Справа № 461/9308/14-а (2а/461/69/15)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/34480/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу Гаражного кооперативу № 12 Франківського району міста Львова на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі № 461/9308/14-а за позовом Гаражного кооперативу № 12 Франківського району міста Львова до Львівської міської Ради про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року Гаражний кооператив № 12 Франківського району м. Львова звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, в якому просив визнати відсутність компетенції відповідача щодо дії норми статті 276.1 Податкового кодексу України, визнати незаконним і скасувати п. 1.1. ухвали Львівської міської ради № 3497 від 19 червня 2014 року «Про внесення змін до ухвал міської ради від 26 липня 2012 року № 1675 та від 26 грудня 2013 року № 3034» та визнати неправомірною відмову Львівської міської ради від 01 липня 2014 року № 2403-2-вих.-637.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Гаражний кооператив № 12 Франківського району м. Львова 12 червня 2014 року звернувся з листом до відповідача про укладення договору про внесення змін до існуючого договору оренди землі, оскільки у ст. 274 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, визначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу. У ст. 276.1 Податкового кодексу України встановлено, що податок на земельні ділянки (в межах населених пунктів), зайняті житловим фондом, автостоянками для зберігання особистих транспортних засобів громадян, які використовуються без отримання прибутку, гаражно-будівельними, дачно-будівельними та садівницькими товариствами, індивідуальними гаражами, садовими і дачними будинками фізичних осіб, а також за земельні ділянки, надані для потреб сільськогосподарського виробництва, водного та лісового господарства, які зайняті виробничими, культурно-побутовими, господарськими та іншим будівлями і спорудами, справляється у розмірі 3 відсотків суми земельного податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу.

Висновком судово-економічної експертизи № 2896 від 29 листопада 2013 року ЛНДІСЕ підтверджено річний розрахунок орендної плати в розмірі 9301,22 грн. в рік, що становить трикратний розмір земельного податку, виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки 10334688,00 грн. при врахуванні підпункту 1 ст. 276 Податкого кодексу України. Львівська міська рада листом від 01 липня 2014 року неправомірно відмовила у розгляді пропозиції з тих підстав, що річна сума орендної плати за землю з 01 квітня 2014 року встановлюється на рівні 3 відсотків від діючої нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки у відповідача відсутня компетенція щодо трактування підпункту 288.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, як і відсутні повноваження на зміну принципів і розміру оподаткування земельних ділянок неприбуткових підприємств.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Гаражний кооператив № 12 Франківського району м. Львова звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 червня 2014 року Гаражний кооператив № 12 Франківського району м. Львова подав до Львівської міської ради пропозицію про укладення договору про внесення змін до договору оренди землі, відповідно до якого: враховуючи висновок судово-економічної експертизи № 2896 від 29 листопада 2013 року ЛНДІСЕ, проведеної в рамках господарської справи №914/1453/13, яким підтверджено річний розрахунок орендної плати в розмірі 9301,22 грн. в рік, що становить трикратний розмір земельного податку, заявник подавав пропозицію для підписання у виді підписаного ним (у трьох примірниках) договору про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого в Львівській міській раді 18 жовтня 2010 року за № Ф-1545 та в Управлінні Держкомзему у м. Львові 03 червня 2011 року за № 00204.

Листом Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради від 01 липня 2014 року позивача було повідомлено, що Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України та встановлено, що річна сума орендної плати за землю не може бути меншою 3 % від нормативної грошової оцінки землі. Також ухвалою Львівської міської ради від 19 червня 2014 року «Про внесення змін до ухвал міської ради від 26 липня 2012 року № 1675 та від 26 грудня 2013 року № 3034» скасовано пункт 14.7 ухвали міської ради від 26 липня 2012 року № 1675 «Про затвердження Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові», яким річний розмір орендної плати за землю встановлювався на рівні трикратного розміру земельного податку, обчисленого відповідно до підпункту 1 статті 276 Податкового кодексу України. Відповідно до наведеного та договору оренди землі від 18 жовтня 2010 року № Ф-1545, річна сума орендної плати за землю на вул. Трускавецькій з 01 квітня 2014 року встановлювалася на рівні 3 % від діючої нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Враховуючи зазначене, надані позивачем зміни до договору оренди землі щодо встановлення рівня орендної плати на рівні трикратного розміру земельного податку не були підписані відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Гаражний кооператив № 12 Франківського району м. Львова є суб'єктом сплати земельного податку за користування земельною ділянкою за адресою: м. Львів, вул. Трускавецька, площею 1,56 га. Згідно до ст. 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п. 274.1. ст. 274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 % від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 % від їх нормативної грошової оцінки.

Суди попередній інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відповідач правомірно відмовив позивачеві у внесенні змін до договору оренди землі, оскільки зміни відповідно до вимог законодавства були внесені ухвалою Львівської міської ради від 19 червня 2014 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно положень ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до положень, викладених у п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, Львівська міська рада, приймаючи п. 1.1. ухвали № 3497 від 19 червня 2014 року «Про внесення змін до ухвал міської ради від 26 липня 2012 року № 1675 та від 26 грудня 2013 року № 3034» діяла в межах повноважень, встановлених Законом України «Про місцеве самоврядування» та у спосіб, визначений п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України входить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Колегія суддів дійшла думки, що суд першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконних рішень, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Гаражного кооперативу № 12 Франківського району міста Львова без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі № 461/9308/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: