Справа № 814/719/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/719/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Бойка А.В.,
суддів: Танасогло Т.М.,
Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
03.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу щомісячної надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі; зобов`язати відповідача виплатити надбавку та стягнути 1560 грн. моральної шкоди; також позивач просив суд поновити строк на оскарження постанови.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року було залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 через пропуск строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що про порушення свого права на отримання щомісячної надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі дізнався у лютому 2015 року, тому вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду.

На підставі викладеного, апелянтом ставиться питання про скасування ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав:

20.03.2015 року відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду через пропуск строку звернення до суду. Заява була вмотивована тим, що ОСОБА_1 19.01.2011 року звертався з заявою на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якій просив надати довідки про нарахування надбавок у відповідності до наказу Міністра оборони України №377, а тому йому було відомо про порушення його прав.

Суд першої інстанції задовольнив клопотання відповідача та залишив без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 через пропуск строку звернення до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначений висновок суду першої інстанції безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Рішення Конституційного Суду України від 15.102013 року № 8-рп/2013 регламентує права працівника на судовий захист у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці. При винесенні цього Рішення Конституційний Суд виходив з того, що відповідно до ст. 43 та ст. 55 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю працівник може захистити в суді. У свою чергу реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Відтак Конституційний Суд України дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

При цьому Конституційний Суд України зазначив, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати не можуть бути застосовані строкові обмеження для звернення до суду щодо вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і зняття вказаних обмежень не пов`язане з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат.

Відповідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, щомісячна надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З огляду на зазначене, колегія суддів ототожнює поняття "грошове забезпечення" та "заробітна плата", а тому до виниклих між позивачем та відповідачем правовідносин щодо не можуть застосуватись обмеження щодо строку звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду через пропуск строку звернення до суду, стало наслідком неправильного застосування норм процесуального права та є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постановлена ухвала на підставі ст. 204 КАС України підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв