Справа № 2а-8260/11/2070
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/22267/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківського слідчого ізолятору управління державного департаменту з питань виконання покарань в Харківській області про стягнення грошової компенсації замість не отриманого речового майна при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова (переданого в подальшому до Харківського окружного адміністративного суду) з позовом до Харківського слідчого ізолятору, у якому просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за не отримане речове майно за період з 20.05.2006 року по 21.01.2011 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, задовольнивши позов.

Відповідач у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач проходив службу в лавах Держаного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області з 27.03.1999 року. На підставі непоодиноких рапортів про звільнення, наказів відповідача (які кожний раз були скасовані судовими рішеннями) позивач, був звільнений з займаної ним посади (оперуповноваженого оперативного відділу Харківського слідчого ізолятору Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області, капітан внутрішньої служби), 15 серпня 2006 року, у відповідності до наказу № 8 о/с від 21.01.2011 року.

Згідно постанови Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2007 року у справі № 2-а-1893/07 стягнуто з Харківського слідчого ізолятора управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області на користь позивача нарахована відповідачем грошова компенсація замість належного до видачі речового майна у сумі 436 грн. 77 коп.

З 21.02.2008 року позивач призначений на посаду помічника судці Харківського окружного адміністративного суду за результатами конкурсу.

Вважаючи, що за час існування судових спорів про його звільнення у відповідача починаючи з 2006 року по 2011 рік наділений правом на отримання компенсації за не отримане речове майно, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позову суди попередніх інстанцій прийшли до висновків, з якими погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України про безпідставність заявленого позову.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011- XII (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, далі - Закон № 2011- XII ) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому, положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України доходить висновку, що на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон № 2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2013 року, від 24 червня 2014 року (№ 21-38а13; № 21-253а14).

Щодо доводів заявника касаційної скарги про наявність 4-ох рішень, які набрали законної сили, які визначають за позивачем право на отримання компенсації за не отримане ним речове майно у спірний період, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України зауважує, на прийнятий відповідачем, на підставі цих судових рішень, наказ № 8 о/с від 21.01.2011 року (судом не скасований), на підставі якого, позивача було звільнено 15 серпня 2006 року.

Таким чином, починаючи з цього часу, у позивача не виникло право, визначене наведеними положеннями законодавства України на отримання відповідної компенсації, а у відповідача обов'язку, так як відповідні правовідносини були зупинені.

Отже, порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не встановлено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківського слідчого ізолятору управління державного департаменту з питань виконання покарань в Харківській області про стягнення грошової компенсації замість не отриманого речового майна при звільненні, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець