Справа № 806/3610/15
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Житомир справа № 806/3610/15

категорія 2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Попової О. Г. суддів: Черноліхова С.В., Шимоновича Р.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, що діє у своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України, ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1, що діє у своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- зобовязані Державну фіскальну службу України вилучити інформацію про позивачів, яка була надана під час отримання ІІН та у подальшому не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори.

- зобовязати Державну фіскальну службу України зберегти за позивачами форму обліку платників податків: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації - (ст.ст.28, 294, 296 ЦК України).

- зобовязати Володарсько - Волинську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області вилучити інформацію про позивачів, яка була надана під час видачі ІІН та у подальшому вести облік, як платників податків, за раніше встановленими формами обліку - без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платника податків без використання серії на номеру паспорту, а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації.

- зобовязати Володарсько - Волинську обєднану державну податкову інспекція ГУ ДФС у Житомирській області, знищити інформацію про позивачів у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів.

- зобовязати Володарсько - Волинську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області, проставити (на cтop. 7, 8 або 9 ) у паспорті ОСОБА_1 відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

- зобовязати Володарсько - Волинську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області, видати малолітнім позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 довідки з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора» та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що вони є віруючими особами, у зв'язку з чим він письмово звернувся до відповідачів із заявами, у яких просив знищити його ідентифікаційний номер та ідентифікаційний номер його неповнолітніх дітей, вивести його з реєстру платників податків України та перевести їх на податковий облік згідно даних, що вони надали заповнивши форму 1П. Проте, йому фактично відмовили у вчиненні таких дій. На думку позивача, відповідачами порушено норми чинного законодавства, оскільки листи Державної фіскальної служби України та ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області не містять відповіді по суті вимог, викладених в заявах до них, а ведення їх обліку як платників податків на підставі норм Податкового кодексу України зберігає цифровий кодифікатор, тобто індивідуальний номер людини, що суперечить їхнім релігійним поглядам.

Позивач в судове засідання не з"явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник Державної фіскальної служби України подав до заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подав до заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Державної фіскальної служби України, ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області із заявами від 07 липня 2015 року. У цих заявах заявник зазначив, що, зважаючи на свої релігійні переконання (є віруючим, прихожанином Української Православної Церкви), відмовляється від цифрового ідентифікатора та користування ним. Посилаючись на норми статей 22, 24, 34, 64 Конституції України, статті 11 Закону України "Про інформацію", статей 6, 7, 8, 15 Закону України "Про захист персональних даних", статей 28, 294, 296 ЦК України, просив не вносити про нього інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зберегти за ним форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження), а також проставити у його паспорті відмітку (на сторінках 7, 8 або 9) про наявність права на вчинення певних дій без присутності цифрового ідентифікатора -ІІН; серія та № паспорта та ін. (а.с.21,24).

29 липня 2015 року Державною фіскальною службою України на ім'я позивача надано відповідь за №7311/К/99-99-11-02-02-14, в якій повідомлено, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення за ф. 1П, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру та пред'явити паспорт громадянина України. Також зазначено, що контролюючі органи відповідно до ст. ст. 63 та 70 Податкового кодексу Україн, не мають повноважень щодо ведення обліку платників податків у іншому порядку, за іншими формами, способами або видами (а.с.22-2).

ОСОБА_5 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області, за результатами розгляду заяви позивача, надано останньому відповідь у листі від 31.07.2015 за №79/7/11-003. У цьому листі контролюючий орган повідомив позивача, що кодексом запроваджено ведення обліку всіх фізичних осіб як платників податків за реєстраційним номером облікової картки платника податків або серією та номером діючого паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті (а.с.26).

В інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 їх законним представником ОСОБА_1 до ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області направлено заяву від 16 липня 2015 року. У якій заявник просив знищити його ідентифікаційний номер та ідентифікаційний номер його неповнолітніх дітей, вивести його з реєстру платників податків України та перевести їх на податковий облік згідно даних, що вони надали заповнивши форму 1П (а.с.26а).

Внаслідок розгляду заяви позивача ОСОБА_5 обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Житомирській області відмовлено позивачу у задовленні заявлених вимог (а.с.13а-13б).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Пунктом 63.5 статті 63 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 63.1 ст. 63 ПК України).

Згідно зі п. 63.6 ст. 63 ПК України, облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В силу приписів пункту 70.5 статті 70 ПК України фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт. Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування. Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) розроблено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 N 779 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2013 р. за N 2211/24743.

За змістом пункту 4 розділу І Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 N 779 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2013 р. за N 2211/24743 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення), цим Положенням визначаються порядок та процедура: обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта; внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення визначено, що порядок проведення реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі включає зокрема: внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

У відповідності до п. 2 р. VIII Положення облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Згідно зі п.п. 3, 4, 6, 8 р. VIII Положення, фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своїм місцем проживання або за власним бажанням - до контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування. Для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних. Після приймання Повідомлення контролюючим органом здійснюється перевірка щодо наявності реєстрації фізичної особи у Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків або в окремому реєстрі за серією та номером паспорта. Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта.

Відповідно до п. 9 р. VIII Положення, у разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, то після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається (датою закриття є дата внесення відмітки до паспорта громадянина України), а у разі наявності у паспорті громадянина України відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що для здійснення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання в установленому законом порядку відмовились від використання ідентифікаційного номера - використовується прізвище, ім'я, по батькові, а також серія та номер паспорта. Облік таких осіб ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України. При цьому суд ураховує, що Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків чітко встановлено форму повідомлення, яке має подати фізична особа відповідному контролюючому органу у разі якщо вона через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Так, повідомлення подається за формою № 1П, яка є додатком № 8 до зазначеного Положення.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за номером реєстраційної картки платника податків - НОМЕР_1 (а.с.55), ОСОБА_2 за номером реєстраційної картки платника податків - НОМЕР_2 (а.с.54), ОСОБА_3 за номером реєстраційної картки платника податків - НОМЕР_3 (а.с.47), ОСОБА_4 за номером реєстраційної картки платника податків - НОМЕР_4 (а.с.34).

У позовній заяві позивач зазначив, що він та його неповнолітні діти є віруючими громадянами та прихожанами Украънської Православної Церкви.

Частиною 1 статті 35 Конституції України проголошено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

За змістом статті 9 «Свобода думки, совісті і релігії» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу думки, совісті та релігії. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини 4 статті 35 Конституції України, ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

У статті 19 Основного Закону України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі приписами п.п. 63.1, 63.2 та 63.3 ст. 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Отже, положення Податкового кодексу України є обов'язковими до застосування суб'єктами владних повноважень, а саме відповідачами, та спрямовані на забезпечення встановленого Конституцією та Законами України публічного порядку.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Податковим кодексом України не передбачено можливості виключення або невнесення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у випадку якщо через свої релігійні переконання такі особи відмовляються від прийняття реєстраційного номера, а навпаки передбачено ведення обліку таких осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта, а не тільки за прізвищем, ім'ям та по батькові, датою народження та місцем реєстрації.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 05 березня та 28 квітня 2015 року по справах № К/800/14246/13 та № К/800/2629/13 відповідно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на даний час чинне законодавство України не надає повноважень відповідачам на здійснення обліку фізичних осіб - платників податків лише за прізвищем, ім'ям та по батькові, датою народження та місцем реєстрації, як того вимагає позивач.

Подаючи до ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області повідомлення форми № 1П позивач не заповнив реквізити паспорта, що унеможливлює внесення його до окремого реєстру Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та закриття раніше наданого йому реєстраційного номеру облікової картки платника податків (а.с.14).

Суд критично оцінює твердження позивача щодо його незгоди із дією ст. ст. 63,70 Податкового кодексу України, оскільки суб'єктивне судження особи, що певні дії держави чи суспільства суперечать його релігійними переконанням, не може свідчити про неправомірність цих дій та необхідності захисту таких переконань.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 03 грудня 2009 року № 40010/04 у справі "ОСОБА_6 та інші проти Росії", яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером, зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Європейського суду з прав людини дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Також Європейський суд з прав людини відмічав, що обов'язок по сплаті податків є загальним, який не має специфічних усвідомлених наслідків в собі. Влада щодо оподаткування прямо визнається системою Конвенції, і приписується державі у статті 1, Першого протоколу (C. v. the United Kingdom, 10358/83, Commission decision of 15.12.1983).

Доводи позивача стосовно того, що дія Податкового кодексу України звужує його права, на думку суду, є помилковими. Так як з часу набрання чинності Податковим кодексом України, а саме починаючи з 01.01.2011, законодавцем запроваджено інший механізм обліку фізичних осіб-платників податків та зборів.

Встановлення нового порядку та механізму обліку фізичних осіб - платників податків і зборів не можна вважати звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод в контексті положень частини 3 статті 22 Конституції України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Державну фіскальну службу України вилучити інформацію про нього, яка була надана під час отримання ІІН та у подальшому не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори, та зберегти за ним форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації (ст. ст. 28,294,296 ЦК України), а також про зобов'язання Володарсько - Волинську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області вилучити інформацію про нього, яка була надана під час видачі ІІН та у подальшому вести їх облік як платників податків за раніше встановленими формами обліку - без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорту, а саме за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації, знищити інформацію про нього у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, проставити у його паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь - які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, є необґрунтованими.

Також суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо зобов'язання Володарсько - Волинську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області видати малолітнім - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, довідки з текстом: "Має право здійснювати будь - які платежі без цифрового ідентифікатора" та завірити підпис відповідної особи круглою гербовою печаткою, з огляду на таке.

Системний аналіз норм Податкового кодексу України та приписів Положення свідчить на користь висновку, що чинним законодавством не передбачена видача будь-яких довідок про право здійснювати платежі без цифрового ідентифікатора.

Єдиним альтернативним видом обліку фізичних осіб - платників податків є облік за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта, тобто необхідною умовою для здійснення обліку фізичної особи - платника податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, є наявність паспорта.

Згідно зі пунктом 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ОСОБА_7 України від 26.06.1992 № 2503-XII, паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, не досягли 16-річного віку і права на отримання паспорта громадянина України ще не мають.

Своє право на відмову від ідентифікаційного номеру через свої релігійні переконання зазначені особи зможуть використати лише після досягнення ними 16-річного віку та отримання паспорта громадянина України, звернувшись із відповідною заявою до контролюючого органу.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту виключно порушені права, свободи та інтереси осіб рішенням, діями та/або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, відтак позовні вимоги на майбутнє задоволені бути не можуть.

У відповідності до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачами доведено факт відсутності підстав для здійснення обліку позивачів як платників податків за формою, яка не передбачена чинним законодавством. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, що діє у своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Судді С.В. Черноліхов

ОСОБА_7

Повний текст постанови виготовлено: 02 листопада 2015 року.