Справа № 2а-413/10
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2010-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-413/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 вересня 2010 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Могили Р.Г.

з участю секретаря Москви О.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рогатині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС відділу ДАІ ПДВ м. Львова ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рогатинського районного суду із адміністративним позовом про скасування постанови серії ВС № 143845 від 17 червня 2010 р. про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

В судовому засіданні позивач заявлену вимогу підтримав повністю та пояснив, що 17 червня 2010 року інспектором ДПС відділу ДАІ ПДВ м. Львова ОСОБА_2 було винесено постанову якою його визнано винним у тому, що цього дня о 13 год. 28 хв. в м. Львові, він керуючи автомобілем рухався зі швидкістю 88 км/год., та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України. Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав, оскільки перевищення швидкості руху він не допускав, інспектором ДАІ йому було продемонстровано лише час зафіксованого перевищення швидкості руху, проте доказів того, що дана швидкість належить саме його транспортному засобу, а не якомусь іншому автомобілю, який рухався поруч, йому не було предявлено. Просив позов задовольнити. Скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень, як незаконну, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причину його неявки до суду не повідомив, хоч про день, час місце розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення повістки про виклик до суду.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч.1 ст.71 КАС України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

17 червня 2010 року інспектором ДПС ВДАІ ПДВ м. Львова ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВС № 215066 про порушення ОСОБА_1 ОСОБА_3 дорожнього руху.

17 червня 2010 року за наслідками розгляду протоколу інспектором ДПС ВДАІ ПДВ м. Львова ОСОБА_2 винесено постанову серія ВС № 143845 по справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 17 червня 2010 року о 13 год. 28 хв. в м. Львові по вул. Луганській, керуючи автомобілем Форд державний номерний знак НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 88 км/год., чим допустив перевищення швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом «Беркут» 150711069.

Відповідно до п.12.4. Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху» з наступними змінами і доповненнями у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

У відповідності до ч.1 ст.122 КпАП України перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 КпАП України встановлено, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КпАП України належать до компетенції органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи.

Позивач на підтвердження позовних вимог послався на відсутність доказів про перевищення ним швидкості дорожнього руху. В свою чергу відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не подав заперечень проти позову і не представив суду належних і допустимих доказів, які стверджують підставність прийнятого ним рішення.

Тобто належних та допустимих доказів порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України, а відповідно і про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду не представлено.

При вирішенні справи суд враховує, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував вчинення позивачем адміністративного правопорушення. А саме відсутні пояснення свідків, матеріали фото- або відеоматеріалів, як доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення та інші докази. Згідно п.п. 1.6, 1.11 розпорядження МВС України «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 466 від 21.05.2009 року зобовязано підрозділи ДАІ виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів, свідків тощо).

При вирішенні справи суд також враховує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВС № 215066 від 17 червня 2010 року інспектор ДПС не зазначив, який саме пункт ОСОБА_3 дорожнього руху порушив ОСОБА_1, а відповідач в поясненнях до протоколу заперечив факт вчинення адміністративного правопорушення.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Дане положення закріплено в ст. 62 Конституції України.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова серії ВС № 143845 від 17 червня 2010 року, яка складена інспектором ДПС відділу ДАІ ПДВ м. Львова ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 255,00 гривень - скасуванню.

Керуючись ст. ст. ст. 247,293 КпАП України, ст. ст. 71, 158-163,171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову серії ВС № 143845 від 17 червня 2010 року, яка складена інспектором ДПС відділу ДАІ ПДВ м. Львова ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення 255,00 гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Могила Р.Г.