Справа № 2а-3506/10/2270
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 р. Справа № 29936/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Сапіги В.П.

Суддів Онишкевича Т.В. , Попка Я.С.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2010 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

13.05.2010 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 220919 від 22.04.2010 року. При цьому позивач покликається на те, що алкогольні напої та тютюнові вироби не зберігалися, а лише реалізовувались. Наявність яшиків у магазині з алкогольними напоями свідчить лише про те, що вони були завезені в день перевірки для реалізації.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2010 року відмовлено в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем порушено норми до абз. 18, 19 ст. 1, ч. 29, 30 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв татютюнових виробів" та п.2.1, п. 2.3, п.2.5 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 року № 251, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.08.2002 року № 670/6958, зокрема, до Єдиного державного реєстру має вноситись будь-яке місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, незалежно від того, знаходиться воно у місці здійснення торгівлі чи у відокремлених від об»єкта торгівлі місцях.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив ОСОБА_2, який просить скасувати постанову суду та прийняти нову за якою задоволити позовні вимоги.

При цьому апелянт вказує на те, що на момент винесення оскаржуваного рішення чинне законодавство розмежовувало такі поняття як місце зберігання, місце торгівлі та роздрібна торгівля і вимоги до вищевказаних понять також ставились різні. Пунктом п.20 ч. І ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначалось, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Неможливість надання для одного і того ж приміщення статусу місця торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами і місця їх зберігання також випливає з п. 16 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07. 1996 року № 854 за яким слідує, що алкогольні напої зберігаються у спеціальних приміщеннях, відомості про місцезнаходження яких заносяться до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Приміщення для зберігання алкогольних напоїв повинні добре вентилюватися, не мати стороннього запаху, бути непроникними для прямих променів світла, обладнані охоронною сигналізацією. Приміщення магазину в якому здійснювалась торгівля має вікна через які проникають прямі промені світла, шо не відповідає вимогам до місця зберігання. Висновок суду про те, що алкогольні напої зберігалися за місцем їх реалізації не відповідає дійсності, оскільки всі алкогольні напої та тютюнові вироби перебували на вітрині магазину як того вимагає п. 19 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854. Декілька пляшок перебували не на вітрині, а біля неї, тому що були завезені в день перевірки і за браком часу не були виставлені товарознавцем на вітрину. До справи були додані видаткові накладні, на ті алкогольні напої, які були завезені в день перевірки. Також до справи були додані доповідні продавця та товарознавця на ім'я ОСОБА_2, в яких зазначено, шо під час проведення перевірки перевіряючи описали ті алкогольні напої та тютюнові вироби, що знаходились на вітрині. Вищевказані докази та доводи були проігноровані судом. Декілька пляшок перебували не на вітрині а біля неї, тому що були завезені в день перевірки і за браком часу не були виставлені товарознавцем на вітрину. До справи були додані видаткові накладні, на ті алкогольні напої, які були завезені в день перевірки. Також до справи були додані доповідні продавця та товарознавця на ім'я ОСОБА_2 В яких зазначено, шо під час проведення перевірки перевіряючи описали ті алкогольні напої та тютюнові вироби, що знаходились на вітрині. Вищевказані докази та доводи були проігноровані судом.

Враховуючи те, що питання необхідності реєстрації місця торгівлі ще й як місця зберігання стало спірним, тому законодавець 20.06.2010 року доповнив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» новою частиною такого змісту: «Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі».

Окрім цього зміни, які були прийняті законодавцем скасовують адміністративну відповідальність до якої був притягнутий ФОП ОСОБА_2, а відповідно враховуючи зворотню дію даного нормативного акту оспорюванні рішення підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмови ти.

Суд вірно встановив обставини справи, що мають значення для правильного вирішення позову та визначив правові норми, що регулюють дані правовідносини. 15.04.2010 року на підставі направлення № 64 від 15.04.2010 року відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійснені оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами магазину-кафетерію по вул. Курчатова, 1/1 в м. Хмельницькому, який натежить ФОП ОСОБА_2В .

За результатами перевірки був складений акт № 071/22/32/03/НОМЕР_1 від 15.04.2010 року, яким встановлено, що в магазині-кафетерії зберігаються алкогольні напої на загальну суму 11 286,15 грн. та тютюнових виробів на загальну суму 3683,65 грн. у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

На підставі акту перевірки регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області 22.04.2010 року було винесено рішення № 220919 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі -14969,80 грн., зокрема, 11286,15 грн. - за зберігання алкогольних напоїв та 3683,65 грн.- за зберігання тютюнових виробів.

Також судом вірно встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які належать позивачу, зберігалися за місцем їх реалізації в магазині-кафетерії по вул. Курчатова, 1/1 в м. Хмельницькому, що було відображено в актах перевірки та підтверджено свідком ОСОБА_3 На момент перевірки заява про внесення місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до Єдиного реєстру позивачем не подавалась.

Відповідно до абз. 18, 19 ст. 1, ч. 29, 30 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв татютюнових виробів" місце зберігання-місце , яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр)-перелік місць зберігання, який ведеться органами державної податкової служби України і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників; зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб"єкта підприємницької діяльності таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру; внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб"єкта підприємницької діяльності з обов'язковим зазначенням місцязнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно п.2.1, п. 2.3, п.2.5 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 року № 251, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.08.2002 року № 670/6958, для внесення місць зберігання спирту або алкогольних напоїв або тютюнових виробів до Єдиного реєстру суб"єкти підприємницької діяльності подають заяву до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України або до регіонального управління Департаменту за місцезнаходженням місця зберігання; про внесення місця зберігання спирту до Єдиного реєстру видається довідка; довідка повинна перебувати у місці зберігання та пред'являтися працівникам контролюючих органів, які мають відповідні повноваження на здійснення перевірки.

Суд аналізуючи наведені вище норми права, прийшов до обґрунтованого висновку, що місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів не має обов'язково відособлюватися від місця їх реалізації, якщо продаж і знаходження таких товарів здійснюється за основним місцем здійснення підприємницької діяльності без застосування виїзної торгівлі, тобто реєстрація місця зберігання за місцем реалізації вказаних виробів у даному випадку не суперечить вказаним нормам Закону.

Тому не можна погодитись з твердженням апелянта, що законодавець 20.05.2010 року доповнивши ст. 15 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» новою частиною чітко роз'яснив, що місце реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів не потрібно реєструвати як місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Абзац 10, ч.2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв татютюнових виробів" визначає, що до суб"єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, -100 % вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 1700 гривень; рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом еиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плоддовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Також не можна погодитись з вимогою апелянта застосувати до даних правовідносин вимоги ст.58 Конституції України в зв»язку з прийняттям 20.05.2010 року змін до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зокрема, доповненням частиною 36 за якою місце реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів не потрібно реєструвати як місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи), а не юридичної особи чи суб»єкта підприємницької діяльності.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу по даній справі необхідно відхилити.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Віталійовича-залишити без задоволення;

постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2010 року у справі №2а-3506/10-без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Сапіга В.П.

Судді Онишкевич Т.В. , Попко Я.С.

Повний текст ухвали

виготовлено 20.09.2010р.