Справа № 2а/2570/118/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/800/4897/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої К.Г.,

Юрченко В.П.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області правонаступника Державної податкової інспекції у м. Чернігові (далі - ДПІ) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року у справі № 2а/2570/118/2011 за адміністративним позовом ДПІ до Публічного акціонерного товариства «Ритм» (далі - Товариство), третя особа: Головне управління Державного казначейства України в Чернігівській області,

про стягнення сум податку, що використані не за цільовим призначенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2011 року ДПІ звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з Товариства сум податку на додану вартість, що використані не за цільовим призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету.

Зазначила, що Товариством сума податку на додану вартість використана не за цільовим призначенням і підлягає стягненню до державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 152 від 11.02.2010 року «Про реалізацію пункту 11.21 статті 11 Закону України «Про податку на додану вартість».

7 лютого 2011 року постановою Чернігівського оружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Чернігівського окружного адміністративного суду та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, Товариство є переробним підприємством, яке у своїй діяльності керується п. 11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість» та Порядком обліку та використання коштів, спрямованих на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 11 лютого 2010 року «Про реалізацію пункту 11.21 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість».

15 вересня 2010 року ДПІ була здійснена документальна невиїзна (камеральна) перевірка податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за липень 2010 року, за наслідками якої того ж дня був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариство несвоєчасно сплатило податок на додану вартість для виплати дотацій, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 152 від 11.02.2010 року «Про реалізацію пункту 11.21 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість», зазначена сума є такою, що використана не за цільовим призначенням і підлягає стягненню до державного бюджету.

Колегія судів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до п. 11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами всіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі.

Згідно з Порядком нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 11.02.2010 року «Про реалізацію п. 11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», визначений механізм нарахування, виплати і використання переробними підприємствами всіх форм власності, які мають власні або орендовані переробні потужності, дотацій сільськогосподарським товаровиробникам незалежно від форми власності і господарювання, включаючи ведення особистого селянського господарства, за поставлені ними починаючи з 31 грудня 2009 року таким підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі.

Відповідно до абз. «а» пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до пп. 5.14 наказу Державної податкової адміністрації України № 166 від 30.05.1997 року «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання» передбачений порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість переробного підприємства, в рядку 20 такої податкової декларації вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню в особовому рахунку платника та спрямовується виключно для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам.

Суди правильно зазначили, що переробні підприємства зобов'язані самостійно перерахувати на окремий рахунок суму податку на додану вартість, зазначену в окремій декларації протягом десяти днів, наступних за 20 календарним днем, що настає за звітним податковим періодом.

Згідно з пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які кошти такого платника податку.

Таким чином, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 6 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Суди обґрунтовано зазначили, що 20 серпня 2010 року Товариство подало до податкового органу декларацію з податку на додану вартість (переробного підприємства) за липень 2010 року на суму до сплати 458 416,00 грн.

У строк до 20 серпня 2010 року Товариство надало податковому органу копії платіжних доручень, які засвідчують перерахування дотаційних коштів товаровиробникам за поставлену ними Товариству сільськогосподарську сировину в липні 2010 року.

В зазначених платіжних дорученнях призначення платежу зазначено: «відповідно до постанови № 152 від 11 лютого 2010 року грошові кошти до сплати дотації с/в м'яса в живій вазі за липень 2010 року».

Товариство здійснило у липні-серпні 2010 року зарахування 1272000,00 грн., - суми дотаційних коштів за липень 2010 року на свій не бюджетний рахунок №0001, відкритий в УДК у м. Чернігові, тобто в порядку та строки, що визначені чинним законодавством, що підтверджується довідкою УДК у м. Чернігові ГУДК України у Чернігівській області №19-23-2-11/168 від 27 січня 2010 року.

Надходження зазначених сум податку на додану вартість (458 416,00 грн.) до бюджету не заперечується податковим органом.

Крім того, станом на 31 грудня 2010 року в картці особового рахунку з податку на додану вартість Товариства для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані молоко та м'ясо в живій вазі рахується борг по поданій податковій декларації з податку на додану вартість (переробного підприємства) за липень 2010 року на суму 458 416,00 грн., у зв'язку з тим, що податковим органом за даними облікової картки здійснений перерозподіл сум податку на додану вартість, що самостійно сплачені відповідачем за наданими платіжними дорученнями, без врахування «Призначення платежу».

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.