Справа № 2-а-5097/11
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2011 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Первомайську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області, про визнання незаконними дій посадових осіб щодо поновлення виплати пенсії, зобовязання вчинити поновлення виплати пенсії,

УСТАНОВИВ:

В серпні 2011 року представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності ОСОБА_3, звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що в жовтні 1994 року ОСОБА_1 УПСЗН Первомайської міської ради була призначена пенсія за віком (довічно), про що свідчить пенсійне посвідчення № 113833. В лютому 1999 року вона переїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. В вересні 1999 року відповідач припинив виплату пенсії ОСОБА_1 в звязку з її переїздом на постійне місце проживання за кордон. В березні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з проханням поновити виплату призначеної їй пенсії, однак 11 березня 2011 року отримала від відповідача відмову з посиланням що її прохання буде розглянуто після затвердження порядку виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон та яким до виїзду вже була призначена пенсія відповідно до українського законодавства. Вважає дану відмову незаконною, про просить зобовязати відповідача поновити їй виплату пенсії та зобовязати відповідача вчинити поновлення виплати пенсії.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 (надала ОСОБА_2 № 1788), то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами). Позивачці була призначена пенсія відповідно до п.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (порахунку) пенсій відповідно до Закону № 1788, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України № 224/30 від 30.04.2002 року, а саме за місцем її проживання. У звязку із виїздом позивачки за кордон у вересні 1999 року їй була виплачена пенсі за 6 місяців та позивачка була знята з обліку в органах ПФУ. Відповідач вказує, що відповідно до ч.1, 2 ст. 92 Закону № 1788 громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, пенсії не призначаються. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. З 01.01.2004 року набрав чинності Закону країни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі ОСОБА_2 № 1058), у звязку із чим суттєво змінився порядок нарахування, порядок фінансування пенсійних виплат, були внесені відповідні зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення», але ст. ст. 1, 92 Закону № 1058 залишилася без змін. Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.2 ч.1 ст. 49 рудого речення ст. 51 Закону № 1058. Тобто з 07.01.2009 року визнання неконституційними положень Закону № 1058 діє ст. 51 діє в редакції « у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордоном пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед виїздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Однак на даний час законодавства, яке б регламентувало б виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають за межами України не прийнято. Відповідач також вказує, що позивачка на момент набрання чинності Закону України № 1058 на території України не проживала, пенсію не отримувала, не є застрахованою особою в системі державного загальнообовязкового страхування та не набула права на перерахунок пенсії за нормами Закону № 1058.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові докази по справі, оцінивши повідомлені сторонами обставини, суд на пiдставi аналiзу встановлених фактичних обставин справи i вiдповiдних їм правовідносин прийшов до висновку про те, що є достатньо підстав прийняти законне та обґрунтоване судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненню нею пенсійного віку, було призначено пенсію за віком з 22.08.1989 року, яку вона отримувала. Виплату пенсії їй припинено з 01.03.1999 року на підставі заяви позивачки про виїзд на постійне місце проживання за кордон. Позивачці в звязку із цим відповідно до вимог ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було нараховано та виплачено перед відїздом пенсію за 6 місяців. Вказане вбачається із інформації наданої Управлінням правці та соціального захисту населення Миколаївської області №8810/05.5-03 від 16.11.2011 року та копії архівної пенсійної справи № 103714 ОСОБА_1

Позивачка з лютого 1999 року по теперішній час постійно проживає в Ізраїлі, має громадянство України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Статтею 24 Конституції України зазначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позивачка проживаючи в державі Ізраїль, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч. 3 ст. 2 Протоколу N 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

В ч. 3 ст. 22 Конституції України проголошено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07. 2003 р. № 1058. Положення Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для поновлення позивачу виплати пенсії. Пунктом 3 резолютивної частини Рішення КСУ від 07.10.2009 року №25 рп/2009 визначено звернути увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Стосовно посилання відповідача щодо відсутності нормативно-правових актів, що передбачають умови, норми та механізм виплати пенсій громадянам, що проживають за кордоном, то суд оцінює критично, оскільки це не є підставою для відмови щодо виплати пенсії. Згідно ч.2 ст.49 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Наявність Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07. 2003 р. № 1058 є підставою для нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ст. 8 КАС України при вирішенні справи суд має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначать зміст і спрямованістю діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачі не довели правомірності своїх дій.

За наведених обставин та підстав суд вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 87, 98, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області щодо відмови у поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25 рп/2009, тобто з 07 жовтня 2009 року і довічно.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у відсутність осіб, які приймають участь у справі, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: