Справа № 812/1504/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 жовтня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1504/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання - Дюкаревої М.І.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державної фінансової інспекції в Луганській області про визнання противоправної бездіяльності та стягнення середнього заробітку за затримку видачі дублікату трудової книжки та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до державної фінансової інспекції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Наказом Державної фінансової інспекції в Луганській області від 03.12.2012 № 548-о його було звільнено з посади начальника відділу згідно з п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

В порушення ст. 47 Кодексу законів про працю України трудова книжка у день звільнення видана не була. Пунктом 3 наказу від 03.12.2012 №548-о було вказано про витребування трудової книжки від ОСОБА_1 для внесення відповідного запису про звільнення.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 по справі 812/1588/13-а цей пункт наказу було скасовано. Також судом було зазначено, що відсутність трудової книжки позивача в установі з дати прийняття позивача на роботу з січня 2012 року до дати звільнення 3 грудня 2012 року не дає підстав вважати що трудова книжка позивача протягом зазначеного часу знаходилася саме в нього, а навпаки зобов'язувала саме відповідача вжиття заходів для виготовлення її дублікату з додержанням встановленого порядку. Керуючись цією постановою ДААС, 18.06.2013 позивач звернувся до відповідача за видачею трудової книжки (або її дубліката) та виплатою сум, пов'язаних із затримкою видачі трудової книжки. На це звернення відповідач відмовив, у зв'язку з чим позивач був змушений знов звернутись до суду.

04 вересня 2013 року набрала законної сили постанова Луганського окружного адміністративного суду по справі №812/5747/13-а, якою було постановлено про зобов'язання Державної фінансової інспекції в Луганській області видати наказ про нову дату звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу інспектування органів державної влади Державної фінансової інспекції в Луганській області та надати ОСОБА_1 завірену належним чином його копію та належним чином оформлений дублікат трудової книжки.

Рішення суду було виконано лише у примусовому порядку (після відкриття виконавчих проваджень ВП №40007438 та ВП №40003735) 04.03.2014, але дату звільнення Відповідач знов визначив неправильно, що стало новим предметом судового спору (справа 812/1701/14).

Згідно з п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена спільним наказом Мінпраці України, Мін'юсту України та Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58, далі по тексту - Інструкція №58) при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Судом встановлено, що новою датою звільнення позивача є 04.03.2014 і скасовані неправильні записи у трудовій книжці позивача.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння або протиправної бездіяльності.

Існує закріплений нормами законодавства обов'язок власника (щодо видачі трудової книжки та зміни дати звільнення), який Відповідач не виконав. Тобто, Відповідач порушив норми права. Зміна дати звільнення є наслідком протиправної та винної поведінки Відповідача.

Також, виходячи з положень Інструкції №58, наказ про нову дату звільнення видається лише в одному випадку - при затримці видачі трудової книжки з вини власника.

Оскільки наказ про нову дату звільнення видається виключно при затримці видачі трудової книжки з вини власника, а рішення суду про зобов'язання видати такий наказ набрало законної сили, пройшло касаційну інстанцію, і фактично виконано, то це також свідчить про те, що вина Відповідача у затримці видачі дублікату трудової книжки є доведеною.

Середньоденна заробітна плата складала 196,30 грн (розрахунок додається). За таких обставин сума коштів за час вимушеного прогулу, пов'язаного із затримкою видачі трудової книжки з 04.12.2012 по 04.03.2014, складає 61 638,20 грн.

Згідно зі статтею 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідачем затримано виплату Позивачу середнього заробітку, пов'язаного із затримкою видачі трудової книжки, який він мав виплатити у день звільнення (04.03.2014).

Згідно зі статтею 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Строк затримки розрахунку з 05.03.2014 станом на 31.08.2015 складає 371 день. Сума виплат за час вимушеного прогулу, пов'язаного із затримкою розрахунку за період з 05.03.2014 по 31.08.2015 складає 72 827,3 грн. (розрахунок додається). Суму виплат за період з 01.09.2015 по дату ухвалення рішення прошу визначити в суді.

Враховуючи вищевикладене просив суд

визнати протиправною бездіяльність Державної фінансової інспекції в Луганській області в частині невиконання вимог ст.235 КЗпПУ та п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена спільним наказом Мінпраці України, Мін'юсту України та Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58) щодо виплати Позивачу середнього заробітку за час затримки видачі дублікату трудової книжки;

визнати протиправною затримку Державною фінансовою інспекцією в Луганській області розрахунку з Позивачем;

стягнути з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного із затримкою видачі трудової книжки з 04.12.2012 по 04.03.2014, в сумі 61 638,20 гривень;

стягнути з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного із затримкою розрахунку з 05.03.2014 по 31.08.2015 в сумі 72 827,30 гривень, а також за період з 01.09.2015 по день ухвалення рішення по справі в сумі, встановленій судом.

Допустити постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць (4 364,77 грн).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та вказав, що питання щодо визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів в результаті недотримання вимог ст. 235 КЗпП в розмірі середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу розглядалося неодноразово в судовому порядку.

За результатами розгляду адміністративної справи № 812/1701/14 за позовом ОСОБА_1 до ДФІ в Луганській області, Луганський окружний адміністративний суд 14.04.2014 виніс постанову залишену без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.07.2014, якою позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі зі стягненням середньомісячної заробітної плати в межах суми платежів за один місяць відмовлено в повному обсязі. Дане рішення підтверджується ухвалою по справі 820/19062/14 від 11 лютого 2015 року Харківського апеляційного адміністративного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2014 по справі № 820/19062/14 в резолютивній частині якої чітко визначено про залишення її без задоволення

Таким чином предметом розгляду вищезазначених справ було зобов'язати виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та інші належні кошти.

На теперішній час позивач звертається з позовними вимогами, які вже були предметом спору в суді, та по яким вже є рішення суду.

Крім того заява про поновлення на роботі до Держфінінспекції від позивача не надходила, формулювання причин звільнення за результатами рішень Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2013 по справі № 812/1588/1, Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 № 812/1588/13, Харківського адміністративного апеляційного суду від 11 лютого 2015 року за апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного від 19 грудня 2014 року визнано правильним, що відповідають чинному законодавству. У зв'язку з чим ДФІ в Луганській області вважає, що виплата середнього місячного прогулу є недоцільною.

Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що Наказом Державної фінансової інспекції в Луганській області від 03.12.2012 № 548-о позивача було звільнено з посади начальника відділу згідно з п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 16).

Трудова книжка у день звільнення позивачу видана не була. Пунктом 3 наказу від 03.12.2012 №548-о було вказано про витребування трудової книжки від ОСОБА_1 для внесення відповідного запису про звільнення.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 по справі 812/1588/13-а цей пункт наказу було скасовано (а.с.18-22).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2013 року по справі №812/5747/13-а було зобов'язання Державну фінансову інспекцію в Луганській області видати наказ про нову дату звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу інспектування органів державної влади Державної фінансової інспекції в Луганській області та надати ОСОБА_1 завірену належним чином оформлений дублікат трудової книжки (а.с.26-35).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року по справі №812/1701/14 було зобов'язано Державну фінансову інспекцію в Луганській області видати наказ в якому визначити датою звільнення ОСОБА_1 дату видачі дублікату трудової книжки 04.03.2014 року (а.с.60).

На підставі ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

При звільненні за Наказом Державної фінансової інспекції в Луганській області від 03.12.2012 № 548-о з позивачем були здійснені всі розрахунки по виплатам на час звільнення, що не заперечують сторони по справі.

Відповідно до ст. 47 Кодекс законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена спільним наказом Мінпраці України, Мін'юсту України та Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58, далі по тексту - Інструкція №58) при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Судом встановлено, що новою датою звільнення позивача - 04.03.2014 скасовані неправильні записи у трудовій книжці. Дата видачі дублікату трудової книжки 04.03.2014 року (а.с.60). Затримка видачі трудової книжки, в звязку з противоправною поведінкою відповідача, складає з 04.12.2012 по 04.03.2014 року 314 робочих днів.

З вини відповідача, дублікат трудової книжки позивачу був виданий несвоєчасно і тому останньому сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Середньоденна заробітна плата позивача склала (581,97+203,33) =196,30 ; 314 дн. х 196.30 грн/день = 61 638.20 грн., яка підлягає стягненню (а.с. 88-89).

Таким чином, на підставі вищенаведеного позовні вимоги про визнання противоправної бездіяльності державної фінансової інспекції в Луганській області щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки видачі дублікату трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі дублікату трудової книжки з 04.12.2012 року по 04.03.2014 р. в сумі 61 638 грн. 20 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки, позивачу всі належні суми були сплачені при фактичному звільненні, що він сам не заперечує, то позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Стаття 117 Кодексу законів про працю не передбачає відшкодування за несвоєчасний розрахунок за час затримки видачі дублікату трудової книжки.

Оскільки спір не пов'язаний з поновленням на роботі та відповідно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд не вбачає підстав для допуску постанови до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 2,3,17-18,158-163 Кодексу адміністративного судочинства суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державної фінансової інспекції в Луганській області про визнання противоправної бездіяльності та стягнення середнього заробітку за затримку видачі дублікату трудової книжки та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Визнати противоправною бездіяльність державної фінансової інспекції в Луганській області щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки видачі дублікату трудової книжки.

Стягнути з державної фінансової інспекції в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі дублікату трудової книжки з 04.12.2012 року по 04.03.2014 р. в сумі 61 638 грн. (шістдесят одна тисяча шістсот тридцять вісім гривень) 20 коп.

У задоволенні позовних вимог про визнання противоправної бездіяльності державної фінансової інспекції в Луганській області по розрахунку за затримку виплати середнього заробітку у звязку з затримкою видачі дублікату та стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 02 листопада 2015 року.

Суддя ОСОБА_3