Справа № 818/2565/15
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 р. Справа №818/2565/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представників позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/2565/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень, скасування вимоги, скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі відповідач, ДПІ у м.Сумах) від 26.03.2015р. за №/8307 відповідно до якого позивачу було збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на суму 7346,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 3673,00 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Сумах від 26.03.2015р. за №/8304 відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб на суму 2602,50 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 650,63 грн.;

- скасувати рішення ДПІ у м.Сумах від 26.03.2015р. №/8315 про застосування штрафних санкцій у сумі 775,55 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску;

- скасувати вимогу ДПІ у м.Сумах про сплату боргу №8-/8310 від 26.03.2015р., а саме вимога про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 6020,49 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги і доводи заявленого позову, просили суд прийняти рішення про задоволення позову.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с.53-57).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що під час проведення перевірки та складання акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства. За результатами перевірки, в акті були зафіксовані порушення вимог Податкового кодексу України, за що позивачу були визначені відповідні податкові зобов'язання та застосовано штрафні санкції згідно вимог законодавства.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

З матеріалів справи свідчить, що ДПІ у м. Сумах проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_5JI. щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт від 4 березня 2015 року №110/18-19- 17-01/17//41 (а.с.14-47).

За наслідками перевірки ФОП ОСОБА_5JI. відповідач дійшов висновку про порушення позивачем:

- підпункту 136.1.2 пункту 136.1 статті 136, пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.3, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачу було донараховано до сплати в бюджет податок на доходи фізичних осіб у сумі 2602,50 грн., в т.ч. за 2012 рік на 1500 грн., за 2013 рік на 1102,50 грн;

- п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.1 ст.1, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження єдиного внеску у сумі 6020,49 грн., в т.ч. за 2012 рік у сумі 3470грн., за 2013 рік у сумі 2550,49 грн.

- пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємцем занижено податок на додану вартість за грудень 2014 року на 7346 грн.

З урахуванням виявлених в ході перевірки порушень, відповідачем було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015р. за №/8307 відповідно до якого позивачу було збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на суму 7346,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 3673,00 грн. за порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (а.с.10);

- податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015р. за №/8304 відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб на суму 2602,50 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 650,63 грн. за порушення підпункту 136.1.2 пункту 136.1 статті 136, пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.3, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (а.с.12);

- рішення від 26.03.2015р. №/8315 про застосування штрафних санкцій у сумі 775,55 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску (за порушення позивачем п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.1 ст.1, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», зі змінами та доповненнями).

Крім цього, на адресу позивача відповідачем було надіслано вимогу про сплату боргу №8-/8310 від 26.03.2015р. (а.с.7), а саме вимога про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 6020,49 грн.

І) Відносно правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень за №/8307 про збільшення суми грошового зобовязання по ПДВ на суму 7346,00 грн. та штрафних санкцій 3673,00 грн. та №/8304 відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб на суму 2602,50 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 650,63 грн., слід зазначити наступне:

Як свідчить з ОСОБА_3 перевірки, причиною нарахування податку на доходи фізичних осіб стало: включення до складу доходів і витрат сум податку на додану вартість; включення до складу витрат за 2012 рік вартості ліцензій; включення до складу витрат за 2012 рік та 2013 рік сум, не підтверджених первинними документами.

З матеріалів перевірки вбачається, що ФОП ОСОБА_5 у 2012 та 2013 роках до складу доходів і витрат віднесено суми податку на додану вартість. Так, у 2012 році завищено доходи на 76462,30 грн. та завищено витрати на 63718,58 грн., у 2013 році завищено доходи на 133935,50 грн. та завищено витрати на 122521,80 гривень.

Також, проведеною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_5 безпідставно віднесено до складу інших витрат вартість придбаних ліцензій за 2012 рік у розмірі 10000 грн., що підтверджується розрахунковими документами та записами у книзі обліку доходів та витрат.

Крім того, проведеною перевіркою правильності визначення сум витрат встановлено, що ФОП ОСОБА_4 до складу податкових декларацій про майновий стан і доходи безпідставно включені суми витрат за 2012 рік в розмірі 12743,74 грн. та за 2013 рік в розмірі 18763,71 грн., які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_4 було встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік на 10000 грн., за 2013 рік на 7350 гривень.

Як наслідок, відповідач дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_4 у перевіреному періоді занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 2602,50 грн.. у тому числі за 2012 рік на 1500 грн.. за 2013 рік на 1102.50 гривень.

Причиною донарахування податку на додану вартість стало нарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість на обсяги отриманого товару, податок на додану вартість з якого не відображено у складі податкового кредиту.

Як свідчить з матеріалів перевірки ФОП ОСОБА_4, відповідач посилається на дані інформаційного ресурсу Державної фіскальної служби України «Система автоматизованого співставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість по податкових зобовязаннях та податковому кредиту в розрізі контрагентів», згідно якої були встановлені суми відхилення по податку на додану вартість по податковому кредиту, які виникли за рахунок не відображення ФОП ОСОБА_4 в складі податкового кредиту податку на додану вартість в сумі 7346 гривень (обсяги проведених господарських операцій та перелік постачальників наведено в акті перевірки).

В акті перевірки зазначено, що в ході перевірки підприємцем було надано видаткові накладні, розрахункові документи, що підтверджують факт придбання товарів, частково податок на додану вартість від вартості яких не був врахований ФОП ОСОБА_4 при визначенні податкового кредиту на загальну суму 44256 грн., в тому числі податок на додану вартість 7346 гривень.

Суми податку на додану вартість на всю суму господарських операцій включено контрагентами до податкових зобов'язань відповідного періоду, відображених у реєстрах виданих податкових накладних, які відповідають даним декларацій по податку на додану вартість за відповідні періоди та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

При цьому, відповідач вважав за доцільне в ході перевірки врахувати той факт, що платник за період, що перевірявся, здійснювала діяльність з реалізації тютюнових та лікеро-горілчаних виробів. ФОП ОСОБА_4 було придбано товару виключно для подальшої реалізації на загальну суму 44256 грн., в тому числі податку на додану вартість 7346 гривень.

Перевіркою встановлено заниження суми податкових зобовязань та податку на додану вартість, що підлягає до сплати в бюджет за грудень 2014 року на 7346 гривень.

Суд не погоджується з висновками ДПІ в м.Сумах і вважає, що

- збільшення грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3253,13 грн., де основний платіж - 2602,50 грн., штрафна санкція - 650,63 грн.

- збільшення грошового зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 11019 грн., де основний платіж - 7346 грн., штрафна санкція - 3673 грн.

є неправомірним. Відповідно, податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Сумах від 26 березня 2015 року №/8307 та №/8304 є безпідставними та підлягають скасуванню.

Позиція суду ґрунтується на наступному:

1. Податковим повідомленням - рішенням № /8307 донараховано податку на додану вартість в сумі 7346 грн. 00 коп. та нараховано штрафну санкцію в сумі 3673 грн. 00 коп.

Згідно акту перевірки від 4.03.2015р., податковим органом при перевірці було встановлено порушення п. 188.1 ст. 188 п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, а саме пункту 187.1 ст.187 ПК України, якою встановлено, що «Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Статтею 188 ПК України визначено, що «База оподаткування операцій з товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку па додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).»

При цьому, в акті перевірки про встановлення перевіркою порушення в визначенні бази оподаткування чи дати виникнення податкового зобов'язання ніякої інформації не має.

Навпаки, в акті перевірки (п.2.6.1 Податкові зобовязання аркуш 26) зазначено, що «В ході проведення документальної планової виїзної перевірки відповідно до Детальної інформації, по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України було встановлено значні суми відхилення з ПДВ по податковому кредиту , які виникли за рахунок не відображення платником в складі податкового кредиту сум податку на додану вартість». Крім цього, на аркуші 27 акту зазначено, що «До складу податкового кредиту платником не включався ПДВ від вартості товару придбаного у вищевказаних контрагентів, загальна сума якого складає 44256грн. в т.ч. ПДВ 7346 грн.

Тобто, як слідує з зазначеного в акті перевірки позивачем, як платником податку на додану вартість, при наявності всіх підтверджуючих документів про здійснені господарські операції, не використано свого права на декларування за грудень 2014 р. податкового кредиту по податку на додану вартість у всіх сумах ПДВ сплачених (нарахованих) контрагентам.

Однак, жодною нормою податкового законодавства не містять норми якою встановлено, що при невикористанні платником податку свого права на податковий кредит він зобовязаний в сумі невикористаного права на податковий кредит визнати зобовязання з податку на додану вартість.

Проте податковим органом донараховано зобовязання з податку на додану вартість в сумі 7346 грн. і нараховано штрафну санкцію в сумі 3673 грн. в той час як на 30 аркуші акту перевірки зазначено, що «Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість (визначення суми податку, що підлягала до сплати в бюджет, бюджетному відшкодуванню або включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду ,не встановлено його заниження або завищення.»

2. Податковим повідомленням - рішенням № / 8304 від 26.03.2015р. донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 2602 грн.50 коп. та штрафну санкцію в сумі 650 грн. 63 коп.

Як слідує з податкового повідомлення - рішення та акту перевірки донарахування податку на доходи фізичних осіб здійснено на підставі акту перевірки від 4.03.2015 р., яким встановлено порушення Податкового кодексу України в частині включення в доходи сум податку на додану вартість на вартість реалізованих товарів і включення в витрати вартості придбаних товарів з податком на додану вартість які реалізовані та включення в витрати за 2012 рік вартості придбання ліцензії в сумі 10000 грн.

Крім цього, в акті зазначається, що за рахунок включення податку на додану вартість завищено доходи за 2012 рік на 76462,3 грн., за 2013 рік на 133935,5 грн. і завищено витрати за 2012 рік на 76462грн. 29 коп., за 2013 рік на 141285 грн. 51 коп.( аркуш 10 акту).

Відносно визначення позивачем по справі неправомірно загальної суми доходів і витрат за 2012 та 2013 роки на суми податку на додану вартість та включення в витрати за 2012 рік вартості ліцензії в сумі 10000 грн. позивачем по справі не заперечується.

Спірним є визначення відповідачем по справі оподатковуваного доходу з врахуванням встановленого відповідачем по справі сум завищення позивачем по справі доходів і витрат на суми податку на додану вартість та витрат на вартість ліцензії.

А саме: Як слідує з зазначеного в акті перевірки (23 аркуш справи) «Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат повязаних із здійсненням діяльності відображених в додатку 5 до податкової декларації встановлено завищення сум валових витрат на суму 227747 грн. в т.ч. за 2012 ріку сумі 83718,59 грн., за 2013 рік в сумі 141205,51 грн. яке відбулося внаслідок включення за 2012 рік вартості ліцензії 10000 грн. і включення до складу витрат сум податку на додану вартість за 2012 , рік в сумі 76462,89 грн. за 2013 рік в сумі 141285,51 грн. в складі вартості придбаних ТМЦ. правомірність формування яких не було підтверджено первинними документами в т.ч. розрахунковими документами.»

І зазначено (24 аркуш справи) «В ході перевірки не знайшли документального підтвердження витрати на придбання ТМЦ (відсутні документи в т.ч. на оплату) в сумі 217747,8 грн. в т.ч. 76462,31 грн. за 2012 рік, 141285, 51 грн. за 2013 рік».

Тобто як слідує з зазначеного вище з акту перевірки зайво включені в витрати суми податку на додану вартість є тотожними сумам визначених документально не підтверджених витрат.

Проте приймаючи рішення і зазначається в запереченні на адміністративний позов відповідачем по справі для визначення оподатковуваного доходу з витрат виключається ще раз різниця між сумою податку на додану вартість включеного в доходи і включеного в витрати.

І обґрунтовується це двійне виключення як слідує з заперечення, що (2-й аркуш Заперечення 1-й абзац) «Крім того проведеною перевіркою визначення сум витрат встановлено, що ФОП Фуряновою Н,Л. до складу податкових декларацій про майновий стан витрат і доходи безпідставно включено суми витрат за 2012 рік в розмірі 12743,74 грн., за 2013 рік в розмірі 18763,71 грн., які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами» (2-й аркуш Заперечення 1-й абзац).

В той час як в акті перевірки не підтвердження витрат первинними документами визначається тільки в сумах включеного в витрати податку на додану вартість.

Зазначені безпідставні донарахування податків відповідачем по справі здійснені в порушення ст. 21 Податкового кодексу України якою визначено, що посадові особи контролюючих органів зобовязані 21.1.1 дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим кодексом та іншими законами.

А визначені суми зобовязання з податку на додану вартість, суми оподатковуваного доходу та єдиного соціального внеску не відповідають сумам і зазначеним в акті перевірки сумам визначеним первинними документами про що детально відображено в Відомості співставлення задекларованих доходів і витрат та оподатковуваного прибутку з встановленими перевіркою податковим органом та їх впливу на оподаткований дохід.

З урахуванням викладеного, податкові повідомлення-рішення від 26 березня 2015 року №/8307 та №/8304 є неправомірними і, відповідно, підлягають скасуванню.

ІІ. Відносно правомірності прийняття ДПІ у м.Сумах рішення від 26.03.2015р. №/8315 про застосування штрафних санкцій у сумі 775,55 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску та формування вимоги про сплату боргу №8-/8310 від 26.03.2015р., а саме - про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 6020,49 грн., слід зазначити наступне:

За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року (акт ДПІ у м. Сумах від 4 березня 2015 року №110/18-19-17-01-17//41) встановлено, що ФОП ОСОБА_4 не виконувала належним чином норми підпункту 136.1.2 пункту 136.1 статті 136, пункту 138.1. статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.3, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого нею було занижено суми чистого оподаткованого доходу за 2012 рік на 10000 грн. та за 2013 рік на 7350 гривень. В результаті цього, з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464, донараховано ФОП ОСОБА_4 своєчасно не нарахований єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 2012 рік на суму 3470 грн. та за 2013 рік на суму 2550,49 гривень.

Крім цього, ДПІ у м. Сумах було застосовано штрафні (фінансові) санкції за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску за 2012 рік в розмірі 15 відсотків донарахованої суму єдиного внеску в сумі 520,50 грн. та за 2013 рік в розмірі 10 відсотків донарахованої суму єдиного внеску в сумі 255,05 гривень.

Як слідує з Вимоги про сплату боргу та Рішення про застосування штрафних санкцій та акту перевірки сума не сплаченого єдиного соціального внеску 6020 грн. 49 коп. та штрафної санкції 775 грн. 55 коп. нарахована виходячи з протиправно визначеної перевіряючою суми не задекларованого доходу. І відповідно не відповідає нормам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

А саме, як слідує з п. п. 2.5.3 ( 18-19 аркуші) акту перевірки «Заниження чистого доходу у 2012 р. сталося в результаті встановлених порушень податкового законодавства , описаних в п.п. 2.1.2. даного акту.» «Заниження чистого доходу у 2013 р. сталося в результаті встановлених порушень податкового законодавства, описаних в п.п. 2.1.2. даного акту.»

А як слідує з п. п. 2.1. 2 акту перевірки «Неправомірне декларування сум валового доходу виникло внаслідок врахування до складу доходів загальних сум виручки (виторгів) з податком на додану вартість.» та «-включення до складу витрат сум податку на додану вартість»

Однак, суд не погодився з даними висновками відповідача, позиція відповідача щодо наявності законних підстав для збільшення позивачу грошових зобовязань по податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб залишилася недоведеною, що стало підставою для скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Сумах. від 26 березня 2015 року №/8307 та №/8304.

Відповідно, враховуючи протиправність визначення в акті перевірки та податкових повідомленнях - рішеннях донарахування податків і штрафних санкцій, суд дійшов висновку про безпідставність формування Вимоги і прийняття рішення про нарахування штрафних санкцій на підставі протиправного визначення оподатковуваного доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятих ним рішень.

Таким чином, суд вважає за доведені ті обставини на які посилається позивач, відповідно, вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Сумах від 26.03.2015р. за №/8307, податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015р. за №/8304, рішення ДПІ у м.Сумах від 26.03.2015р. №/8315 про застосування штрафних санкцій у сумі 775,55 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску та вимоги ДПІ у м.Сумах №8-/8310 від 26.03.2015р. про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 6020,49 грн., є правомірними, обґрунтованими і, відповідно, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень, скасування вимоги, скасування рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області №/8307 від 26 березня 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 11019 грн. 00 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області №/8304 від 26 березня 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 3253 грн. 13 коп.

Скасувати вимогу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу №Ф-/8310 від 26 березня 2015 року.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про застосування штрафних санкцій №/8315 від 26 березня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови буде виготовлено 13.10.2015 року.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець