Справа № 2а-746/10/2270
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 р. Справа № 30014/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Ніколіна В.В.

при секретарі судового засідання Наконечній М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та прокуратури Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи прокуратура Хмельницької області та Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області про визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, треті особи прокуратура Хмельницької області та Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області про визнання дій незаконними щодо відмови в перерахуванні заробітної плати та зобовязати Генеральну прокуратуру України та прокуратуру Хмельницької області донарахувати, проіндексувати та виплатити позивачу невиплачену заробітну плату та інші виплати за період його роботи в прокуратурі Шепетівського району Хмельницької області на посаді слідчого за період з 01.08.1990 року по 01.08.1991 року. Просить стягнути з відповідача на свою користь 5000 грн. завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працював в прокуратурі Шепетівського району Хмельницької області на посаді стажиста слідчого прокуратури в період з 01.08.1990 року по 01.08.1991 року та отримував заробітну плату у розмірі 250 карбованців. Однак відповідно до штатних розписів апарату управління прокуратури Хмельницької області за 1990 рік та 1991 рік заробітна плата слідчого Шепетівського району була встановлена у розмірі 300 карбованців. Фактично позивач працював на посаді слідчого, так як посади стажиста в прокуратурі Шепетівського району штатним розписом не було передбачено, а тому він виконував роботу в повному обсязі слідчого, так як інших слідчих штатним розписом в зазначеній прокуратурі не було передбачено, і відповідно заробітну плату йому слід було нараховувати і виплачувати як слідчому у розмірі 300 карбованців.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконними дії Генеральної прокуратури України та прокуратури Хмельницької області щодо відмови перерахування заробітної плати ОСОБА_1 з

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Салюк П.І. ряд. ст. зв. № 2.27 суддя-доповідач ОСОБА_2 справа № 2-а-746/10/2270 справа № 30014/10/9104.doc

посади слідчого прокуратури Шепетівського району Хмельницької області за період з 01.08.1990 року по 01.08.1991 року.

Зобов'язано Генеральну прокуратуру України донарахувати, проіндексувати та виплатити ОСОБА_1 безпідставно невиплачену частину заробітної плати за період роботи в прокуратурі Шепетівського району з 01.08.1990 року по 01.08.1991 року. Постановлено стягнути моральну шкоду з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 в розмірі 100 грн. (сто грн.) та з державного бюджету України судові витрати в сумі 12 грн. 44 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до штатних розписів апарату управління прокуратури Хмельницької області за 1990 рік та 1991 рік заробітна плата слідчого прокуратури Шепетівського району була встановлена у розмірі 300 карбованців. Згідно вказаних штатних розписів в прокуратурі Шепетівського району не було передбачено посади стажиста з окладом 250 карбованців і ОСОБА_1 працював на посаді слідчого прокуратури і виконував роботу в повному обсязі слідчого, так як інших слідчих штатним розписом в зазначеній прокуратурі не було передбачено, і відповідно заробітну плату йому слід було нараховувати і виплачувати як слідчому у розмірі 300 карбованців. Крім того, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв'язків, що виражалися у докладанні додаткових зусиль на організацію свого життя, стану здоров'я і моральна шкода в розмірі 100 грн. є достатньою для покриття завданих моральних страждань.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Генеральна прокуратура України та прокуратура Хмельницької області оскаржили її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просять скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційних скарг, апелянти зазначають, що наказом прокурора Хмельницької області № 141 від 1 серпня 1990 року ОСОБА_1 було призначено на посаду стажиста слідчого прокуратури Шепетівського району Хмельницької області з посадовим окладом в сумі 250 грн. Молоді спеціалісти зараховувались для проходження стажування на вакантні посади помічників прокурорів або слідчих районних (міських) прокуратур з виплатою заробітної плати, встановленої для стажистів. Наказом прокуратури Української РСР № 343 від 25.04.1990 року встановлено штатні посади стажистів на 1990-1991 роки із зазначенням посадового окладу в розмірі 250 крб. в місяць. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до штатних розписів апарату управління прокуратури Хмельницької області за 1990 рік та 1991 рік заробітна плата слідчого прокуратури Шепетівського району була встановлена у розмірі 300 карбованців. ОСОБА_1 працював на посаді слідчого прокуратури і виконував роботу в повному обсязі слідчого, так як інших слідчих штатним розписом в зазначеній прокуратурі не було передбачено, і відповідно заробітну плату йому слід було нараховувати і виплачувати як слідчому у розмірі 300 карбованців. Крім того, позивачу було завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу прокурора Хмельницької області № 141 від 1 серпня 1990 року було призначено на посаду стажиста слідчого прокуратури Шепетівського району Хмельницької області з посадовим окладом в сумі 250 грн.

Відповідно до ст. 20 Закону СРСР «Про прокуратуру СРСР» (діючого на той час) особи, які закінчили вищі юридичні навчальні заклади і не мали досвіду практичної роботи за спеціальністю, проходили стажування в органах прокуратури протягом року.

Згідно до п. 25 Інструкції Генеральної прокуратури СРСР від 06.06.1975 року «Про організацію роботи в органах прокуратур з молодими спеціалістами, які закінчили вищі юридичні заклади з відривом від виробництва», при відсутності вакантних посад стажистів молоді спеціалісти зараховувались для проходження стажування на вакантні посади помічників прокурорів або слідчих районних (міських) прокуратур з виплатою заробітної плати, встановленою для стажистів.

Наказом прокуратури Української РСР № 343 від 25.04.1990 року встановлено штатні посади стажистів на 1990-1991 роки із зазначенням посадового окладу в розмірі 250 крб. в місяць.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, в звязку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України підставми для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або пирання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та прокуратури Хмельницької області задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року у справі №2а-746/10 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи прокуратури Хмельницької області та Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області про визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Т.В. Онишкевич

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.12.2010 року.