Справа № 0670/3914/11
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Житомир справа № 0670/3914/11

категорія 8.2.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Державної податкової інспекції у м. Житомирі до відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" про стягнення 4844067,80 грн.,-

встановив:

В квітні 2011 року Державна податкова інспекція у м. Житомирі звернулась до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнення, стягнути з відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" податковий борг в сумі 5272473,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що заборгованість виникла з податку на додану вартість, податку з власників транспортних засобів та земельного податку.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" на користь держави в особі Державної податкової інспекції у м. Житомирі податкову заборгованість у сумі 4844067,80 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2015 року касаційну скаргу ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" задоволено частково. Скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року в частині задоволення позову з направленням справи в цій частині но новий розгляд до суду першої інстанції. В решті позову рішення судів залишено без змін.

Скасовуючи вищевказані судові рішення, Вищій адміністративний суд України зазначив, що "...судовими інстанціями не перевірено вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, зокрема, щодо направлення (вручені) відповідачу податкової (податкових) вимоги (вимог)".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана для розгляду судді Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е.

Ухвалою від 04 серпня 2015 року вказана адміністративна справа прийнята до провадження та справу призначено до судового розгляду на 03 вересня 2015 року о 10:00.

29 жовтня 2015 року представником позивача надано до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду не з'явився. Про дату, час та розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином. Причини неявки до суду не повідомив.

У відповідності до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2012 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" на користь держави в особі Державної податкової інспекції у м. Житомирі 4844067,80 грн податкової заборгованості.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України, який Ухвалою від 16 липня 2015 року скасував постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову, зазначивши при цьому, що "судовими інстанціями не перевірено вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, зокрема, щодо направлення (вручення) відповідачу податкової (податкових) вимоги (вимог).

Судом, при перевірці юридичної та фактичної обґрунтованості обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наступне.

Так з матеріалів справи вбачається, що відкритим акціонерним товариством "Житомирський завод хімічного волокна" було подано до державної податкової інспекції у м. Житомирі розрахунки суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (загальні та уточнені) за період з 2006 по 2010 роки, якими було визначено до сплати 90291, 98 грн, податкові розрахунки земельного податку (звітні та уточнюючі) за період з 2007 по 2011 роки, в яких визначено до сплати 2656469, 58 грн та податкові декларації з податку на додану вартість та уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період з листопада 2008 року по квітень 2011 року, в яких визначено до сплати 2470832, 44 грн.

Згідно положень Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", зокрема, п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст.5 який діяв до 01.01.2011 року (далі Закон) та згідно зі п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону та цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що 20 жовтня 2009 року на підставі акту перевірки № 6927/15-2 від 20.10.2009 позивачем було винесено податкове повідомлення - рішення №/0, яким відкритому акціонерному товариству "Житомирський завод хімічного волокна" визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 57879,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. Вказане рішення було отримано відповідачем, однак у встановлений строк оскаржено не було.

Підпункт 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону передбачав, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Із матеріалів справи вбачається, що всупереч визначеним вимогам Закону та Податкового кодексу України, відкритим акціонерним товариством "Житомирський завод хімічного волокна" визначені в поданих податкових деклараціях, розрахунках суми податків і визначена у податковому повідомленні - рішенні сума фінансових санкцій сплачені не були. У зв'язку з чим утворилась узгоджена заборгованість перед бюджетом зі сплати податку на додану вартість, земельного податку та податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 5272473 грн.

Оскільки нормами Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21.12.2000 року, що є спеціальним законом з питань оподаткування, який втратив чинність з 1 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року, та Податкового Кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Встановлено, що сума податкового зобов'язання визначеного позивачем поза межами 1095 днів з дня подання податкової декларації, розрахунку та уточнюючих розрахунків становить 428405, 20 грн, про що свідчить розрахунок № НОМЕР_1 від 22 червня 2011 року, що міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 170-171 ).

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 428405, 20 грн, визначеної у розрахунках по земельному податку за 2007 і 2008 роки та розрахунках по податку з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів за 2006 та 2007 роки.

Щодо залишку заборгованості відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" в сумі 4844067, 80 грн, то згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, вона вважається податковим боргом.

Щодо підстав виникнення даної суми заборгованості, то в ухвалі Вищого адміністративного суду зазначено, що "судовими інстанціями не перевірено вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, зокрема, щодо направлення (вручення) відповідачу податкової (податкових) вимоги (вимог)".

Однак, як вбачається з додаткових письмових пояснень податкового органу №11194/06-25-10 від 28.10.2015, відповідно до вимог п. 6.2 ст. 6 Закону, відповідачу виставлено першу податкову вимогу № 1/4830 від 24.07.2002 на загальну суму боргу 1720672,48 грн (т. 2 а.с. 48).

Відповідно до приписів Закону, друга податкова вимога виставляється не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було погашено суму боргу, що визначена у першій податковій вимозі, а тому податковим органом було виставлено другу податкову вимогу від 02.09.2002 № 2/4989 на загальну суму боргу 1839758,16 грн (т. 2 а.с. 49)

Із додатковий письмових пояснень податкового органу вбачається, що вимоги направлялись боржнику поштою, однак, відповідно до номенклатури справ поштові реєстри зберігаються протягом трьох років, а тому реєстри за 2002 рік на даний час знищені по причині закінчення терміну зберігання.

Отже, суд не має можливості дослідити факт направлення відповідачу податкових вимог, сформованих у 2002 році.

Доказів погашення вказаної суми боргу відповідачем суду не надано.

Окрім того, посилання на те, що позов задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.12.2002 року було порушено провадження у справі № 1/5/132 "Б" про визнання банкрутом ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на думку суду, є помилковими з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Приписами ч. 4 статті 12 вказаного Закону встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, мораторій запроваджується щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до прийняття рішення про його введення та не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не позбавляє контролюючі органи права нараховувати як поточні податкові зобов'язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобов'язання, які виникли до, але виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податків, а також штрафи за їх невиконання.

Податкові зобов'язання у сумі 4844067,80 грн виникли у процесі господарської діяльності платника податків - відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" після введення мораторію, тобто є поточними зобов'язаннями зі сплати податків, тому дія мораторію на них не поширюється.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги частині стягнення податкового боргу в сумі 4844067,80 грн підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 158 - 163, 254 КАС України, суд

постановив:

Позов задоволено частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" на користь держави в особі Державної податкової інспекції у м. Житомирі 4844067,80 грн податкової заборгованості.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович