Справа № 804/2266/15
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2015 рокусправа № 804/2266/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Криворізької північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 804/2266/15 за адміністративним позовом Криворізької північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Криворізька північна ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача суму в розмір 9 658,33 грн. На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем не сплачені податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб згідно з розрахунку від 10.02.14 № терміном сплати 14.03.14, 14.05.14, 14.08.14, 14.11.14, а також пеня, нарахована за період з 18.11.13 по 13.02.15 в розмірі 2 007,92 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року відмовлено в задоволені адміністративного позову Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи - підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 9 658,33 грн.

Не погодившись з вищевказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, повністю не встановлені всі обставини справи та не досліджені докази, які мають значення для встановлення обставин справи, а тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач має статус фізичної особи - підприємця, як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) перебуває на обліку у позивача, реєстраційний номер облікової картки платника податків - відповідача - НОМЕР_1, перебуває на загальній системі оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку уточнюючої суми боргу відповідача станом на 17.02.15, наданого позивачем, спірні правовідносини виникли з приводу сплати відповідачем протягом 2014р. квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2 149,42 грн., визначених ним у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013р. від 10.02.14 №.

Вирішуючи спір у справі та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту наявності у відповідача податкового боргу в розмірі 9 658,33 грн., доводи позивача, викладені в позові та клопотанні про зменшення позовних вимог, спростовані наданими відповідачем документами та встановленими судом обставинами спірних правовідносин. Відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до п.177.5. ст.177 ПКУ фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи; авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада); остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати; надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку або поверненню платнику податку в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд першої інстанції посилаючись, на Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 07.11.11 №1395 (чинної до 31.12.13) та Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затверджена Наказом Міністерства доходів і зборів від 11.12.13 №793, яка набула чинності 31.12.13, обґрунтовано зробив висновок, що у рядку 06 Додатку 5 до Декларації має бути зазначена сума авансових платежів з податку, які фактично сплачені платником протягом звітного періоду, а у рядку 08 - розмір квартальних авансових платежів з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному за звітним році. При цьому положення Інструкцій не звільняють платника від обов'язку заповнювати рядок 08 Додатку 5 в разі наявності у платника надмірно сплаченої суми податку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з поданою відповідачем податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2013р. (від 10.02.14), а саме Додатку 5 до декларації, розмір квартальних авансових платежів з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному за звітним році, тобто у 2014р., дорівнює 2 149,42 грн. (рядок 08).

За даними поданої відповідачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012р. (з урахуванням уточнюючої податкової декларації від 13.02.15, поданої відповідачем до позивача), а саме Додатку 5 до декларації, сума авансових платежів з податку, сплачених платником податку протягом звітного (податкового) періоду - 2012р., дорівнює 23 663,84 грн., а сума податку на доходи фізичних осіб за 2012р. дорівнює 7 955,95 грн., у зв'язку з чим у відповідача виникло від'ємне значення, тобто надмірно сплачені суми податку в розмірі 15 707,89 грн.

Окрім того, проводилась своєчасна сплата відповідачем протягом 2012р. авансових платежів в розмірі 23 663,84 грн. що підтверджується наданими відповідачем платіжними дорученнями №14 від 24.02.12, №15 від 27.02.12, №16 від 28.02.12, №24 від 14.03.12,№25 від 22.15.2015, №64 від 28.05.12, №102 від 15.08.12, №155 від 14.11.12.

Суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013р. (від 10.02.14) сума податку на доходи фізичних осіб за 2013 р. дорівнює 8 597,68 грн., а авансові платежі протягом 2013 р., як і зазначена сума податку, відповідачем не сплачувались з огляду на наявність у нього надмірно сплачених сум податку, суд, зважуючи на приписи абз.2 пп.177.5.3 ст.177 ПКУ, доходить до висновку, що надмірна сплачена в 2012р. сума податку в розмірі 15 707,89 грн. підлягає зарахуванню в рахунок погашення податку за 2013р. в розмір 8 597,68 грн. За викладених обставин, сума в розмірі 7 110,21 грн. (15 707,89 грн. - 8 597,68 грн.) має бути відображена на особовому рахунку платника податків - відповідача у 2014р. як надміру сплачена.

Тому, звертаючи увагу на наявну у відповідача у 2014р. надміру сплачену суми податку в розмірі 7 110,21 грн. та сплату відповідачем 14.11.14 авансового внеску в розмірі 1 600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №65 від 14.11.14 та зворотнім боком облікової картки платника податків, враховуючи приписи абз.2 пп.177.5.3 п.177.5 ст.177 ПКУ, надмірно сплачені суми податку в розмірі 7 110,21 грн. підлягали зарахуванню в рахунок майбутніх платежів, тобто платежів по терміну сплати 14.03.14, 14.05.14, 14.08.14 та 14.11.14.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зарахування суми в розмірі 7 110,21 грн. в рахунок погашення податкових зобов'язань відповідача, визначених контролюючим органом, як не надано і доказів на підтвердження обставин, з якими законодавець пов'язує нарахування платнику податків пені, наведених в ст.129 ПКУ, про нарахування контролюючим органом відповідачу грошових зобов'язань протягом 2013р-2014р., в тому числі штрафних санкцій, позивачем не зазначено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 24.02.2015 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Криворізької північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов