Справа № 826/14766/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 листопада 2015 року № 826/14766/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс»
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 13 липня 2015 року № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2015 року адміністративну справу № 826/14766/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 11 серпня 2015 року.

У судовому засіданні 11 серпня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 13 липня 2015 року Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за результатом якої складено акт перевірки від 13 липня 2015 року № 4116/26-51-15-01-09.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме: порушення термінів сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

На підставі вищезазначених висновків, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняті наступні податкові повідомлення - рішення від 13 липня 2015 року форми «Ш»:

- № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 42659,33 грн.

- № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 8356,41 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач стверджує про безпідставність висновків щодо порушення термінів сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, оскільки позивачем своєчасно подавались заяви про зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820 гри. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено в акті перевірки, позивачем порушено терміни сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а саме позивачем прострочено сплату за податковими деклараціями з податку на додану вартість № від 19 березня 2015 року, № від 22 квітня 2015 року, № від 19 травня 2015 року, № від 17 липня 2015 року.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була подана декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року, в якій самостійно визначена сума податкового зобов'язання із зазначеного податку в розмірі 296 817 грн.

У відповідності з пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами пункту 38.3. статті 38 Податкового кодексу України спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 87.1. статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів (абз. 3 пункт 87.1. статті 87 Податкового кодексу України).

Підпунктом 17.1.10. пункту 17.1. статті 17 Податкового кодексу України встановлено право платника податку на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналізуючи наведені вище правові норми, можна дійти висновку, що податкове законодавство закріплює за платником податків обов'язок сплатити суму узгодженого податкового зобов'язання. Разом з тим залишає за ним право на власний розсуд вибрати спосіб виконання цього обов'язку, в тому числі шляхом заліку.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач звернувся до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві із заявами № 55 від 19 березня 2015 року та № 56 від 27 березня 2015 року про до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820 грн. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року. Як вбачається із змісту заяв, позивачем були вказані конкретні казначейські рахунки державного бюджету, з яких та на які потрібно було перерахувати ці кошти.

Листом ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві від 10 липня 2015 року № 7726/10/26-51-20-02-49 повідомлено позивача, що кошти в сумі 296 820,00 грн., які були перераховані позивачу на бюджетний рахунок з податку на додану вартість, зарахувались в погашення зобов'язань по декларації за лютий 2015 року.

Разом з тим, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняті спірні податкові повідомлення - рішення від 13 липня 2015 року форми «Ш» № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 42659,33 грн. та № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 8356,41 грн.

У відповідності до статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, вказана норма права дійсно надає позивачу право спрямувати переплату на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, в тому числі й податку на додану вартість.

Слід наголосити, що існування переплати у позивача не спростовується, а вказані заяви були подані позивачем до контролюючого органу в строк, визначений пунктом 203.2. статті 203 та пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, тобто без порушення граничного строку спати податкових зобов'язань.

Тобто, до закінчення граничного строку сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання, з урахуванням існуючої переплати, позивачем подано належним чином оформлені заяви про зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820 грн. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року.

Як вбачається із спірних рішень, до позивача застосовано штрафні санкції за вчинення правопорушення, а саме несвоєчасну сплату грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, об'єктом правопорушення, визначеного статтею 126 Кодексу, є правовідносини щодо сплати податкових зобов'язань. Законодавством встановлено відповідальність за це правопорушення з метою стимулювання своєчасної сплати платниками податків сум самостійно визначених грошових зобов'язань.

Суд наголошує, що в даному випадку позивачем вжито необхідних заходів з метою своєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання шляхом звернення до контролюючого органу із заявами про зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820 грн. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року, а відтак відсутній об'єкт правопорушення, визначений статтею 126 Податкового кодексу України.

Як свідчить лист ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві від 10 липня 2015 року № 7726/10/26-51-20-02-49 кошти в сумі 296 820,00 грн. були перераховані позивачу на бюджетний рахунок з податку на додану вартість, та зараховані в погашення зобов'язань по декларації за лютий 2015 року.

Вчинення зазначених дій контролюючим органом після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобов'язання не є підставлю для притягнення до відповідальності платника податків.

З огляду на викладене, необґрунтованим є застосування до позивача штрафних санкцій а відтак податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13 липня 2015 року № та № підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» задовольнити повністю.

2. Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13 липня 2015 року № та № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» за рахунок Державного бюджету України

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник