Справа № 804/14063/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
31 серпня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Голметресурс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, викладені в акті від 13 серпня 2015 року №782/04-67-22-04/34561966 щодо позбавлення права Товариства з обмеженою відповідальністю «Голметресурс» на віднесення до складу податкового кредиту в наступних податкових періодах сум ПДВ по взаємовідносинах з АТ «Макрохім» (п.н. 24720905) за період квітень 2015 року в сумі 8314,32 грн.;
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено наступне:
- в акті перевірки вказано, що ТОВ «Голметресурс» укладені типові договори з контрагентами-постачальниками, згідно таблиці. На виконання умов договорів та рахунків-фактур контрагентами-постачальниками виписано (оформлено) податкові та видаткові накладні. Інформація стосовно податкових накладних отримано з бази даних ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська «Єдиний реєстр податкових накладних». Тобто контрагентами-постачальниками своєчасно задекларовано податкові зобов'язання, податкові накладні належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- перевіркою встановлено наявність укладених договорів надання послуг з вказаними контрагентами. Будь-яких зауважень щодо правильності їх оформлення в акті перевірки не зазначено;
- реальність здійснення операцій з вказаними контрагентами підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, наявністю складських приміщень для розміщення придбаного товару, розрахунками сторін та ін.;
- на думку позивача, єдиною підставою, яка б могла свідчити про недостатнє оформлення первинних документів є посилання контролюючого органу на те, що в наданих до перевірки накладних відсутні обов'язкові реквізити, які повинні бути в первинному документі, такі як: місце складання документу; посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення, що не дає змоги ідентифікувати осіб, які підписували документи». Та на підставі викладеного зроблено висновок, що видаткові накладні, надані ТОВ «Голметресурс» до перевірки, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства. Позивач не погоджується із такими висновками відповідача;
- реальність здійснення господарських операцій підтверджується тим, що товар, який придбавався у контрагентів використовувався безпосередньо у господарській діяльності позивача. Підприємство позивача здійснює діяльність, пов'язану з прибиранням великих промислових підприємств в різних регіонах України. Придбання товарно-матеріальних цінностей, в тому числі, миючих засобів та дезінфікуючих засобів, інвентарю для миття та прибирання великого об'єму службових та промислових приміщень є необхідною умовою ведення господарської діяльності в таких регіонах країни, як: м. Маріуполь, Кривий Ріг, Запоріжжя, Дніпродзержинськ, Дніпропетровськ, Нікополь, Харків та ін.;
- рух активів у процесі здійснення господарської операції з зазначеними контрагентами відповідачем не спростовується;
- відповідачем встановлена спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції. Як вбачається з наведених в акті даних, кожен контрагент-постачальник та ТОВ «Голметресурс» в період провадження своєї господарської діяльності був належним чином зареєстрованим суб'єктом господарювання, був зареєстрованим та являвся платником податку на додану вартість, знаходився на обраній системі оподаткування. Щодо жодного з них не було відомостей, які б говорили про їх протиправну, протизаконну чи фіктивну діяльність чи наявність будь-яких інших дефектів правового статусу про що б міг бути обізнаний позивач. У контрагентів не були зняті податкові зобов'язання та не складалося податковими органами податкових повідомлень-рішень;
- отже, позивач вважає, що висновок відповідача про неможливість реального здійснення господарських операцій у зв'язку з неможливістю простежити ланцюг придбання товару є неправомірним;
- на думку позивача, порушення певним суб'єктом господарювання вимог податкового законодавства заниження податкових зобов'язань перед бюджетом в ході здійснення господарської діяльності, не може бути підставою для висновку про порушення іншого суб'єкта господарювання вимог закону щодо формування валових витрат, понесених у зв'язку з придбанням товару, послуг у такого постачальника. Платник податку на додану вартість не має в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати за можливу неправомірну діяльність його контрагентів. Чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Перелік обов'язків платника податків зазначається в статті 16 Податкового кодексу України, він є вичерпним та не передбачає обов'язку платника податків, перевіряти у штаті контрагента працівників певного профілю, правильність сплати контрагентом податків та зборів, встановлювати наявність або відсутність складських приміщень, виробничих потужностей тощо.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Представник відповідача до суду не прибув, надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив у задоволенні позову відмовити, з огляду на те, що проведеною перевіркою встановлені порушення позивачем податкового законодавства, які не спростовані наданими первинними документами, тому вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані.
Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши подані документи та матеріали, зясувавши обставини справи, перевіривши наведені представниками сторін докази, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 03.08.2015 року по 07.08.2015 року Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська відповідно до наказу ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 03.08.2015 року за №591 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині податку на додану вартість та іншого законодавства ТОВ «Голметресурс» (п.н. 34561966) по взаємовідносинах із ТОВ «Інтер Алор» (п.н. 39119217), АТ «Макрохім» (п.н. 24720905) за період квітень 2015 року, ТОВ «Рабат Компані» (п.н. 39405401), ТОВ «Айворі-Груп» (п.н. 39371692), ТОВ «Лінейра Плюс» (п.н. 39291811), ТОВ «Грантефія» (п.н. 39450889), ТОВ «Інтер Алор» (п.н. 39119217) за період травень 2015 року, ТОВ «Консент ЛТД» (п.н. 39602247), ТОВ «Лартан» (п.н. 39404523), ТОВ «Рабат Компані» (п.н. 39405401) за період червень 2015 року.
За результатами проведеної перевірки складений акт від 13.08.2015 року №782/04-67-22-04/34561966, згідно висновків якого документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено:
1) відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «Голметресурс» операцій по ланцюгу з постачальниками ТОВ «Інтер Алор» (п.н. 39119217) за квітень 2015 року на суму ПДВ 200085,10 грн., за травень 2015 на суму ПДВ 312112,39 грн., АТ «Макрохім» (п.н. 24720905) за квітень 2015 року на суму ПДВ 8314,32 грн., ТОВ «Рабат Компані» (п.н. 39405401) за травень 2015 року на суму ПДВ 300009,63 грн., ТОВ «Айворі-Груп» (п.н. 39371692) за травень 2015 року на суму ПДВ 172941,91 грн., ТОВ «Лінейра Плюс» (п.н. 39291811) за травень 2015 року на суму ПДВ 163356,90 грн., ТОВ «Грантефія» (п.н. 39450889) за травень 2015 року на суму ПДВ 340479,36 грн., ТОВ «Консент ЛТД» (п.н. 39602247) за червень 2015 року на суму ПДВ 584091,17 грн., ТОВ «Лартан» (п.н. 39404523) за червень 2015 року на суму ПДВ 333331,02 грн.;
2) порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 414 722 грн., в тому числі по періодам:
- у квітні 2015 року на суму 208400 грн.;
- у травні 2015 року на суму 1288900 грн.;
- у червні 2015 року на суму 917422 грн.
Для проведення перевірки по господарських відносинах із вищевказаними контрагентами використані наступні первинні документи: договори поставки; видаткові накладні; оборотно-сальдові відомості по рахункам 631, 10; банківські виписки; накази на призначення посадових осіб підприємства, штатний розклад; договори оренди приміщень. Також використано бази даних ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська.
Відповідно до акта перевірки, Позивачем укладено з АТ «Макрохім», ТОВ «Рабат Компані», ТОВ «Айворі Груп», ТОВ «Лінейра Плюс», ТОВ «Грантефія», ТОВ «Інтер Алор», ТОВ « Лартан», ТОВ «Консент ЛТД (контрагенти-постачальники) типові договори поставки продукції. На виконання таких договорів Контрагентами було складено видаткові та податкові накладні, перелік яких та номенклатура товару міститься на ст. 13 - ст. 103 акта перевірки. Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Аналізом податкової звітності, поданої до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська, встановлено, що ТОВ «Голметресурс» не задекларував суму податку на додану вартість по АТ «Макрохім» за квітень 2015 року в сумі 8314,32 грн.
ТОВ «Голметресурс» у звязку із порушеннями пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, не може в майбутньому скористатися ризиковим кредитом.
Основний вид діяльності ТОВ «Голметресурс» - 81.22 «Інша діяльність із прибирання будинків і промислових обєктів».
З зареєстрованих податкових накладних на реалізацію товарів (робіт, послуг) встановлено, що ТОВ «Голметресурс» в адресу контрагентів-покупців надавало послуги прибирання виробничих та службових приміщень, послуги з утримання та обслуговування помешкань та будівель, послуги вивезення сміття, послуги з клінінгового обслуговування приміщень, послуги з комплексного прибирання службових, виробничих і санітарно-побутових приміщень, послуги з благоустрою та очищення від снігу і посипання доріг та інші подібні послуги.
Перевіркою фінансово-господарської діяльності ТОВ «Голметресурс» встановлено, що місцем зберігання товарів (миючих засобів, інвентаря для прибирання, засобів побутової гігієни та хімії та ін.), придбаних ТОВ «Голметресурс» у вищезазначених постачальників у відповідних періодах, є безпосередньо обєкти контрагентів-замовників послуг по прибиранню у виконавця ТОВ «Голметресурс», про що свідчать типові договори про надання послуг укладені із підприємствами-замовниками.
Однак, до перевірки платником не надано документів підтверджуючих транспортування товару, а саме товарно-транспортних накладних, які б підтверджували фактичне транспортування товару, де було б зазначено конкретне місце навантаження та місце розвантаження придбаного товару. Таким чином, неможливо дослідити, яким чином відбувалося транспортування товару, де саме зберігався товар, а також підтвердити факт поставки товару.
У наданих до перевірки видаткових накладних відсутні обовязкові реквізити, які повинні бути в первинному документі, такі як: місце складання документу; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, що не дає змоги ідентифікувати осіб, які підписували документи.
Таким чином, перевіркою встановлено, що видаткові накладні, надані ТОВ «Голметресурс» до перевірки, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України.
Превіркою встановлено обрив ланцюга постачання товарів від контрагентів до позивача. При цьому контрагенти не є виробниками реалізованого товару та не мають необхідних основних засобів для його зберігання у відповідній кількості. Номенклатура реалізованих позивачу товарів не є типовою для господарської діяльності контрагентів.
Контролюючим органом встановлено, що неможливо простежити ланцюг придбання товару у звязку із відсутністю постачальника даного товару в ланцюзі постачання, оскільки підприємства-контрагенти мають ознаки фіктивності, у звязку із чим, неможливо підтвердити факт отримання товарів підприємством ТОВ «Голметресурс» та підтвердити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності із вищевказаними постачальниками.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що обєктом оподаткування є певні операції між конкретними субєктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що в свою чергу в певній мірі свідчить про реальність таких операцій.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів/послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
При цьому, відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обовязкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Надаючи оцінку доводам позивача про правомірність відображення в податковому обліку сум податкового кредиту по операціям із зазначеними контрагентами, суд зазначає наступне.
На підставі вищенаведених первинних документів контролюючий орган дійшов висновку про не підтвердження господарських операцій такими документами, виявив порушення вимог законодавства при складанні первинних документів. Інших документів під час перевірки та до винесення оскаржуваних рішень платником податків не надано.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Проте, згідно пунктів 201.1, 201.2 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Встановлена форма податкової накладної, затверджена наказом ДПА України від 21.12.2010 року №969 передбачає зазначення прізвища особи, яка склала податкову накладну.
Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Якщо товар доставляється вантажним автомобілем, то таким документом є товарно-транспортна накладна за формою №1-ТН, затвердженою Наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року №448/346. У ній повинні бути відмітки відправника товару (щодо відвантаження товару) та його отримувача (стосовно фактичного отримання товару).
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі - Правила), визначено наступні поняття:
товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна (далі ТТН) - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи;
транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що повязані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Згідно статті 11 Наказу Міністерства транспорту України від 5 листопада 2001 року №763, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2001 року за №986/6177 «Про внесення змін і доповнень до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.
Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.
Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.
Оформлення перевезень вантажів ТТН здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Після прийняття вантажу, згідно з ТТН, водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр ТТН залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
У тих випадках, коли в ТТН немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обовязковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної).
У цих випадках в ТТН зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого ТТН вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобовязаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил.
Якщо відповідно до договору, продавець несе зобовязання організувати перевезення товарів, а саме для перевезення вантажів на конкретний маршрут він укладає договір перевезення від свого імені з третьою особою.
Суд погоджується із доводами контролюючого органу та висновками, викладеними у акті перевірки щодо не підтвердження реальності укладених договорів вищевказаними контрагентами ТОВ «Голметресурс».
В судовому засіданні на поставлені питання щодо реальності вчинення господарських операцій представник позивача надав інформацію, що вказує на отримання товару від невстановлених осіб.
Під час судового розгляду не підтверджено реальне здійснення господарських операцій ТОВ «Голметресурс» з вищевказаними контрагентами, не надано належних доказів факту відповідності придбаного та реалізованого товару/послуг.
Суд зазначає, що інформація, отримана податковим органом відносно контрагентів позивача, підтверджує відсутність реального виконання такими контрагентами зі свого боку умов укладених договорів.
На підставі викладеного, суд вважає, що господарські операції, відображені в документах, наданих для перевірки, між ТОВ «Голметресурс» та ТОВ «Інтер Алор», АТ «Макрохім», ТОВ «Рабат Компані», ТОВ «Айворі-Груп», ТОВ «Лінейра Плюс», ТОВ «Грантефія», ТОВ «Інтер Алор», ТОВ «Консент ЛТД», ТОВ «Лартан», ТОВ «Рабат Компані» не відбувалися.
На момент розгляду справи додаткових пояснень, документів, що спростовують вказані факти, ТОВ «Голметресурс» не надано.
Суд зазначає, що витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Також, слід зазначити, що первинні документи, які складені субєктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення обєкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Таким чином, зібрані докази свідчать про те, що надані для перевірки паперові носії за формою первинних документів та наведені в них відомості не відповідають фактичним обставинам справи, та відповідно не можуть бути підставою для формування податкового кредиту.
ТОВ «Голметресурс» не доведено право на відображення в податковому обліку наслідків таких операцій, не надано належних та допустимих доказів, які б спростували висновки Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо здійснення господарських операцій з використанням підприємств з ознаками фіктивності, а отже і висновків щодо спрямування діяльності на отримання податкової вигоди.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Вирішуючи спір в інший частині, суд зазначає, що предметом розгляду спору в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.
Ані акт чи довідка перевірки, ані акт зустрічної звірки або акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, та такі документи не тягнуть наслідків для платника податків.
Висновки, викладені в документі, складеному за результатами заходу, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, а тому, не створюють жодних правових наслідків.
В розглянутому випадку, акт містить податкову інформацію, зібрану із різних джерел.
Контролюючий орган, маючи в наявності акт перевірки, та за наявності виявлених порушень податкового законодавства, приймає податкове повідомлення-рішення, позовні вимоги щодо оскарження якого вже вирішені судом.
Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо зазначення в акті від 13 серпня 2015 року №782/04-67-22-04/34561966 про позбавлення права Товариства з обмеженою відповідальністю «Голметресурс» на віднесення до складу податкового кредиту в наступних податкових періодах сум ПДВ по взаємовідносинах з АТ «Макрохім» (п.н. 24720905) за період квітень 2015 року в сумі 8314,32 грн.
З урахуванням відмови у задоволенні позову суд стягує з позивача решту суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. (4872,00 грн. + 73,08 грн. 560,28 грн.), належну до сплати за подання цього адміністративного позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 09 жовтня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3