товару у встановленому порядку, а лише показує фактичну кількість товару.

Суд також критично оцінює посилання позивача на абз.1 п. 4.1 Облікової політики СП ТОВ «Кершер», відповідно до якого інвентаризація нафтопродуктів проводиться не рідше одного разу на місяць, а її результати відображаються у бухгалтерському обліку та змінних звітах на АЗК не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, оскільки відсутність обовязку проведення планової інвентаризації нафтопродуктів не звільняє субєкта господарювання від обовязку здійснювати реалізацію лише облікованих у встановленому порядку товарів.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом не береться до уваги посилання позивача на не відображення в Акті перевірки факту реалізації необлікованих товарів, оскільки з аналізу ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»в контексті п. 12 ст. 3 цього ж Закону видно, що під «здійсненням реалізації»розуміється не тільки укладення відповідних договорів роздрібної купівлі-продажу, а й пропозиція субєкта господарювання до невизначеного кола осіб про укладення таких договорів, що і мало місце під час перевірки у вигляді залитого у резервуар та запропонованого до продажу дизельного пального.

Таким чином, враховуючи реалізацію СП ТОВ «Кершер»не облікованого у встановленому порядку дизельного палива обсягом 489,62 літрів вартістю 8,17 грн. за літр на загальну суму 4000,2 грн., суд приходить про відповідність ст. 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 8000,40 грн., застосованих СДПІ у місті Києві по роботі з ВПП до позивача податковим повідомленням-рішенням № від 15.07.2011 за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Крім того, відповідно до п. 13 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Як видно з Акту перевірки та не спростовано позивачем, під час проведення перевірки мала місце невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній в денному звіті РРО, в розмірі 1,66 грн.

Відповідно до змісту п. 1 ст. 17 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), та вперше вчинили вказане правопорушення за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмір 1 гривня.

Враховуючи, що позивачем на порушення п. 13 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг не було забезпечено відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній в денному звіті РРО, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1,00 грн.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2011 в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для визнання протиправним та скасування вказаного рішення СДПІ у місті Києві по роботі з ВПП.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Спільного українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Кершер»відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1