Справа № 2-6714/10
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-6714/10
Провадження № 2-6714/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2010

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого: судді Подус Г.С.,

при секретарі:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова. Управління праці та соціального захисту населення в Дзержинському районі м.Харкові. Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про оскарження незаконних дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання його вчинити перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії та допомоги на оздоровлення-,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що він був визнана інвалідом 2 групи, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесена до категорії 1. Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач не згоден з розміром пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, що виплачується йому відповідачем, оскільки вважає, що при їх обчисленні відповідач невірно застосовує законодавство, що регулює питання призначення та виплати таких пенсій. Позивач просить суд визнати противоправною бездіяльність відповідача та зобов'язати відповідача провести з 01.01.2006 року перерахунок позивачу зазначених пенсій, а також зобов'язати відповідача провести виплату позивачу шорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2010 роки.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, справу розглядати у його відсутності.

Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі міста Харкова подало до суду заперечення на позов та просило слухати справу у відсутності представника.

Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення, в яких просив справу розглядати у відсутності представника.

Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району в місті Харкові проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення, в яких просив справу розглядати у відсутності представника.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 була визнана інвалідом 2 групи, а з 14.05.2007 року є інвалідом 2 групи, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесений до категорії 1. Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ці обставини підтверджуються довідкою про інвалідність позивача (а.с. 15), посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 13), пенсійним посвідченням (а.с. 13).

Відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

-інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам III групи, дітям-інваїідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенси для позивача є мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначається у ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім того, який передбачає ця норма Закону.

Тому суд вважає, що при призначенні позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідач повинен керуватись не Постановами Кабінету Міністрів України, які повинні передбачати лише порядок обчислення пенсії, не змінюючи при цьому їх розміру, встановленого Законом, а вимогами ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", беручи при цьому для розрахунку мінімальну пенсію за віком, розмір якої визначається у ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що з 01.01.2006 р. пенсія по інвалідності та додаткова пенсія призначаються та виплачуються відповідачем позивачу у розмірі, меньшому ніж це передбачено у ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 р. (надалі по тексту Закон № 796).

'і За виключенням періоду з 01.01.2008 р. до 22.05.2008 р., коли дії відповідачів відповідають чинному законодавству, так як відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в ст. 54 та ст. 50 Закону №796 були внесені зміни в частині розміру пенсій та зменшений розмір пенсійних гарантій. Вказані зміни були визнані неконституційними за рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним судом, тому відповідач з 22.05.2008 р. під час обчислення пенсії позивачу, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.1996 р. та ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05.10.2006 р.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в частині визнання противоправними дій відповідача в частині визначення розміру пенсії по інвалідності та додаткової пенсії в розмірі меншому ніж передбачено законом, та в частині зобов'язання відповідача здійснити такий перерахунок розміру пенсії з 01.01.2006 р. до 01.01.2008 р. таз 22.05.2008 р. до 11.06.2010 р. (до моменту постановлення рішення суду).

Судом також встановлено, що відповідач відмовив позивачеві у перерахунку розмірі щорічної допомоги на оздоровлення.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення, суд приймає до уваги наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на оздоровлення, яка є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над гіідзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві підлягає застосуванню ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що при визначенні розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не згадана вище постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Розмір виплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відповідає визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру, кратному мінімальній заробітній платі.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до статті 48 Закону ««Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, (частина 7 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Щодо вимог позивача про отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 роки, суд бере до уваги, що з 01.01.2007 року по 9.07.2007 року та з 1.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретний розмір разової грошової допомоги до 5 травня та щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені нормами Законом України "Про Держаний бюджет України на 2007 рік" та Законом України "Про Держаний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно.

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши у зазначений період, виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня або щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік, правомірно діяли, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України.

Вимоги позивача про зобов'язання проводити і в подальшому перерахунок щомісячної основної та додаткової пенсії встановленої Законом та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, не підлягають задоволенню, оскільки права позивача ще не порушенні. Така вимога не підлягає задоволенню через те, що суд у відповідності до приписів п. 1 та п. 2 ст. 2 КАС України не має права зобов'язувати відповідача на майбутнє вчиняти якісь дії.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19,46 Конституції України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовільниги частково.

Визнати противоправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м.Харкова в частині визначення розміру пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за період з 01.01.2006 р. до 01.01.2008 р. та з 22.05.2008 р. до 11.06.2010 р. В розмірі меншому ніж передбачено законом.

Зобов"язати Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_6 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"'ю. відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 01.01.2006 р. до 01.01.2008 р. та з 22.05.2008 р. до 03.03.2010 р.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської районної в м.Харкові ради щодо відмови ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в призначенні щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до вимог ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру 5 мінімальних заробітних плат.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської районної в м. Харкові ради провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру 4 мінімальних заробітних плат, та забезпечити її виплату з послідуючим перерахунком її у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів мінімальних заробітних плат.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському району міста Харкова витрати по оплаті послуг на правову допомогу в розмірі 500 ( п'ятсот ) гри.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя