Справа № 811/961/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/3451/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Стрелець Т.Г., Черпіцької Л.Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді до обласної комплексної дитячо-юнацької спортивної школи «Колос» Кіровоградської обласної організації всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2014 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді пред'явило позов до Обласної дитячо-юнацької спортивної школи «Колос» Кіровоградської обласної організації всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України (далі - ОКДЮСШ «Колос») про стягнення заборгованості за страховими внесками у розмірі 11782,18 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що ОКДЮСШ «Колос» зареєстровано як платника страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді.

У період з 04 лютого 2014 року по 14 лютого 2014 року відповідачем була проведена планова перевірка правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за період з 16 березня 2004 року по 31 грудня 2010 року, якою встановлено відхилення у визначенні страхового тарифу (за даними Реєстру страхувальників - 0,2%, за даними перевірки - 0,63%), оскільки страхувальник не підпадає під дію статтю 4 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та йому неправомірно встановлена ознака «бюджетна установа», за результатами якої було складено акт № 1299, та донараховано страхові внески у розмірі 7372,92 грн. та нарахована пеня у сумі 4409,26грн.

Статтею 4 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що для бюджетних установ та об'єднань громадян страхові тарифи встановлюються в розмірі 0,2 % від сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, на інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються Законом України «Про оплату праці», які підлягають обкладенню прибутковим податком з громадян.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОКДЮСШ «Колос», відповідач 15 березня 2004 року звернувся до відділення ВДФССНВ у м. Кіровограді з заявою про реєстрацію його страхувальником/платником страхових внесків. До заяви відповідачем було додано свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, довідку органу статистики про внесення підприємства до ЄДРПОУ.

Відповідно до статуту, зареєстрованого 27 травня 2003 року, ОКДЮСШ «Колос» створена рішенням президії облради «Колос» на кошти засновника в порядку, передбаченому діючим законодавством і є відомчим підрозділом обласної організації «Колос». Засновником є Кіровоградська обласна організація всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України. Головним завданням ОКДЮСШ «Колос» є розвиток масового спорту і на його основі - підготовка кандидатів у збірні команди області, України. Фінансування ОКДЮСШ «Колос» здійснюється на рахунок фонду соціального страхування, обласного бюджету, а також за рахунок додаткових джерел існування. ОКДЮСШ «Колос» є неприбутковою організацією.

Відповідно до довідки про включення ОКДЮСШ «Колос» до ЄДРПОУ № 19265 від 30 травня 2003 року, його організаційно-правовою формою господарювання є «заклад» (код КОПФГ 410), форма фінансування - змішана, основним видом діяльності є КВЕД 92.62.0 є: «інша діяльність у сфері спорту».

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що в судовому засіданні не було доведено порушення відповідачем як страхувальником та платником страхових внесків своїх обов'язків, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та правомірність донарахування відповідачу недоїмки у розмірі 7 372, 92 грн. та пені у сумі 4 409, 26 грн. за період з 16 березня 2004 року по 31 грудня 2010 року.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погодився та залишив постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відповідачу 16 березня 2004 року було видано страхове свідоцтво та повідомлення № 4045 про те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2000 року № 1423 підприємство віднесено до 7 класу професійного ризику та йому встановлено страховий тариф у розмірі 0,2% від фактичних витрат на оплату праці найманих працівників відповідно до Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Також у вказаному повідомленні проведено розрахунок розміру страхового внеску для відповідача. Вказане повідомлення складено позивачем за формою згідно з додатком 7 до Тимчасових рекомендацій щодо забезпечення проведення реєстрації страхувальників в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, затверджених наказом виконавчої дирекції Фонду № 62 від 15 березня 2001 року.

Відповідно до пункту 5 Порядку повідомлення страхувальників про розміри страхових внесків відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 185 від 03 липня 2003 року, та пункту 4.6 Порядку здійснення контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати страхувальниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, інших платежів до Фонду та цільовим використанням коштів, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 68 від 17 жовтня 2003 року, до бюджетних установ, на яких поширюється дія статті 4 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відносяться страхувальники, які визначаються відповідно до пункту 6 статті 2 Бюджетного кодексу України, відповідно до якого бюджетна установа - орган, установа чи організація, визначена Конституцією України, а також установа чи організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів. Бюджетні установи є неприбутковими.

Як вбачається із матеріалів справи після реєстрації відповідача страхувальником 16 березня 2004 року, йому двічі видавалися повідомлення про віднесення страхувальника до класу професійного ризику виробництва, якому відповідає його основна діяльність, та страховий тариф, у зв'язку зі зміною керівника закладу, а саме у січні 2005 року та у квітні 2006 року. При цьому страховий тариф для відповідача позивачем не змінювався.

Виходячи зі встановленого позивачем страхового тарифу у 0,2% відповідачем у період з 16 березня 2004 по 31 грудня 2010 року розраховувався розмір страхового внеску, про що свідчать розрахункові відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з 2004 року по 2010 року.

Враховуючи вищенаведені обставини та приймаючи до уваги те, що у період з 16 березня 2004 року по 31 грудня 2010 року відповідачем розраховувалися та сплачувалися страхові внески виходячи із страхового тарифу, який був самостійно установлений позивачем за власною оцінкою при реєстрації відповідача страхувальником, доведений позивачем до відома відповідача відповідними повідомленнями та після цього позивачем не переглядався, у вказаний період відповідач був включений до Реєстру платників страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, з класифікаційною ознакою про те, що він підпадає під дію статті 4 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та йому установлений страховий тариф у розмірі 0,2%, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та прийшли до правильного висновку про необгрунтованність позовних вимог.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: