Справа № 808/2510/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 рокусправа № 808/2510/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представників: відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року

у справі № 808/2510/15

за позовом ОСОБА_1

до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

про скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 30 березня 2015 року № 57-ос «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Мелітопольського міськрайонного суду» в частині встановлення судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Васильцову Олегу Володимировичу доплати за вислугу років в розмірі 30 відсотків посадового окладу як особі, яка має стаж роботи 12 років 06 місяців 19 днів, видати наказ про встановлення судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Васильцову Олегу Володимировичу доплати за вислугу років в розмірі 60 відсотків посадового окладу як особі, яка має стаж роботи більше 25 років (29 років).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. При цьому, у письмових запереченнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР у період з 05 травня 1979 року по 25 квітня 1981 року.

З 1985 року по 1989 рік позивач навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю правознавство.

З 09 вересня 2002 року ОСОБА_1 призначено на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області, в подальшому переведено на посаду судді новоутвореного Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області та з 15 червня 2009 року до теперішнього часу перебуває на посаді заступника голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 28 березня 2015 року становив 12 років 06 місяців 19 днів.

30 березня 2015 року територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, на виконання вимог Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII (який набрав чинності 28 березня 2015 року) та на підставі пунктів 2, 5 статті 133, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 12 лютого 2015 року) прийнято наказ № 57-ос «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Мелітопольського міськрайонного суду», яким, зокрема, ОСОБА_1 з 28 березня 2015 року встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу за стаж роботи більше 10 років (12 років 06 місяців 19 днів).

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у новій редакції.

Зазначеним законом, зокрема, врегульовано розмір суддівської винагороди, її складові, а також визначення стажу роботи судді, у тому числі посади, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді.

Так, у статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді.

Так, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Щомісячна доплата за вислугу років є складовою частиною суддівської винагороди, розмір якої визначається відповідно до стажу роботи на посаді судді. Отже, приймаючи оскаржуваний наказ в частині встановлення позивачу розміру щомісячної доплати за вислугу років, відповідачем правомірно визначено стаж роботи ОСОБА_1 виходячи з фактичної роботи на посаді судді, так як статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі, а також час перебування на службі у органах внутрішніх справ.

Статтею 8 Конституції України визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно зі статтею 147 Конституції України, єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що на теперішній час положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо визначення суддівської винагороди, у тому числі визначення стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячної доплати за вислугу років, як складової частини суддівської винагороди, не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України, у звязку з чим посилання ОСОБА_1 на нормативно-правові акти щодо визначення стажу роботи судді, які діяли до 28 березня 2015 року, та положення статей 22 і 58 Конституції України , є безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що наказ територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 30 березня 2015 року № 57-ос прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у звязку з чим заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим