Справа № 2а-9149/08/1370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2010-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 р. Справа № 94325/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Богаченка С.І.

Суддів Любашевського В.П. , Старунського Д.М.

при секретарі судового засідання Балич М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 05 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області та Головного управління Державного казначейства України у Львівській області про зобов'язання вчинення дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 09.12.2008 року звернулась в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 в справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області та Головного управління Державного казначейства України у Львівській області про визнання дій відповідача протиправними щодо ОСОБА_2: зобовязання вчинення дій необхідних по включенню ОСОБА_2 в списки (додаткові списки) на виплату їй одноразової матеріальної допомоги, як дитині позбавленої батьківського піклування, надання таких списків негайно у відділ освіти Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, де знаходиться заява ОСОБА_2 з пакетом документів на виплату одноразової матеріальної допомоги в сумі 1 590 грн. 00 коп. тa виплату такої суми, та стягнення з відповідача ОСОБА_3 в справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області через Головне управління державного казначейства України у Львівській області моральної шкоди в сумі 5 000 грн. обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 має двох дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на її утриманні та являються дітьми, які позбавлені батьківського піклування оскільки їх батько ОСОБА_5, згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 липня 2005 року визнаний безвісно відсутнім і з вересня 1997 року місце перебування, якого не відоме.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05 червня 2009 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що згідно ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 p. № 2102-111 встановлено, що діти, позбавлені батьківського піклування - діти, які залишилися без піклування батьків у звязку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошення їх померлими, тривалою хворобою, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обовязки.

Не погодившись із постановою її оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вважають, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог.

Просять скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Вказують на те, що суд першої інстанції однобічно, не повно зясував обставини, що мають значення для справи, а також висновок суду не відповідає обставинам справи.

Зазначають, що судом в рішенні не зреаговано на те, що представник відповідача по справі в своїх письмових та усних запереченнях на даний позов посилався на неіснуючу Постанову Кабінету Міністрів України за №866 від 01.10.2008 року, хоч насправді діє Постанова Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року за №866, а до того діяла Постанова за №1228 від 17.10.2007 року, де чітко вказано, що на збереження пільг та надання державних гарантій дітям, які перебували під опікою та піклуванням, а її діти перебували і перебувають під такою опікою та піклуванням як матері. Саме цей нормативний акт і мав би застосовуватись до її доньки ОСОБА_2, так як вона народилась 21.09.1990 року, і після 21.09.2008 року їй виповнилось 18 років, а Постанова КМУ за №866 була від 24.09.2008 року, тобто вступила в дію після досягнення ОСОБА_2 18-ти річного віку, а тому повинні були застосовуватись норми Постанови КМУ за №1228 від 2007 року, і збереження за її дітьми пільг та надання їм державних гарантій передбачено Конституцією України та Законами України «Про охорону дитинства» та іншими законами України та Постановами Кабінету Міністрів України.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Згідно копії рішення Миколаївського районного суд Львівської області від 07 липня 2005 р. № 2-1064/2005 визнано безвісно відсутнім батька ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст.51 Конституції України: «Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття».

Згідно ст.ст.150, 151, 152 Сімейного кодексу України визначено обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а також права дитини на належне батьківське виховання.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з п.5, ст. 181 СК України «Якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ встановлено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у звязку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошення їх померлими, відбування покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, повязаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обовязки, а також підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, та безпритульні діти. Також визначено, що неповна сім'я - сім'я, що складається з матері або батька і дитини(дітей).

Згідно ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що діти які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»: «статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування , - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування».

Проте судом першої інстанції вірно було встановлено, що сім'я проживає в належних сімейних умовах, діти доглянуті добре вчаться, знаходились та знаходяться на утриманні та вихованні матері. Окрім цього даний факт позивач по справі сам стверджує у своїй позовній заяві та поясненнях.

Відповідно до ст.24 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 01.10.2008р.: «статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; які відібрані у батьків без позбавлення батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; батьки яких визнані безвісно відсутніми, що підтверджується рішенням суду.

Відповідно до ст.27 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 01.10.2008р.: «Дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі: скасування рішення суду про позбавлення батьківських прав; скасування рішення суду про оголошення матері, батька дитини безвісновідсутніми.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, 196, 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 05 червня 2009 року у справі № 2а-9149/08 - без змін

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України, до касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Богаченко С.І.

Судді Любашевський В.П. , Старунський Д.М.

< Текст >