Справа № 804/9874/14 (2-а/200/35/15)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 рокусправа № 804/9874/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року

у справі № 804/9874/14

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, з урахуванням уточнення вимог, про визнання незаконними дій по перерахунку пенсії у 2014 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік, прожиткового мінімуму за 2011 рік та використання показників заробітної плати тільки за понаднормовий стаж; зобов'язання перерахувати пенсію з 13 січня 2014 року на підставі Конституції України, Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показник середньої заробітної плати за попереднім перерахунком пенсії - 2012 року, показник мінімальної пенсії - 2014 року, з коефіцієнтами заробітної плати - 2,75 та стажу - 0,689; зобов'язання перерахувати пенсію з 05 січня 2012 року, застосувавши показник середньої заробітної плати за попереднім перерахунком пенсії - 2010 року та показник мінімальної пенсії 2012 року; зобов'язання виплатити нараховану пенсійну заборгованість за рахунок персоніфікованих страхових внесків з 2010 року по 2013 рік та накопичених коштів Пенсійного фонду України.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію за віком (список №2), обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після призначення пенсії, ОСОБА_1 продовжує працювати.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2010 року, зокрема, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок ОСОБА_1 з 04 січня 2010 року з урахуванням придбаного після її призначення страхового стажу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до частини 1 підпункту 3 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2005 року (а.с. 100-101).

ОСОБА_1 подано до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська заяву від 04 січня 2012 року про перерахунок пенсії у зв'язку із збільшеннями стажу роботи.

Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, на підставі заяви, проведений перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2012 року.

Страховий стаж станом на 31 грудня 2011 року склав 49 років 1 місяць 16 днів, у тому числі стаж за списком №2 - 10 років 3 місяці 13 днів, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 склав - 0,66263 (589 місяців).

При обчисленні розміру пенсії використаний розрахунок заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2009 рік - 1650,43 гривень (за рішенням суду).

Розмір пенсії станом на 01 січня 2012 року склав 3155,41 гривень, у тому числі 2972,05 гривень розмір основної пенсії середній заробіток х коефіцієнт стажу; 183,36 гривень доплата за понаднормативний стаж за 24 роки (прожитковий мінімуму х 24%).

У подальшому, ОСОБА_1 подано до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська заяву від 13 січня 2014 року про перерахунок пенсії у зв'язку із збільшеннями стажу роботи та заробітної плати.

Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведений перерахунок пенсії позивача лише через зміну стажу, оскільки перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати є недоцільним.

Страховий стаж станом на 31 грудня 2013 року склав 51 рік 1 місяць 16 днів, у тому числі стаж за списком №2 - 10 років 3 місяці 13 днів, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 склав - 0,68963 (613 місяців).

При обчисленні розміру пенсії використаний розрахунок заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2009 рік - 1650,43 гривень (за рішенням суду).

Розмір пенсії станом на 01 січня 2014 року склав 3492,66 гривень, у тому числі 3093,15 гривень розмір основної пенсії (середній заробіток х коефіцієнт стажу); 198,64 гривень доплата за понаднормативний стаж за 26 років (прожитковий мінімуму х 26%) та 200, 87 - підвищення до пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції не застосував до позовних вимог положення статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 11 липня 2014 року (а.с. 2).

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Виплата пенсії, є періодичною - щомісячною, тому про порушення свого права (якщо позивач вважає його порушеним) ОСОБА_1, міг дізнатися, ще при черговому отриманні пенсії.

Зміст позовної заяви та додані до неї матеріали не дають підстав для визнання причин пропуску звернення до адміністративного суду поважними, у зв'язку з чим, позовні вимоги за період з 05 січня 2012 року по 10 січня 2014 року розгляду не підлягають.

Разом з цим, щодо позовних вимог про визнання незаконними дій по перерахунку пенсії у 2014 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік, прожиткового мінімуму за 2011 рік та використання показників заробітної плати тільки за понаднормовий стаж; зобов'язання перерахувати пенсію з 13 січня 2014 року на підставі Конституції України, Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показник середньої заробітної плати за попереднім перерахунком пенсії - 2012 року, показник мінімальної пенсії - 2014 року, з коефіцієнтами заробітної плати - 2,75 та стажу - 0,689, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Враховуючи, що під час попереднього перерахунку пенсії позивача (2012 рік) органом Пенсійного фонду України застосований показник середньої заробітної плати за 2009 рік (1650,43 гривень), то відсутні підстави, під час проведення перерахунку пенсії у 2014 році, для застосовування показника середньої заробітної плати за 2012 рік.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 28 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

За змістом частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Враховуючи, що у січні 2014 року позивач був працюючим пенсіонером, то й обрахування виплати за понаднормовий стаж із використанням показника прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за 2011 рік, відповідач здійснив правомірно.

Підстави для застосування розміру мінімальної заробітної плати за 2014 рік у сумі 1218 гривень, яка за доводами позивача і є його прожитковим мінімумом, замість розміру показника прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, відсутні.

Крім того, як підтверджується матеріалами справи, управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведений з 01 січня 2014 року перерахунок пенсії позивача лише через зміну стажу, оскільки перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати є недоцільним, оскільки призводить до зменшення її розміру.

Також, при вказаному перерахунку пенсії позивача, відповідачем використаний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 на рівні 0,68963, що підтверджується копією розпорядження від 16 січня 2014 року (а.с. 41).

Позивач просить зобов'язати відповідача при перерахунку пенсії застосувати коефіцієнт стажу на тому ж самому рівні - 0,689, тобто який вже враховано управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом з цим, щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з коефіцієнтом заробітної плати - 2,75, суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Як зазначено управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, до перерахунку пенсії позивача, коефіцієнт заробітної плати становив 2,75, після перерахунку зменшився до 2,71 в результаті того, що для перерахунку пенсії управлінням Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська (на обліку якого перебуває страхувальник - роботодавець позивача) надані індивідуальні відомості про трудові відносини за період з 01 травня 2007 року по 30 червня 2007 року, які не підтверджуються довідкою форми ОК-5.

Судом першої інстанції, шляхом допиту свідка - працівника управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, встановлено, що при перевірці встановлено, що державне підприємство «Південний машинобудівний завод» у 2007 році подавало до управлення два звіти про кількість працюючих та відрахування до пенсійного фонду. При цьому у звіті не було вказано те, що за період часу з 01 травня по 31 липня 2007 року, позивач, як пенсіонер, на цьому ж заводі, який є його основним місцем роботи, працював ще й за сумісництвом та отримував за це заробітну плату.

Проте, як убачається з розрахунків заробітної плати (довідок) управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, при обчисленні індивідуального коефіцієнту заробітної плати позивача як на рівні 2,75128 (а.с.16-17) так і на рівні 2,71761 (а.с. 42-45), використано одні й ті ж самі значення показників за травень 2007 року (заробіток: - 2818,9800; заробіток з обмеженням - 2818,9800; коефіцієнт заробітку - 2,47008; середня заробітна плата по народному господарству - 1141,2500); за червень 2007 року (заробіток: - 3531,50000; заробіток з обмеженням - 3531,50000; коефіцієнт заробітку - 2,76553; середня заробітна плата по народному господарству - 1276,97000); за липень 2007 року (заробіток: - 3904,64000; заробіток з обмеженням - 3904,64000; коефіцієнт заробітку - 3,19463; середня заробітна плата по народному господарству - 1222,2500).

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська не доведено правомірність зменшення показника індивідуального коефіцієнту заробітної плати позивача з 2,75128 до 2,71761.

Враховуючи наведене позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо зменшення індивідуального коефіцієнту заробітної плати позивача з 2,75128 до 2,71761 та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 2,75128 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах строку звернення до адміністративного суду.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача виплатити нараховану пенсійну заборгованість за рахунок персоніфікованих страхових внесків з 2010 року по 2013 рік та накопичених коштів Пенсійного фонду України.

Фактичними обставинами справи, не підтверджується наявність будь-якої нарахованої заборгованості з пенсійних виплат відповідача перед позивачем, отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати з 2,75128 до 2,71761, який враховується у розрахунок заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська здійснити з 11 січня 2014 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,75128 та отриманих виплат.

Позовні вимоги за період з 05 січня 2012 року по 10 січня 2014 року - залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим