Справа № 820/7349/15
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 р.Справа № 820/7349/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача - Ткаченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2015 по справі № 820/7349/15

за позовом Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж

про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок продажу майна платника податків, що перебуває в податковій заставі,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2015 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - Ізюмська ОДПІ) до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (далі - відповідач).

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2015 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції про застосування процедури, передбаченої ст. 96 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки вона застосовується лише у разі недостатності коштів після продажу внесеного в податкову заставу комунального підприємства або у разі відсутності у такого боржника власного майна, для можливості застосування субсидіарної відповідальності органу місцевого самоврядування.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 116413,00 грн. внаслідок несплати самостійно визначеного зобов'язання за декларацією № від 22.06.2015.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст. 57 ПК України, передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 Кодексу).

Положеннями п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Щодо погашення податкового боргу в даному випадку застосуванню підлягають положення ст. 96 ПК України, яка передбачає особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації та комунальних підприємств.

Згідно приписів п.п.96.1, 96.2 ст. 96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків ( рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради); затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Відповідь щодо прийняття одного із зазначених у п. 96.1 тап. 96.2 ст. 96 ПК України рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк, або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач 28.01.2015 звертався до Ізюмського міського голови з поданням № 83/9/20-14-25 про звільнення керівника Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, що зокрема передбачено пп. 96.4 ст.96 ПК України, на яку отримав відповідь від 11.02.2015 № 327 про недоцільність таких дій.

Проте наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено внесення податковим органом відповідного подання в порядку п. 96.1 п.96.2 ст.96 ПК України.

Доводи апелянта про те, що застосування процедури, передбаченої ст. 96 ПК України є передчасним колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки процедура погашення податкового боргу комунального підприємства відповідача передбачає застосування спеціальної процедури, передбаченої п. 96.1 п.96.2 ст.96 ПК України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року по справі № 820/7349/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.І. Сіренко
Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2015.