Справа № 802/3526/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 жовтня 2015 р. Справа № 802/3526/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 5886,53 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду, що є цільовим загальнообовязковим платежем.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Окремо зазначив, що позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином та завчасно, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, письмових заперечень та заяв про розгляд справи без його участі суду не надав.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на те, що відповідача повідомлено належним чином про судові засідання, його неявка за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькому районі та є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідачем своєчасно не сплачувався нарахований за березень-квітень 2013 року єдиний внесок, в результаті чого виникла недоїмка в сумі 5886,53 грн., що підтверджується карткою особового рахунку платника з управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі (а.с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник єдиного внеску зобов'язаний зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники єдиного внеску зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно із ч. 12 цієї ж статті Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 3 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно з п. 8.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція) вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установленим Кабінетом Міністрів України.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми .

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку (п. 8.4, 8.5 Інструкції).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що вимога Пенсійного фонду є обов'язковим для боржника виконавчим документом та повинна бути вручена фізичній особі за її останнім місцезнаходженням. При цьому сума боргу, вказана у вимозі, повинна бути узгоджена.

Як свідчать матеріали справи, у вимозі про сплату боргу № Ф 20-13 від 01.08.2013 року вказана адреса відповідача: Бершадський район, м. Джулинка, вул. Комсомольська, буд. 46, проте до матеріалів справи долучений конверт, як доказ надіслання вказаної вимоги відповідачу, за адресою: вул. Леніна, б. 1б, м. Бершадь, Вінницька область.

Таким чином, відсутні докази того, що відповідачу вимога про сплату боргу надіслана та вручена належним чином та, відповідно, що сума заборгованості є узгодженою.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року судом витребувано в управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі докази надіслання та вручення вимогу про сплату боргу відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців для долучення до матеріалів справи.

Копію даної ухвали вручено уповноваженій особі позивача під підпис 20.10.2015 року.

Станом на момент розгляду справи по суті, позивачем вимоги ухвали суду від 12.10.2015 року не виконані, причини неможливості надання витребуваних доказів не зазначені.

Згідно ч. 6 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що вимога про сплату боргу № Ф 20-13 в сумі 5886,53 грн. надіслана ОСОБА_1 не за місцезнаходженням останньої, оскільки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адреса місця проживання відповідача: 24400, Вінницька область, Бершадський район, вул. Комсомольська, 46, с. Джулинка, а не вул. Леніна, б. 1б, м. Бершадь, Вінницька область. Відтак, вказана сума заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування є неузгодженою та стягненню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не відповідають дійсним обставинам справи, заявлена сума в позові є неузгодженою, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович