Справа № К/9991/14381/12-С
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/14381/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

секретаря судового засідання Горбатюка В.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, треті особи: Управління по боротьбі з організованою злочинністю, ОСОБА_3, про скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційними скаргами Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - ГУ МВС України в м. Києві), ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 березня 2011 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в подальшому уточненим, про: визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в м. Києві від 14 вересня 2009 року №828о/с щодо звільнення ОСОБА_2; визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в м. Києві від 6 жовтня 2009 року №917о/с щодо звільнення ОСОБА_2; зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 6 жовтня 2009 року до дня поновлення на роботі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 березня 2011 року позов задоволено частково. Скасовано наказ ГУ МВС України в м. Києві від 6 жовтня 2009 року №917 о/с в частині звільнення з 6 жовтня 2009 року з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) ОСОБА_2 старшого лейтенанта міліції, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями Управління по боротьбі з організованою злочинністю. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в місті Києві від 14 вересня 2009 року №828 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Головного управління» в частині звільнення оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями Управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в місті Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 Поновлено ОСОБА_2 на службі на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями Управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в місті Києві з 7 жовтня 2009 року. Зобов'язано ГУ МВС України в місті Києві нарахувати і виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 7 жовтня 2009 року до 3 березня 2011 року включно.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року змінено постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 березня 2011 року, шляхом виключення з мотивувальної частини абзацу: «щодо строків застосування дисциплінарного стягнення, то суд зазначає, що проступок мав місце 5 лютого 2009 року, про нього відповідач дізнався 16 квітня 2009 року, що відображено у висновку службового розслідування від 05.05.2009р., кримінальну справу було порушено 29.07.2009р., службове розслідування призначене 31.07.2009р., стягнення застосоване наказом від 14.09.2009р. №828о/с. Таким чином, відповідачем пропущено місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення." В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах ГУ МВС України в м. Києві та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просять скасувати ухвалені ними судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційних скарг.

Судами встановлено, що наказом №460 від 27 серпня 2000 року ОСОБА_2 розпочав службу в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в місті Києві від 12 травня 2009 року № 363 о/с «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління по боротьбі з організованою злочинністю» позивачу було оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в грубому порушенні службовою дисципліни.

Пунктом 2 наказу ГУ МВС України в місті Києві від 14 вересня 2009 року №828о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Головного управління» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 3, 7, 11 Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України та статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями УБОЗ ГУМВС України в місті Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом «є» статті 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (далі - Положення).

Наказом ГУ МВС України в місті Києві від 6 жовтня 2009 року №917о/с «Щодо особового складу» на підставі наказу ГУ МВС України в м. Києві від 14 вересня 2009 року №828о/с, згідно з Положенням звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пунктом «є» статті 64 (за порушення дисципліни) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями управління по боротьбі з організованою злочинністю, з 6 жовтня 2009 року.

Суди першої та апеляційної інстанцій задовольняючи позов прийшли до висновку, що згідно з наказами №363 від 12 травня 2009 року та №828 о/с від 14 вересня 2009 року на позивача було накладено два дисциплінарних стягнення за однин і той самий дисциплінарний проступок.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні накази були винесені на підставі висновку службового розслідування від 14 вересня 2009 року, який був складений на основі проведеного службового розслідування за фактом порушення кримінальної справи відносно працівників УБОЗ ГУМВС України у м. Києві, зокрема, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 за ознаками складу злочинів, передбачених ч.3 ст. 364 та ч.3 ст. 365 КК України.

З висновку службового розслідування вбачається, що у засобах масової інформації було надруковано статтю зі змісту якої вбачалось те, що працівники УБОЗ ГУМВС України в м. Києва в тому числі і позивач, застосувавши заходи фізичного впливу, безпідставно затримали ОСОБА_3та вимагали від нього майно для покриття боргу перед ТОВ «ДіДжіТек».

Разом з тим, керівництвом УБОЗ ГУ за даним фактом також 5 травня 2009 року проведено службове розслідування за результатами якого наказом ГУ МВС України в місті Києві від 12 травня 2009 року №363 «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління по боротьбі з організованою злочинністю» на підставі службового розслідування ОСОБА_2 оголошено догану.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності (догани) оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу по боротьбі з організованими групами та злочинними організаціями УБОЗ ГУМВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 стало те, що останній брав участь у заходах по перевірці фактів, викладених в заяві генерального директора ТОВ «ДіДжіТек» від 5 лютого 2009 року.

Отже, правильними є висновки судів, що у наказі від 14 вересня 2009 року №828о/с підставою звільнення позивача з органів внутрішніх справ зазначено подію, яка відбулась 5 лютого 2009 року, під час якої позивач виїжджав до школи де навчається син ОСОБА_3, приймав участь у доставленні останнього до приміщення управління.

Пунктом «є» статті 64 Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною 9 статті 14 Статуту за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

Отже, обґрунтованими є висновки судів про скасування наказу від 14 версня 2009 року №828о/с.

Відповідно до частини п'ятої статті 18 Статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

З огляду на наведену норму та враховуючи те, що наказ від 6 жовтня 2009 року №917о/с «Щодо особового складу» прийнятий на підставі наказу від 14 вересня 2009 року №828о/с, щодо якого суди дійшли висновку про його протиправність та необхідність скасування, то наказ від 6 жовтня 2009 року №917о/с підлягає скасування.

Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 6 жовтня 2009 року до дня поновлення на роботі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 24 Положення (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) в разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді) (абзац перший). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (абзац другий).

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що на момент виникнення спірних відносин та розгляду справи у суді законодавством, яке регулює спірні відносини, було установлено обмеження у відшкодуванні заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного року.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 7 жовтня 2009 року до 3 березня 2011 року включно суди дійшли помилкового висновку.

Крім того, середній заробіток працівника визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

З огляду на зміст наведених норм матеріального права колегія суддів доходить висновку, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Суди попередніх інстанцій зазначені положення Порядку не застосували, а тому ухвалені ними судові рішення в цій частині підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року та змінену нею постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 березня 2011 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб