Справа № 2а-4800/10/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2010 р. Справа № 27661/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Носа С.П.

при секретарі судового засідання Балко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2010р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»про визнання дій і бездіяльності протиправними, зобовязання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою судді окружного суду від 07.06.2010р. в порядку п.1 ч.1 ст.109 КАС України відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»про визнання дій і бездіяльності протиправними, зобовязання до вчинення певних дій, оскільки такий не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.1-2).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, просить оскаржувану судову ухвалу скасувати (а.с.7-8).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом неправильно визначений зміст заявленого позову, відповідач по справі належить до субєктів владних повноважень, на якого покладені обовязки по забезпеченню виконання вимог Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян».

При цьому наголошує, що він не заявляв позовних вимог про отримання коштів, заявлений позов торкається владних повноважень правління Державного ощадного банку в частині збереження вкладених коштів і видачі ощадної книжки.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Виносячи оскаржувану ухвалу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що відповідач не являється субєктом владних повноважень, через що наведений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; між позивачем і відповідачем існують майнові відносини, які регулюються цивільним законодавством.

Наведений висновок суду колегія суддів вважає підставним та обґрунтованим, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ст.17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень»відповідно до п.7 ч.1 ст.3 цього Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Із змісту заявленого ОСОБА_1 позову слідує, що останній просить визнати неправомірними або протиправними дії чи бездіяльність керівників правління Державного ощадного банку України в частині надання неправдивих відписок не по суті поданих скарг, невиконання вимог Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян», що стосується проведення індексації коштів та видачі нової ощадної книжки на суму проіндексованих всіх коштів; зобовязати відповідно до п.5 ч.3 ст.105 КАС України відповідача виконати зупинені дії чи не вчинені дії в частині непроведення індексації коштів у 1993 році, а також видати нову ощадну книжку з індексацією всіх коштів в сумі 31471 крб., з яких далі були і деякі виплати (а.с.9-10).

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що розглядувані відносини регулюються Законами України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»та «Про банки і банківські установи».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»банк це юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону. Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України «Про Національний банк України», інших законодавчих актів та нормативно-правових актів Національного банку України (ст.4 цього Закону).

Із змісту ст.7 цього Закону слідує, що державний банк - це банк, сто відсотків статутного капіталу якого належать державі.

Зобовязання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02.01.1992р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України: облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов'язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР, визначені Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»є господарським товариством, яке створене у формі відкритого акціонерного товариства; метою його діяльності є отримання прибутку від виконання банківських операцій та впровадження іншої діяльності відповідно до законодавства України.

При цьому доказів наділення відповідача у розглядуваних спірних правовідносинах владними (управлінським) функціями сторонами не представлено, не здобуто таких й судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що у розглядуваному випадку відповідач при здійсненні повноважень, які повязані з проведенням операцій із заощадженнями громадян, в тому числі й по виконанню своїх повноважень, якими він наділений згідно норм Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», не є суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у ст.17 КАС України, а являється разом з позивачем рівноправними суб'єктами банківських (майнових) правовідносин.

Ці обставини є вирішальними для висновку про те, що ця справа має розглядатися судом цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та місцевого самоврядування, а тому розглядуваний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), а компетенція адміністративних судів на нього не поширюється.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, підставно і обґрунтовано прийняв рішення про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, судова ухвала відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків вказаної ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2010р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 2а-4800/10/1370 - залишити без задоволення, а згадану ухвалу судді без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя < підпис >ОСОБА_2
Судді< підпис > < підпис > ОСОБА_3 ОСОБА_4

< Текст >