Справа № 552/5110/15-а
Суддя: Васильєва Л. М.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5110/15-а
Провадження № 2-а/552/207/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2.

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 28 серпня 2015 року звернувся до суду з позовом до Полтавської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Посилався на те, що 20 серпня 2015 року постановою № 0053/80600/15 Полтавської митниці ДФС він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України з накладенням штрафу в сумі 9 836 грн. 07 коп.

З постановою не погоджується, вважає її протиправною, такою, що підлягає скасуванню.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДФС від 20 серпня 2015 року в справі про порушення митних правил № 0053/80600/15 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України.

В судовому засіданні представники позивачів повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Пояснили, що витрати на транспортування товару по вказаному контейнеру відповідно із договором повністю оплачує продавець

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали та надали свої письмові заперечення. Вважають, що позивачем вчинено дії, відповідальність за які передбачена ст. 485 МК України, а постанова про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за порушення митних правил винесена в межах чинного законодавства. При цьому представники позивача посилались на те, що до витрат на транспортування товару не була включена вартість перевезення вантажу на території континентальної частини США, що до транспортних витрат також входять експедиційні послуги, що визначаючи вартість транспортного перевезення вантажу вони керувались ч. 10 ст. 58 МК та листом ОСОБА_6 від 05.11.2013 року № 14693/6/99-99-24-02-04-15, яким передбачено, що плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі і разі надання послуги по всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань митної справи ( зокрема, частини четвертої, десятої статті 58 Митного кодексу України) Податкового кодексу України (пункту 190 -1 статті 190) є обов»язковою для включення до бази оподаткування.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Як установлено судом, 05 травня 2015 року відносно позивача ОСОБА_5 складено протокол про пушення митних правил № 0053/80600/15 за ст. 485 МК України з якого убачається, що вина ОСОБА_5 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 485 Митного кодексу полягає у тому , що 17 липня 2013 року в Полтавській митниці ДФС згідно МД № 806020000/2013/007446 ПВКП «Агродеталь» проведено митне оформлення в режимі « імпорт» товару- сільськогосподарської техніки, яка надійшла із США, декларування вантажу проведено ОСОБА_5 Проведеною перевіркою встановлено, що директору ПВКП «Агродеталь» ОСОБА_5 подав митну декларацію разом з якою подав довідку про транспортні витрати від 10.07.2013 року та довідку перевізника ТОВ « Лімко Логістик» від 10.07.2013 року № 45 із зазначенням суми цих витрат 30 202 грн.

27.02.2015 року Полтавська митниця ДФС направила запит до Одеської митниці ДФС на отримання у ТОВ « Лімко-Логістик», які займались перевезенням вантажу на підставі договору з ТОВ « Агродеталь», копій первинних документів, актів надання послуг, податкових накладних, рахунків на оплату, що підтверджують суму понесених витрат на транспортування сплачених ТОВ «Агродеталь» за отримання послуг по транспортуванню вантажу від ТОВ « Лімко-Логістик».

Отримавши 17.03.2015 року з Одеської митниці ДФС акт надання послуг від 22.07.2013 року №103 з якого убачається, що міжнародні перевезення вантажу морським транспортом, портові витрати, комплекс послуг з обробки контейнерів, авто послуги, оформлення документів, таранспортно-експедиторськи послуги. Згідно рахунку на оплату від 19.07.2013 року № 122 всього із ПДВ 20374.65 грн. ( ПДВ 3395.78 грн.), зідно податкової накладної від 22.07.2013 року № 13 загальна сума ПДВ 20374.65 - 3395.78 грн.). та у зв»язку з проведеним розрахунком встановлено загальну суму недоборів на суму 3278.69 ( в ому числі податок на додану вартість на суму 3219.45), мито на суму 59.24 грн.)

Протокол по справі про адміністративне правопорушення був складений одноособово головним державним інспектором аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків протидії митним правопорушення Полтавської митниці ДФС ОСОБА_7

Як на підтвердження вини ОСОБА_5 протокол містить посилання на зміст листа ОСОБА_6 від 05.11.2013 року № 14693/6/99-99-24-02-04-15 , а також на те, що на подання митної декларації ОСОБА_8 було відомо про фактичні витрати, понесені підприємством на транспортування вантажу , але при декларуванні товару зазначені витрати лише в сумі 44 744 грн. , чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що спричинило недобори митних платежів на суму 7751.36 грн. ( в тому числі податок на додатну вартість на суму 7191.53, мито 553.83 грн.)

Судом установлено, що на підставі вказаного протоколу постановою в справі про порушення митних правил № 0053/80600/15 заступника начальника Полтавської митниці ДФС ОСОБА_9 від 20 серпня 2015 року позивача ОСОБА_5 за вчинення зазначених в протоколі дій визнано винним у вчиненні порушення митних правил, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 9 836 грн. 07 коп.

Відповідно до частин 1,3 ст.7 МК України державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо.

Відповідно ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.2 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст.53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

З наведених вище норм права вбачається, що згідно чинного законодавства України саме декларант є особою, яка несе відповідальність за достовірність зазначених у декларації даних.

Згідно зі ст. 319 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частинами 1-3 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України передбачає , що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміст ст. 268 КУпАП передбачає, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності, має право за які конкретно дії її притягають до відповідальності.

А зміст ст. 256 КУпАП передбачає обов»язкове зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення № 0053/80600/15 убачається, що вина ОСОБА_5 полягає у тому, що він визначив митну вартість товару не у відповідності до листа ОСОБА_6 від 05.11.2013 року № 14693/6/99-99-24-02-04-15.

ОСОБА_6 відповідно до вимог законодавства не є нормативним актом, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Навіть якщо вважати його таким, то на час подачі митної декларації позивачем 17 липня 2013 року , вказаного листа ще не існувало, а тому застосовувати положення вказаного листа до визначення митної вартості товару станом на 17 липня 2013 року з боку відповідача є безпідставним.

Окрім того протокол по справі про адміністративне правопорушення не містить даних, з яких можливо було перевірити правильність обчислення відповідачем недобору митних платежів на суму 3 278.69 грн.

Жодного розрахунку, акту перевірки чи інших доказів, які б свідчили на підставі чого відповідач нарахував недобір митних платежів до протоколу не надано.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п. 4 ст. 58 МК України, на який посилаються сторони по справі, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Пункт 5 ч. 10 ст. 58 МК України передбачає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Ч. 11 ст. 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Із наданих відповідачем у судовому засіданні розрахунків недоборів за вказаною митною декларацією взагалі не вбачається які суми, що зазначені в рахунку на оплату № 122 від 19.07. 2013 року додатково були включені до митної вартості , та які стали підстави для проведеного перерахунку, тоді як вказаний рахунок містить відомості про розмір транспортних витрат на території України та витрати по сплаті податків, які у відповідності до ч. 11 ст. 58 Митного кодексу та Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року не можуть бути включені в митну вартість товару.

Митні органи в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів повинні здійснювати у спосіб, визначений законом , отже єдиним законом визначення митної вартості товару є Митний Кодекс України , а не лист ОСОБА_6.

Прийнявши митну декларацію та додані до неї довідки про вартість транспортних послуг при розмитненні товару 10.07. 2013 року митний орган не звертався до позивача з вимогою надати додаткові документи, як це передбачає п.7 ч.3 ст.53 МК України, у разі якби мав сумніви щодо правильності визначення митної вартості .

Як убачається з постанови у справі про порушення митних правил порушення митного законодавства відповідач пов'язує з тим, що в поданій декларантом директором ТОВ « Агродеталь» ОСОБА_5 виявлено різницю сум витрат , пов»язаниних із перевезенням вантажу заявленою декларантом, та суми витрат , яка виставлена ТОВ «Лімко-Логістик» з урахуванням рахунку про оплату № 122 від 19.07.2013 року.

Положеннями ч.1 ст.485 МК України визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З наведеного вбачається, що відповідальність, передбачена санкцією даної статті, настає у разі, зокрема, за наявності мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Як вже зазначалось вище позивач подав вищевказану декларацію 10 липня 2013 року в якій визначив митну вартість товару на підставі довідки ТОВ « Лімко-Логістик» від 10 липня 2013 року відповідно до якої транспортні витрати при доставці вантажу для ТОВ « Агродеталь» по маршруту Уилминнгтон, Огайо ( США) до Одескього Морського Танспортного порту ( Україна) склали 30201 грн. по курсу НБУ без ПДВ, а рахунок на оплату послуг отримав 19.07.2013 року, акт про надання послуг від 22.07. 2013 року.

У судове засідання позивач надав довідку ТОВ «Лімко-Логістик», яка підтверджує, що витрати по організації доставки вантажу складають всього склали 30201 грн. по курсу НБУ без ПДВ, з них всі витрати здійснені за межами території України. Витрати здійснені на території України розписані окремо та становлять: портові витрати 641.44 грн. ПДВ 20% - 128.29 грн., комплекс послуг з обробки контейнерів 3105.00 ПДВ 20% 621.00грн., доставка вантажу 7333.33 грн. ПДВ 20% 1466грн. 66 коп., оформлення документів 1200 грн. ПДВ 20% 240грн., транспортно-експедиторськи послуги 4699.10 грн. ПДВ 20% 939.82 грн.

Вказана довідка підтверджує правильність включення декларантом транспортних витрат до митної вартості у розмірі 30 201 грн.

Посилання відповідача на можливість звернення позивача, відповідно до ч. 1 ст. 268 МК до митних органів для внесення до митної декларації змін не можуть бути прийняті судом до уваги як доказ винуватості позивача в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, бо сума транспортних витрат до митної вартості товару була включена вірно та на час декларування товару Полтавська митниця ДФС при визначенні митної вартості товару не могла керуватись листом Мнідоходів від 05.11.2013 року № 14693/6/99-99-24-02-04-15., якого на час розмитнення не існувало.

Не заслуговують на увагу заперечення відповідача про те, що декларантом не заявлена вартість перевезення вантажу на континентальній частині США , бо із рахунку від 19.07.2013 року про оплату послуг ТОВ «Лімко-Логістик», яка займалась перевезенням товару такі витрати не зазначені, ТОВ « Агродеталь» не оплачував кошти за такі послуги. Окрім того відповідач взагалі не надав суду докази про те, що такі кошти витрачались, не назвав їх розмір , а посилання відповідачів на те, що такі витрати могли бути понесені позивачем не заслуговують на увагу.

При поданні митної декларації позивач надав відповідачу всі необхідні документи передбачені ч.2 ст.53 МК України, які підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення. Надані до перевірки документі були прийнятті митним органом, а товар розмитнений.

Полтаська митниця ДФС не зверталася до позивача з вимогою надати додаткові документи, як це передбачає п.7 ч.3 ст.53 МК України.

Таким чином, слід дійти до висновку, що у позивача не було підстав для сумніву щодо достовірності інформації, яку він надає.

Вирішуючи питання про правовірність дій відповідача в частині притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, суд виходить з того, що в розумінні ст. 485 МК України документи, що містять неправдиві дані, це такі, в яких не відповідають дійсності вказані відомості щодо суті угоди (договору, контракту), найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо.

Належними та допустимими доказами на підтвердження транспортних витрат, які є складовою митної вартості є в даному випадку акт надання послуг № 103 від 22.07. 2013 року та рахунок на оплату № 122 від 19 липня 2013 року, в яких зазначена вартість міжнародних транспортних послуг які відповідають вартості таких послуг, що зазначені в довідці ТОВ «Лімко - Логістікс», яка була надана відповідачеві при подання митної декларації.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що постанова заступника начальника Полтавської митниці ОСОБА_9 в справі про порушення митних правил № 0053/80600/15 від 20 серпня 2015 року про притягнення позивача ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України винесена з порушенням вимог МК та відсутності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення пов»язаного з недотриманням вимог МК.

Керуючись ст. ст. 2, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДФС № 053/80600/15 від 20 серпня 2015 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий Л.М. Васильєва