Справа № 591/2043/15-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 р. Справа № 591/2043/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22.09.2015р. по справі № 591/2043/15-а

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради

до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Управління соціального захисту населення Сумської міської ради звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління суму позову у розмірі 15807,30 грн.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 22.9.2015р. відмовлено у задоволенні адміністративного позову за його необґрунтованістю.

Управління соціального захисту населення Сумської міської ради, не погодившись з постановою суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу, вважає постанову незаконною та необґрунтованою у зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи , невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду міста Суми від 22.09.2015 р., постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги .

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того , що відповідачем вживалися заходи щодо добровільної сплати аліментів , тобто він не ухилявся від сплати аліментів , тому відсутні підстави для стягнення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, виплаченої ОСОБА_2.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 8-10 ст.181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

На виконання статті 181 Сімейного кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі Порядок), який визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.

Відповідно до п. 6 Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, подає до органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) довідку державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.

Відповідно до частини 2 пункту 7 Порядку тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи.

Відповідно до пп. 2 п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину.

Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла дана обставина.

Згідно п.12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету.

З матеріалів справи встановлено , що рішенням Зарічного районного суду м. Суми з відповідача були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до виконавчого листа виданого Зарічним районним судом м. Суми від 11.02.2003 № 2-1694 та довідок відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 18.06.2009 № 14/09, 17.12.2009 № 14/09, 03.06.2010 № 18-534, 09.12.2010 № 17/10, 09.06.2011 № 14/11, 15.12.20111 № 14/11, 11.06.2012 № 7/12, 03.12.2012 № 7/12, 03.06.2013 № 7/13 рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 не виконувалося у зв'язку з ухиленням останнього від сплати аліментів.

На підставі заяв ОСОБА_2 їй була призначена тимчасова державна допомога на доньку ОСОБА_3 1998 р.н., щомісяця з 01.06.2009р. по 30.11.2013р.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 06.10.2014р. та довідки відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 13.10.2014р. без номера Управлінням з'ясовано, що ОСОБА_1 почав сплачувати аліменти з вересня 2013р.

Рішенням управління тимчасова допомога припинена з 01.10.2013р.

Протягом спірного періоду управлінням допомога виплачувалась ОСОБА_2 у таких розмірах : з 01.06.2009 по 31.10.2009 - 1051,50 грн.; з 01.11.2009 по 31.12.2009 - 465,60 грн.; з 01.01.2010 по 31.03.2010 - 810,90 грн.; з 01.04.2010 по 30.06.2010 - 825,30 грн. ; з 01.07.2010 по 30.09.2010 - 828,90грн.; з 01.10.2010 по 30.11.2010-564,60грн.; з 01.12.2010 по 31.12.2010-287,10 грн. ; з 01.01.2011 по 31.03.2011 - 879,30 грн. ; з 01.04.2011 по 30.09.2011 - 1794,60 грн.; з 01.10.2011 по 30.11.2011- 613,20 грн.; з 01.12.2011 по 31.12.2011 -312,60 грн.; з 01.01.2012 по 31.03.2012 - 1000,80 грн.; з 01.04.2012 по 30.06.2012 - 1020,60 грн.; з 01.07.2012 по 30.09.2012 - 1029,60 грн.; з 01.10.2012 по 30.11.2012- 696,60 грн.; з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 359,10 грн.; з 01.01.2013 по 30.09.2013 - 3267,00 грн. Всього на загальну суму 15807,30грн.

Тобто, сума наданої тимчасової державної допомоги , яка підлягає стягненню з відповідача за період з 01.06.2009р. по 30.09.2013 р. складає 15807,30грн.

Відповідачу направлено лист-повідомлення від 15.12.2014р. з пропозицією повернути виплачені кошти тимчасової допомоги на рахунок Управління в добровільні порядку і надати чек про сплату.

Однак, відповідач не повернув зазначені суми.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку , що відповідач, як боржник за судовим рішенням про стягнення аліментів, зобов'язаний повно і своєчасно сплачувати аліменти на утримання дитини, та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» мав повідомляти державного виконавця про здійснені перекази та міг перевірити правильність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в будь-який час і в разі незгоди з ним, оскаржити в установленому законом порядку.

Рішення Управління про призначення тимчасової допомоги ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3, 1998 року народження , були прийняті на підставі довідок про неотримання аліментів від ОСОБА_1, виданих Відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, надання яких є обов'язковим відповідно до вимог п. 6 Порядку.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів є необґрунтованими, оскільки аліменти повинні ним сплачуватися за рішенням суду, яке є обов'язкове для виконання. Рішення суду про заміну способу та порядку виконання рішення не ухвалювалось, домовленості між відповідачем та ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів не було, відмови матері від отримання аліментів також не було.

Крім того, квитанції, які були надані відповідачем про перерахунок коштів, повинні ним надаватись в рамках виконання рішення суду про стягнення аліментів, а не в рамках розгляду справи про стягнення сум виплаченої тимчасової державної допомоги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету, а не на користь управління.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22.09.2015р. по справі № 591/2043/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України суму у розмірі 15807,30 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 03.11.2015 р.