Справа № 22-а-18470/11
Суддя: Гуль В. В.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України.

20 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого-судді Антоненко В.І.,

Суддів: Касьяненко Л.І., Гуль В.В.

розглянула у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати відмову відповідача у перерахунку щорічної одноразової допомоги до 5 травня, передбачену ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» неправомірною та стягнути з відповідача недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2008 рік в розмірі 2095 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2009 рокупозов задоволено. Зобовязано управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради провести донарахування та виплатити ОСОБА_1 суму недосплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі 2095 грн.

В апеляційній скарзі управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд виходив із того, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008року за №10-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік в тому числі п. 20 розділу 2 цього Закону, яким було внесено зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відносно виплати щорічної одноразової грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Проте погодитись із вказаними висновками не можна із наступних підстав.

По справі встановлено, що позивач. є учасником бойових дій.

Відповідно до ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога.

В 2008 році відповідачем ОСОБА_1виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 310 грн.

Судом правильно встановлено, що на період виникнення правовідносин щодо виплати щорічної грошової допомоги за 2008 р. були наявні нормативно-правові акти, а саме: Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", які мали однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня інвалідам війни. Отже, для вирішення цього спору необхідно визначитися, який з вказаних законів є пріоритетним та підлягав застосуванню.

Згідно з ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення грошової доплати за 2008 р. суд першої інстанції необґрунтовано послався на рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, яким визнані неконституційними відповідні положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік".

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Отже, за наявності декількох законів, норми які по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

На момент виникнення спірних відносин, а саме на дату нарахування і виплати позивачу органами праці та соціального захисту населення відповідних коштів, необхідно встановити положення яких рівнозначних за юридичною силою законів були діючими: Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чи Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", з урахуванням тих обставин, що у звязку з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" відносно зупинення дії положень спеціального Закону щодо виплат разової щорічної допомоги до 5 травня.

Судом встановлено, що на момент виникнення спірних відносин, а саме, на дату нарахування і виплати позивачу органами праці та соціального захисту населення відповідних коштів 2008 р., положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" були діючими, визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, тобто після проведеної виплати. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи з положень ст.152 Конституції моральна чи матеріальна шкода, заподіяна особам актами, що визнані неконституційними підлягає відшкодуванню у встановленому законом порядку .

Відповідно до ст.. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду 09 лютого 2009 року та про прийняття нової постанови про відмову у задоволені заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2009 рокускасувати та постановити нову.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: