Справа № 2а-0770/468/12
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/67676/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатської області (далі - Інспекція)

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.08.2012

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014

у справі № 2а-0770/468/12

за позовом Інспекції

до приватного підприємства «Рибні місця» (далі - Підприємство),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - державного реєстратора виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області,

про скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року Інспекція звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Підприємства щодо його місцезнаходження.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.08.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014, у позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що доводи Інспекції про недостовірність внесених відомостей щодо місцезнаходження платника, якими вона мотивує позовні вимоги, не відповідають підставі для скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, визначеної у статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати оскаржувані судові акти зі спору та задовольнити позов, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити касаційні вимоги виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що 18.03.2011 державним реєстратором було внесено запис про зміну місцезнаходження Підприємства з юридичної адреси «Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, Дніпровський район, проспект Металургів, 84-б, кв.100» на юридичну адресу «Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Гагаріна, б.5».

Працівниками податкової міліції було здійснено виїзд за новою адресою, під час якого складено акт від 08.04.2014 про відсутність Підприємства за місцезнаходженням; в результаті здійснення оперативних заходів з розшуку платника, контролюючим органом було встановлено, що за вказаною адресою розташований багатоповерховий житловий будинок, опитана мешканка цього будинку підтвердила неперебування Підприємства за вказаною адресою.

Недостовірність відомостей щодо нового місцезнаходження платника стала підставою для звернення Інспекції з даним позовом.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Випадки, за яких податковий орган вправі звернутися до суду з адміністративним позовом після 1 січня 2011 року, встановлені Податковим кодексом України.

Так, пунктом 67.2 статті 67 цього Кодексу визначено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Згідно з частиною четвертою статті 57 Господарського кодексу України установчими документами суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання.

Абзацом сьомим статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 19 цього Закону у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що державному реєстратору забороняється вимагати додаткові документи для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, якщо вони не передбачені частинами першою - третьою цієї статті.

Державний реєстратор залишає без розгляду документи, подані для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, якщо: документи подані не за місцем проведення державної реєстрації; документи не відповідають вимогам, встановленим частинами першою - п'ятою статті 8 цього Закону; документи подані не у повному обсязі; документи подані особою, яка не має відповідних повноважень (частина шоста статті 19 Закону).

Державний реєстратор, в силу частини дев'ятої цієї статті, за відсутності підстав для залишення без розгляду документів про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зобов'язаний внести не пізніше наступного робочого дня з дати їх надходження запис про внесення змін і в той самий день подати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування інформацію з реєстраційної картки про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису.

Отже, аналізовані норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» не передбачають перевірку достовірності заявленої товариством адреси при реєстрації відповідних змін, позаяк не встановлюють повноважень державного реєстратора здійснювати перевірку відомостей, поданих заявником при вчиненні державної реєстрації змін до установчих документів, зокрема щодо достовірності вказаного юридичною особою місцезнаходження. Разом з тим, визначена статтею 67 ПК компетенція податкового органу на звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації змін до установчих документів законодавцем не обмежується вимогами Закону, зокрема, наведеними у статті 31.

Обставини щодо достовірності поданої Підприємством при здійсненні реєстраційних дій адреси відповідно до частини першої статті 138 КАС, входять до предмета доказування при розгляді судом адміністративного позову про скасування державної реєстрації зміни місцезнаходження цієї юридичної особи.

Однак суди попередніх інстанцій цих обставин не перевірили.

Частиною першою статті 69 КАС встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина друга цієї статті).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Інспекція посилалась на акт від 08.04.2011 про відсутність платника за юридичною адресою, на рапорт, скаредний оперуповноваженим відділу податкової міліції Інспекції 08.04.2011, лист комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області від 07.04.2011 № 866 щодо належності приміщення за адресою місцезнаходження Підприємства.

Копії цих доказів приєднані до справи, але на порушення статті 86 КАС суд не дав їм належної оцінки.

Враховуючи те, що дані про фактичне місцезнаходження платника податку є необхідною інформацією для виконання податковими органами наданих ПК повноважень щодо здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, забезпечення обліку платників податків та інших дій в межах здійснення контролюючої функції, суди попередніх інстанцій помилково не надали належної оцінки доказам, на які податковий орган посилався як на обґрунтування правомірності заявлених ним позовних вимог.

Згідно зі статтею 159 КАС судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 227 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги зазначене в цій ухвалі, встановити обставини, що входять до предмета доказування у справі, та дати їм належну юридичну оцінку.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатської області задовольнити частково.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.08.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 у справі № 2а-0770/468/12 скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько