Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/59563/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,
суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив:
визнати протиправними дії Київського міського військового комісаріату щодо відмови в оформленні та поданні до Міністерства оборони України документів для виплати йому одноразової грошової допомоги у разі поранення, заподіяного під час виконання обов`язків військової служби, внаслідок якого він став інвалідом ІІ групи, передбаченої частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок);
визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті йому цієї допомоги;
зобов`язати Київський міський військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони України документи для виплати йому цієї допомоги;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення на день виплати допомоги за останньою посадою на день звільнення і перерахувати кошти до ІНФОРМАЦІЯ_1 для виплати йому цієї допомоги в розмірі 91476 грн, нарахувати і виплатити йому компенсацію втрати частини доходів.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в оформленні та поданні до Міністерства оборони України документів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та відмови у виплаті одноразової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні до виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи у розмірі 54-місячного грошового забезпечення на день виплати допомоги за останньою посадою на день звільнення, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII, та перерахувати на рахунок Київського міського військового комісаріату суму одноразової грошової допомоги для виплати позивачу. Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.
Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної скарги, а оскаржуваних судових рішень без змін.
Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.
Наказом Міністра оборони України від 14 жовтня 1993 року № 02028 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за скороченням штатів.
Під час проходження військової служби в 1980 році позивач отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
На підставі акту огляду МСЕК № 075312, дата огляду 5 січня 2005 року, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, визначено причину інвалідності - поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до довідки Чернігівської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» від 6 липня 2010 року № 03/5-12/1096 позивач з приводу одержання страхової суми з державного обов`язкового страхування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум» від 19 серпня 1992 року № 488 не звертався і страхова сума йому не нараховувалась.
6 січня 2010 року позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, визначено причину інвалідності - поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
22 липня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Київського міського військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги та всіма необхідними документами.
Листом від 27 липня 2010 року № 3072 Київський міський військовий комісаріат відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю законних підстав для її виплати, оскільки з військової служби він був звільнений в 1993 році, тобто до впровадження виплати цієї допомоги.
23 вересня 2010 року позивач звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в звязку із встановленням інвалідності ІІ групи.
Листом від 12 жовтня 2010 року №248/6/С/8202/1375 Департамент фінансів Міністерства оборони України відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги з тих же підстав.
Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції Закону України від 3 листопада 2006 року № 328-V, що набрав чинності з 1 січня 2007 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Підпунктом 2 пункту 2 Порядку встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового забезпечення інвалідам II групи.
Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обгрунтованого висновку про зобов`язання відповідачів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, оскільки згідно чинного законодавства України право на виплату цієї допомоги виникає у військовослужбовця з часу встановлення інвалідності, а не на час його звільнення з військової служби. Отже, позивач, якому 6 січня 2010 року була встановлена інвалідність ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, має право на виплату цієї допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, передбаченому Порядком, що затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання статті 16 Закону № 2011-XII в редакції Закону № 328-V.
Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.