Справа № 488/6382/13-а
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/6382/13-а
Провадження № 2-а/488/27/14 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.05.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Жарліковій Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління ДАІ УМВС України в Херсонській області про оскарження дій та постанови субєкта владних повноважень щодо накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження неправомірних дій відповідача-субєкта владних повноважень щодо накладення на нього адміністративного стягнення, в обґрунтування якого вказав, що 29.11.2013 р. близько 12 год. 05 хв. він керував автомобілем НОМЕР_1, та рухався зі швидкістю 110 км/год. на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, у напрямку м. Херсон. При цьому швидкість, з якою рухався позивач, була дозволеною на даній ділянці дороги.

Під час руху позивач помітив дорожній знак 3.29, який обмежує швидкість руху до 50 км/год., і тому він почав поступово зменшувати швидкість руху свого автомобілю, не застосовуючи при цьому екстреного гальмування для того, щоб не створити аварійну ситуацію на дорозі. При наближенні до стаціонарного посту ДАІ, швидкість руху автомобіля позивача була не більше ніж 60 км/год. Однак інспектор ДАІ зупинив позивача і вказав йому, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, а саме рухався зі швидкістю 106 км/год. в зоні дії дорожнього знаку, який обмежує швидкість руху до 50 км/год, тобто на 56 км/год перевищив дозволену швидкість руху. На підтвердження цього інспектор ДАІ продемонстрував позивачу покази приладу «Трукам».

Позивач не погодився зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, однак інспектор ДАІ виніс постанову СА № 257813 від 29.11.2013 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 510 гривень.

На думку позивача, дії посадової особи відповідача щодо притягнення його до адмінвідповідальності є неправомірними через те, що він не скоював адмінпорушення. Позивач стверджує, що він рухався із дозволеною швидкістю руху, а покази приладу «Трукам», які продемонстрував йому інспектор ДАІ, викликають у нього сумніви.

В судовому засіданні по справі позивач свій позов підтримав з підстав, викладених в позові, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання по справі не зявився, повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши зібрані письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Дослідженням копії протоколу про адміністративне правопорушення серії «АВ2» № 117867 від 29.11.2013 р., складеного інспектором ДАІ сержантом міліції ОСОБА_3 відносно позивача встановлено, що 29.11.2013 р. близько 11 год. 58 хв. він керував автомобілем НОМЕР_1, та рухався зі швидкістю 106 км/год. на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, у зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», який обмежує швидкість руху до 50 км/год. В своїх поясненнях у протоколі позивач вказав, що він не згоден зі складеним відносно нього протоколом.

Із копії постанови серії СА № 257813 від 29.11.2013 р. вбачається, що на підставі зазначеного протоколу, та при вказаних у ньому обставинах, позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, міліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та те, що відповідач обіймає посаду інспектора ДПС і має спеціальне звання сержанта міліції, то він має право, як уповноважена на те посадова особа, складати протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП та розглядати справи даної категорії.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку фактам, викладеним позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку, що вони жодним чином не спростовують факт вчиненого ним правопорушення, оскільки це підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, який є належними та допустимим доказом. Також суд враховує те, що адміністративне стягнення було накладено уповноваженою на те особою. Позивач в свою чергу жодного належного та допустимого доказу правомірності своїх дій до суду не надав, і встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки позов є необґрунтованим та недоведеним у судовому засіданні, постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, а дії посадової особи відповідача є правомірними.

Керуючись ст. ст. 10-11; 158-162; 171-2 КАС України, -

П о с т а н о в и в :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І.Селіщева