Справа № 22-а-23319/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м.Київ

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у

складі:

головуючого судді: Приходька К.П.

суддів: Голуб С.А.. ОСОБА_1.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Богуславськоі райдержадміністрації Київської області на рішення Богу славського районного суду Київської області від 05 серпня 2010 рою по справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці га соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації Київської області про стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2007, 2009 роки. -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2010 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом, просила суд сгягнуги з відповідача на її користь недоогриману суму одноразової допомоіи на оздоровлення за 2007-2009 роки в розмірі 8185.00 гри.

^ Рішенням Боїуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобов'язано відповідача провесні перераху нок суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 га 2009 роки в розмірі 5305.00 гри. на користь ОСОБА_2 В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову га ухвалили в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обгруніування апеляційної скарги посилається на ге, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у зв'язку із чим спір вирішений невірно.

Заслу хавши суддю-доповідача. перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія су ддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з насту пного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є постраждалою від наслідків аварії на ЧАГС першої категорії, інвалідом другої групи, що підтверджується копією чорнобильського посвідчення (а.е.2) та довідкою МСКК (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, то постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам 2-ї групи має виплачу вал ись щорічна допомога па оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції було встановлено, що щорічна одноразова допомога на оздоровлення позивачці була виплачена за 2007 рік в розмірі 120.00 гри. 28.08.2007 року , за 2008 рік в розмірі 120,00 гри. 22.04.2008 року та за 2009 рік в розмірі 120.00 грн. 03.02.2010 року , що підтверджено відповідною довідкою (а.с. 12).

Позивачка, оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала державну допомогу з/ 'до нижчу, ніж це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист здяи. що і юс граждами внаслідок Чорнобильської катастрофи', у зв язку

удУ за захистом своїх прав.

Ртрішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимог и, суд першої інстанції прийшов до вік^двку про порушення відповідачем норм ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист іромадяи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним га ^грунтованим.

Статтею І9 4.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законі^-лад підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова KM України від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить ст. 48 Закону України "Про стаїус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише па підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України га Законами України, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлено, що роз яснення порядку застосування цього 'Закот проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є оГк'ф ковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної викЖвчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованост і та форм власності.

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. і ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосу ддя", су дам необхідно виходит и з того, що нормат ивно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (aie; Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження КабгЛбтл Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) піддягають оцінці на відповідність як Конституції, іак і закону .

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт. який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є подина. її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльност і держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З). права і свободи людини < iiq^'ичужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або в певнії і змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

іістративний і т. Поліська З

Виходами з засад пріоритетності Законні У країни над урядовими норнатнннннн <жт///. а І нрахонхдочн, нхо згідно ет.йі Улінетитуції України ннкдзонно законами України вгаються права / свободи зводини / громадянина (ц./) та основи соціального захисту їй. 60) [.вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про сування 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали ¦іідок Чорпобильської катастрофи".

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України підвідомчості справ, пов»язаних із соціальними виплатами)», відповідно до якого суди щали в порядку цивільного судочинства справи щодо спорів з приводу призначення, |лення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат ареЗДаТНИМ Громадянам, ВИПЛат за загальнообов»язковим державним соціальним /ванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, пільг, речового майна, пайків або твої компенсації замість них. В зв»язку з чим справа розглядалася в порядку цивільного Ідження із застосуванням загального строку позовної давності тривалістю у три роки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні | першої л ан ції. висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення Іухваленб з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його зання при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації Київської області залишити без задоволення, а рішення Богуславського люто суду Київської області від 05 серпня 2010 року - без змін.

Копію рішення суду апеляційної інстанції надіслати особам, які беруть участь у справі, протягом трьох днів з моменту підписання постанови або ухвали суду апеляційної інстанції, згідно ст. 197 КАС України.

Головуючий

Судді