Справа № 2а-410/5205/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/2403/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі №2а-410/5205/12 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» до Ялтинської міської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» звернулось до суду з позовом до Ялтинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Ялтинської міської ради від 28.03.2012 № 206 «Про відмову товариству з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо додаткового відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2393 га для благоустрою, що знаходиться за адресою АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27»; зобов'язання Ялтинську міську раду на найближчій сесії розглянути клопотання позивача про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо додаткового відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2393 га для благоустрою, що знаходиться за адресою АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариство є власником нерухомості, розташованої за адресою: АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27 на земельній ділянці площею 0,3337 га. В користуванні на праві оренди у позивача за вказаною адресою перебуває земельна ділянка площею лише 0,0944 га. Позивач вважає, що рішення Ялтинської міської ради від 28.03.2012 № 206 підлягає скасуванню, оскільки воно порушує його права та законні інтереси, як особи, що має право на отримання у встановленому законом порядку земельної ділянки для обслуговування об'єктів нерухомості, які йому належать на праві власності.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2012 року позов задоволено: скасовано як протиправне рішення Ялтинської міської ради від 28.03.2012 № 206 «Про відмову ТОВ «Сельбілляр» в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу в оренду земельної ділянки площею 0,2393 га для благоустрою території за адресою: АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27, із земель, що знаходяться в віданні Ялтинської міської ради»; зобов'язано Ялтинську міську раду на найближчій сесії розглянути клопотання ТОВ «Сельбілляр» про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо додаткового відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2393 га для благоустрою, розташованої за адресою: АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна - ступені, площадки, підпірні стіни, доріжки, бордюр, що перебувають у власності ТОВ «Сельбілляр».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2012 року скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» є власником нерухомості, розташованої за адресою: АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27, а саме це: діагностичний центр літ. А загальною площею 798,8 кв.м., котельна літ. В-1, майстерня літ. Б-1, ступені 5, 8, 12, 17; площадки І, ІІІ; підпірні стіни 1-4, 6, 7, 9-11, 21, 22; доріжки 13-16, 18-20, II; бордюр 23.

Згідно з даними Комунального підприємства «Ялтинське бюро технічної інвентаризації» вищезазначена нерухомість займає земельну ділянку загальною площею приблизно 0,3337 га, що підтверджується технічним паспортом, виданим Комунальним підприємством «Ялтинське бюро технічної інвентаризації» по інвентаризаційній справі № 574/1521. При цьому, в орендному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» за вказаною адресою перебуває земельна ділянка площею лише 0,0944 га.

17 січня 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» звернулось до Ялтинської міської ради з клопотанням надати їм дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо додаткового відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2393 га для благоустрою, що знаходиться за адресою АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна (ступені, площадки, підпірні стіни, доріжки, бордюр), що перебувають у власності товариства з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр».

Рішенням Ялтинської міської ради від 28.03.2012 № 206 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню в оренду земельної ділянки площею 0,2393 га для благоустрою території за адресою: АРК, м. Ялта, вул. Кірова, 27 із земель, що знаходяться у віданні Ялтинської міської ради з мотивів невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законодавства.

Вважаючи зазначене рішення Ради протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Ялтинської міської ради порушує права та законні інтереси позивача, як особи, що має право на отримання у встановленому законом порядку земельної ділянки для обслуговування об'єктів нерухомості, які йому належать на праві власності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка має рекреаційне призначення, віднесена рішенням міської ради на баланс іншої організації та не є вільною. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вказав на правомірність рішення Ялтинської міської ради від 28.03.2012 № 206.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до повноважень міських рад, окрім іншого, належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням № 3 22-ї сесії Ялтинської міської ради 24 скликання сквер на розі вулиць Кірова і Щорса включено до міської Програми по землеустрою і охороні земель рекреаційного призначення на території міста Ялти.

У подальшому, спірну земельну ділянку рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 13.07.2006 № 859 передано на баланс Комунального підприємства Ремонтно-будівельне управління «Зеленбуд».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначене рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради на час виникнення спірних правовідносин скасовано в установленому законом порядку не було.

Тобто, на дату звернення позивача із відповідною заявою до міською ради спірна земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення та не була вільною.

За вказаних обставин, зважаючи на факти, встановлені судами попередніх інстанцій під час судового розгляду, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сельбілляр» відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: