Справа № 361/5233/15-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/5233/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Селезньова Т.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського міського відділу (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Броварського міського відділу (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - Відповідач-1, Броварський МВ), Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області (далі - Відповідач-2, Управління) про:

- визнання протиправними дій Броварського МВ щодо надання Позивачу довідки про грошове забезпечення за час перебування в 3-ій зоні небезпечності, а саме - м. Прип'ять, з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року включно, без включення одноразової грошової винагороди за отриману підвищену дозу опромінення, добових в розмірі 3 крб. 50 коп., пайкових у розмірі 2 крб. 85 коп.;

- зобов'язання Відповідача-1 провести розрахунок та включити в довідку про грошове забезпечення ОСОБА_2 за період виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Прип'ять 26.04.1986-27.04.1986 року включно, згідно довідки Броварського МВ від 17.07.2015 року №240, а саме: одноразової грошової винагороди із розрахунку трьохмісячного грошового забезпечення по посаді та спеціальному званню, за отриману підвищену дозу радіоактивного опромінення, добові в розмірі 3 крб. 50 коп. та пайкові у розмірі 2 крб. 85 коп. за кожну добу перебування в зоні ліквідації аварії на ЧАЕС;

- зобов'язання Броварського МВ на підставі проведеного розрахунку осучаснити його та сплатити на користь Позивача не донараховані суми коштів;

- зобов'язання Управління здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даних в довідці про грошове забезпечення під час перебування в зоні ЧАЕС у м. Прип'яті з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року включно, яка буде видана Броварським МВ на підставі судового рішення, сплатити недоплачену суму коштів за останні 6 місяців та здійснювати такі виплати в подальшому.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки винагорода за отримання підвищеної дози опромінення, добові та пайкові Позивачу не нараховувалися та не виплачувалися, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову від 30.09.2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що істотно вплинуло на повноту з'ясування фактичних обставин справи та призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи (а.с. 16) та перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії (а.с. 9).

Зі змісту довідки ГУ МВС України у Київській області від 26.05.2000 року №24/К-102 (а.с. 14) вбачається, що Позивач при участі у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС знаходився у 30-кілометровій зоні (зоні відселення) з 26.04.1986 року по 27.04.1986 році протягом 2 днів та отримав дозу радіоактивного опромінення 34,84 бер.

Броварським МВ видано ОСОБА_2 довідку від 18.01.2012 року №21 (а.с. 12) про те, що останньому за роботу у м. Прип'ять з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року на посаді державтоінспектора встановлено посадовий оклад у розмірі 90,00 крб. з урахуванням коефіцієнта 5 та виплачено заробітну плату в сумі 63 крб. 30 коп.

У липні 2015 року Позивач звернувся до начальника Броварського МВ із заявою (а.с. 11), в якій просив переглянути довідку про заробіток у 1986 році під час участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки не було враховано отримання ОСОБА_2 дози опромінення, що тягне за собою разову виплату у трикратному розмірі посадового окладу, звання та вислуги років, а також коштів добових та пайкових.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 16.07.2015 року Відповідачем-1 17.07.2015 року було видано Позивачу довідку №240 (а.с. 13), в якій була зафіксована ідентична довідці від 18.01.2012 року №21 інформація.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з комплексного аналізу ст. ст. 15, 49, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України від 23.11.2011 року №1210, а також затвердженого постановою Правління ПФ України від 25.11.2005 року №22-1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки нарахування та виплату Позивачу грошової винагороди за отримання підвищеної дози опромінення, добових та пайкових за період несення служби у 30-кілометровій зоні не здійснювалося, підстави для задоволення позову відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист людини від іонізуючого випромінювання» основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта* ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичної групи, не повинні перевищувати встановлених цією статтею основних дозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз.

Згідно примітки до даної норми випливає, що 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бер.

Як вбачається зі змісту картки обліку доз радіоактивного опромінення (а.с. 15), ОСОБА_2 за наслідками роботи у період з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року отримав опромінення у розмірі 34,84 бер (348,4 мілізівертів).

Приписами абз. 2 Розпорядження Ради міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» від 17.05.1986 року № 964 рс (далі - Розпорядження № 964 рс) визначено, що у тих випадках, коли працівник отримує гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб.

Положеннями абз. 1 Розпорядження № 964 рс дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії здійснювати у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, в II зоні - в чотириразовому розмірі та в I зоні - у трикратному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 23.05.1986 року № 1031-рс вищезазначені норми оплати праці в зонах небезпеки поширені на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР, які були задіяні на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, враховуючи те, що Позивач у період з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року відносився до осіб молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ, виконував свої службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав опромінення, що перевищує гранично допустиму межу (384,4 мілізіверт), останній мав право на отримання 570 крб. одноразової винагороди.

Приписами п. 2 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.11.1993 року № 1006-р закріплено, що з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, дозволити МВС перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Перерахунок провести в межах фонду заробітної плати МВС.

З наведеного випливає, що розрахунок грошового утримання Позивача повинен бути здійснений із застосуванням коефіцієнта 5. При цьому необхідно зауважити, що даний коефіцієнт було застосовано Відповідачем-1, що впливає зі змісту довідки від 17.07.2015 року №240 (а.с. 13).

Крім того, надаючи оцінку обґрунтованості висновку Броварського міськрайонного суду Київської області про безпідставність твердження ОСОБА_2 про включення до довідки про заробітну плату за роботу в населених пунктах відчуження сум добових у розмірі 3 крб. 50 коп. та пайкових у розмірі 2 крб. 85 коп., колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями п. 1 постанови ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР Ради Міністрів СРСР і ЗЦКПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони атомної Чорнобильської електростанції» приписано особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, начальницькому і рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати крім того добові та забезпечувати їх безкоштовним харчуванням.

Згідно пп. 3 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР та Української РРПС від 10.06.1986 року № 207 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобігання забрудненню навколишнього середовища», дозволено міністерствам і відомствам виплачувати працівникам, у тому числі військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, військовозобов'язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, спрямованим на роботи, зазначені в пункті 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС, добові у розмірі 3 рублів 50 копійок, а також забезпечувати їх безкоштовним триразовим гарячим харчуванням (з розрахунку 2 рубля 85 копійок на добу) і безкоштовним житлом.

Отже, крім одноразової винагороди у Позивач мав право на отримання 3 руб. 50 коп. добових.

Поряд з іншим, необхідно звернути увагу, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм та обставин, судова колегія зауважує, що Позивач мав право на отримання суми добових та одноразової винагороди, які повинні були бути включені до заробітної плати ОСОБА_2

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, в разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 01.04.2015 року у справі №К/800/66059/14, від 23.10.2014 року у справі № К/800/66355/13 та від 18.07.2013 року у справі № К/9991/58143/12.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, зі змісту позовної заяви та заперечень Управління проти позову вбачається, що одноразова грошова допомога не була включена до заробітної плати ОСОБА_2 та не виплачена останньому. Позивачем також не надано доказів отримання сум добових за вищезазначений період його роботи у зоні відчуження.

Беручи до уваги вищезазначене, судова колегія вважає, що підстави для включення до довідки про заробітну плату сум коштів, фактичне отримання яких не доведено Позивачем, відсутні, а відтак дії Відповідача-1 щодо включення в таку довідку виключно сум коштів, фактично виплачених ОСОБА_2, є правомірними.

Відтак, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправними дій Броварського МВ щодо надання Позивачу довідки про заробітну плату, оскільки приписами ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» прямо передбачено повноваження підприємств, установ та організацій на видачу відповідних довідок. За таких умов особа може звертатися лише з позовом про визнання неправомірними дій щодо наявності та правомірності конкретних даних таких довідок.

При цьому, враховуючи, що позовні вимоги про зобов'язання Броварського МВ на підставі проведеного розрахунку осучаснити його та сплатити на користь Позивача не донараховані суми коштів; зобов'язання Управління здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даних в довідці про грошове забезпечення під час перебування в зоні ЧАЕС у м. Прип'яті з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року включно, яка буде видана Броварським МВ на підставі судового рішення, сплатити недоплачену суму коштів за останні 6 місяців та здійснювати такі виплати в подальшому, є похідними, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського міського відділу (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.