Справа № 676/5075/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/5075/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.О.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

29 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Департаменту соціального захисту населення Кам'янець - Подільської міської ради про визнання протиправною бездіяльності по видачі «Посвідчення члена сім'ї загиблого», зобов'язання відповідача видати позивачу «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

Постановою Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Кам'янець - Подільської міської ради по невидачі ОСОБА_2 посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого». Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Кам'янець - Подільської міської ради видати ОСОБА_2 посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого» згідно чинного законодавства.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2015 року та закрити провадження у справі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка з 17.06.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_5. мав статус ветерана війни - учасника бойових дій, а відповідно довідки МСЕК серії АВ НОМЕР_2 він був інвалідом 1 групи загального захворювання.

Після смерті чоловіка позивач звернулась до відповідача із заявою про видачу їй «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

Листом від 30.07.2015 року № 11768/07-410 відповідач відмовив у задоволенні заяви.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою для відмови позивачу у наданні статусу члена сім'ї померлого (загиблого) ветерана війни, слугували висновки відповідача про те, що п.2 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» стосується лише дружин померлих інвалідів загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які служили під час Великої Вітчизняної війни. Також, для отримання статусу з підстав п.1 ст.10 вказаного Закону необхідно встановити причинний зв'язок смерті чоловіка з отриманим захворюванням в період проходження служби.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки чоловік позивача при житті відносився до учасника бойових дій, на позивача розповсюджуються вимоги п.2 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначає статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

За змістом ст.1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

Статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії к соціального захисту", ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

На виконання наведеної статті Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. N302 було затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни.

У відповідності до абз.2 п.7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Під час розгляду справи встановлено та підтверджено наявними в ній доказами, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_5. мав право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій та відповідно довідки МСЕК серії АВ НОМЕР_2 мав статус інваліда І групи загального захворювання.

Згідно з п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", його чинність поширюється на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених положень закону, колегія суддів дійшла висновку, що для встановлення позивачу статусу дружини померлого учасника бойових дій необхідна наявність наступних обставин:

- наявність у померлого чоловіка статусу учасника бойових дій;

- визнання померлого чоловіка за життя інвалідом від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

Отже, враховуючи наведене та наявні в матеріалах справи докази, у позивача наявні всі необхідні підстави для встановлення статусу дружини померлого учасника бойових дій і отримання відповідного посвідчення.

Відповідно до п.4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (ст.10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім'ї загиблого".

Частиною 3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у наданні статусу члена сім'ї померлого (загиблого) ветерана війни учасника бойових дій є неправомірною.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на отримання статусу члена сім'ї померлого (загиблого) ветерана війни, колегія суддів вважає необґрунтованими з вищезазначених підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст.71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2015 року відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради залишити без задоволення, а постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар