Справа № 810/3204/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року 810/3204/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Приходько Н.І., за участю:

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

22 липня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 (з початком процедури ліквідації Уповноважена особа Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії; у якості третьої особи у справі вказав ОСОБА_2.

Зазначав, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (ПАТ «Банк «Київська Русь», Банк) укладено договір банківського вкладу (рахунку), однак після віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, відкликання ліцензії та початку процедури його ліквідації уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 позивача безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд).

Посилаючись на порушення відповідачем (Уповноваженою особою Фонду) приписів Конституції України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14, просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на суму 90239 грн. 86 коп.; зобовязати уповноважену особу Фонду ОСОБА_3 включити позивача до переліку вкладників цього Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 90239 гривень 86 коп. відповідно до договору банківського вкладу (рахунку) №412021-120ВR/2013 від 8 квітня 2014 року, а також надати Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Банк «Київська Русь», що має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відповідності до договору банківського вкладу (рахунку) від 8 квітня 2014 року №412021-120ВR/2013 на суму 90239 грн. 86 коп.

У судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Уповноваженої особи Фонду у судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи без його участі. Також подав до суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що ОСОБА_1 не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у звязку із застосуванням наслідків нікчемності правочину стосовно перерахування на картковий рахунок позивача 19 березня 2015 року коштів у сумі 65000 грн. Як на правову підставу визнання нікчемним такого правочину послався на положення пунктів 2 та 7 частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України. Також зазначив, що умовою відшкодування є наявність у відповідної особи вкладу і статусу вкладника.

Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши інші докази, зокрема, письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на таке.

Як встановлено судом, 8 квітня 2015 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір №412021-12OBR/2013 від 8 квітня 2014 року про приєднання до договірних умов та правил відкриття і обслуговування Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів платіжних карток (а.с.10). За умовами такого договору його предметом є відкриття та обслуговування Банком поточного рахунку Клієнта з можливістю використання електронних платіжних засобів платіжної картки №9001 та видача Клієнтові такої картки.

Згідно із пунктом 3 цього договору обслуговування рахунку здійснюється відповідно до договірних умов та правил відкриття і обслуговування ПАТ «Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів платіжних карток та за тарифами для фізичних осіб за операціями з платіжними картками Банку згідно із обраним клієнтом тарифним пакетом.

Як передбачено у підпунктах 4.1 та 4.2 пункту 4 договору, заява-договір, умови та тарифи у сукупності є договором банківського рахунку, а останній є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України.

19 березня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» виконано платіжне доручення №3710, яке надано Товариством з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад «Чайка» з перерахування грошових коштів із поточного рахунку №001, відкритого у цьому ж банку, у розмірі 275000 грн. на карткові рахунки фізичних осіб, відкриті у ПАТ «Банк «Київська Русь», зокрема і на рахунок ОСОБА_1 номер 9001 у сумі 65000 грн.

Як пояснили у судовому засіданні позивач та третя особа, внесення цих коштів проводилось відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Чайка» від 2 березня 2015 року щодо виплати дивідендів учасникам товариства (а.с.13-14), зокрема і ОСОБА_2; а частина коштів за розпорядженням ОСОБА_2, яка є матірю позивача і при вирішенні питання щодо перерахування отриманих як дивіденди коштів діяла відповідно до вимог статті 319 Цивільного кодексу України та статті 41 Конституції України, перераховано на рахунок ОСОБА_1

Також надали копії платіжного доручення №3710 від 19 березня 2015 року (а.с.11), платіжної відомості розрахунків №25 від 19 березня 2015 року (а.с.12), довідки ТОВ «ДОЗ СТ «Чайка» про результати розподілу суми прибутку згідно рішення загальних зборів учасників товариства (а.с.15); довідки Богуславського відділення Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 22 червня 2015 року №181 про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с.16), свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Чайка» (а.с.17) та його статуту (а.с.18-29), наказу №152 від 2 листопада 2010 року про призначення ОСОБА_2 генеральним директором ТОВ «ДОЗ СТ «Чайка» (а.с.30).

До того ж, позивач підкреслював, що станом на 1 березня 2015 року на його поточному рахунку вже перебувало 27704,13 грн., питань щодо законності внесення яких у відповідача не виникало.

Як видно з довідки Богуславської регіональної дирекції ПАТ «Банк «Київська Русь», станом на 19 березня 2015 року залишок коштів на рахунку номер 9001 становив 90009,63 грн. (а.с.31).

Крім того, з виписки за договором №412021-12OBR/2013 по рахунку №9001 за період з 1 березня 2015 року по 20 березня 2015 року, виданої ПАТ «Банк «Київська Русь» 17 червня 2015 року, вбачається, що вихідний залишок коштів на рахунку позивача складав 90239,86 грн. (а.с.32).

Судом зясовано, що Правлінням Національного банку України 19 березня 2015 року прийнято постанову №190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних». На підставі такої постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено рішення №61 від 19 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» (а.с.66-67), згідно із яким з 20 березня 2015 року введено на три місяці тимчасову адміністрацію, а також призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3.

У подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду №116 від 15 червня 2015 року продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» по 19 липня 2015 року включно; на цей же період продовжено повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 (а.с.68).

17 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №138, яким припинено з 17 липня 2015 року здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» і у цей же день розпочато процедуру ліквідації названого банку із відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 17 липня 2015 року, а Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку призначено ОСОБА_3 строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року (а.с.69-70).

Позивач у судовому засіданні пояснив, що 17 червня 2015 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено оголошення про виплату вкладникам ПАТ «Банк «Київська Русь» коштів за договорами строк дії яких закінчився до 31 березня 2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки); тут же зазначалося, що виплати коштів будуть здійснюватися через установи шести банків, у тому числі через ПАТ «Акціонерний банк «Південний», відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Також ОСОБА_1 зазначив, що 18 червня 2015 року він звернувся до ПАТ «Акціонерний банк «Південний» із приводу отримання належних йому коштів за договором банківського вкладу (рахунку) №412021-12OBR/2013 від 8 квітня 2014 року у сумі 90239,86 грн.; однак, у видачі грошових коштів було відмовлено з тих підстав, що Уповноваженою особою Фонду позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

ОСОБА_1 стверджував, що 19 червня 2015 року звертався до Уповноваженої особи Фонду стосовно видачі коштів за згаданим договором банківського вкладу (рахунку), однак відповіді не отримав.

Листом від 17 липня 2015 року №6537/28-26319 за підписом директора Департаменту бізнесу з платіжними картками ПАТ «Банк «Київська Русь», позивача повідомлено, що уповноваженою особою Фонду визнано сумнівною операцію щодо перерахування 19 березня 2015 року коштів у сумі 65000 грн. на його картковий рахунок №9001, у звязку із чим відповідні документи були направлені Банком на розгляд до правоохоронних органів, а операції за таким рахунком тимчасово обмежені (а.с.47).

12 жовтня 2015 року Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» сформовано повідомлення про нікчемність правочинів (а.с.72-74), зокрема щодо перерахування суми у 65000 грн. на рахунок ОСОБА_1 з призначенням платежу «кошти, що сплачені у формі дивідендів ОСОБА_2О.». Визнання такого правочину нікчемним обґрунтовано тим, що кошти надійшли внаслідок «дроблення» рахунку іншого клієнта, що свідчить про те, що ТОВ «ДОЗ СТ «Чайка» мало на меті отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а перерахування відповідних коштів ТОВ «ДОЗ СТ «Чайка» надало можливість йому як власнику вкладу, розмір якого перевищує 200000 грн. та повернення якого не гарантується Фондом, отримати цю суму повністю, що є наданням переваг такому вкладнику перед іншими кредиторами. Тут же зазначено, що перерахування відповідних коштів ТОВ «ДОЗ СТ «Чайка» на карткові рахунки ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за відсутності достатнього розміру грошових коштів на кореспондентському рахунку Банку задля задоволення всіх платіжних доручень, виставлених відповідною датою та за умови невиконання інших платіжних доручень (19 березня 2015 року Банком виконано лише 10,93 % отриманих у цей день платіжних доручень) є наданням ТОВ «ДОЗ СТ «Чайка» як клієнту Банку переваг, прямо не встановлених для нього законодавством та внутрішніми документами Банку.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що порушує його право на отримання гарантованої суми вкладу, звернувся до суду із таким позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За визначенням у частині першій статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції на час виникнення спірних відносин, виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина перша статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За правилами частин першої-третьої статті 27 цього ж Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

За нормами частини п'ятої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону (частина шоста статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За нормами пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (Положення №14), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення закріплено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Як вже зазначалось, відповідач у запереченнях послався на те, що для отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів особа повинна бути вкладником і мати вклад; а також на те, що правочин стосовно зарахування на картковий рахунок позивача коштів у сумі 65000 грн. на підставі статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемним, так як він порушує публічний порядок і спрямований на незаконне заволодіння майном держави, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 12 жовтня 2015 року.

Суд звертає увагу, що у випадку, який розглядається, застосуванню підлягає визначення понять «вклад» і «вкладник», які містяться у статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; а вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, згідно із наведеними визначеннями, позивач, на підставі договору №412021-12OBR/2013 від 8 квітня 2015 року із ПАТ «Банк «Київська Русь», є вкладником у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Стосовно визнання ПАТ «Банк «Київська Русь» сумнівною операції з перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів у сумі 65000 грн., як-то вказано у листі від 17 липня 2015 року №6537/28-26319 (а.с.47), суд звертає увагу на таке.

Критерії визнання операції сумнівною містяться у Положенні про порядок ведення банку даних про сумнівні фінансові операції, затвердженому наказом Державної податкової служби України №155 від 17 листопада 2011 року. У той же час, будь-якої із наведених у такому Положенні ознак, яка б давала підстави вважати операцію у цьому випадку сумнівною, - не зазначено, доказів сумнівності відповідної операції Уповноваженою особою Фонду до суду також не подано. Більше того, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженій особі Фонду не надано право на віднесення фінансових операцій до сумнівних та на невключення через це вкладника до відповідного Переліку.

Стосовно визнання нікчемним правочину щодо перерахування на картковий рахунок позивача коштів у сумі 65000 грн. в рахунок отримання третьою особою дивідендів, суд враховує наступне.

Згідно із частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції на час виникнення спірних відносин, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За положеннями частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції на час виникнення спірних відносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з наступних підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Разом із тим, суду у ході судового розгляду справи не було надано доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається.

Стосовно посилань уповноваженої особи Фонду у повідомленні від 12 жовтня 2015 року про нікчемність правочинів із приводу того, що 19 березня 2015 року виконано лише 10,93 % платіжних доручень, зокрема і доручення про перерахунок коштів на рахунок позивача за відсутності достатнього розміру грошових коштів на кореспондентському рахунку Банку задля задоволення всіх платіжних доручень, що є наданням переваг, то такі доводи суд не приймає до уваги, оскільки позивач безпосередньо не має доступу до проведення операцій із грошовими коштами в банку, при цьому, навіть за умови неналежного виконання працівниками банку своїх посадових обовязків позивач, як добросовісна сторона договору банківського вкладу (рахунку), не повинен нести відповідні негативні наслідки у зв'язку із цим.

Крім того, суд звертає увагу, що, як вже зазначалось і вказано у частині другій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перевірка правочинів на предмет нікчемності повинна здійснюватися протягом дії тимчасової адміністрації. У цьому ж випадку відповідний правочин визнано нікчемним під час процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» у повідомленні від 12 жовтня 2015 року.

У частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Разом із тим, відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (рахунку) у досліджуваному випадку; відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства вирішується виключно судом.

Судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (рахунку) позивача відповідачем не надано.

За таких обставин твердження відповідача щодо нікчемності правочину про перерахунок на картковий рахунок ОСОБА_1 суми у 65000 грн. є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу і на ту обставину, що до Переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не було включено усю суму коштів, яка знаходилась на рахунку позивача станом на 19 березня 2015 року (а.с.31-32), а нікчемною визнано лише операцію із зарахування на рахунок ОСОБА_1 коштів у сумі 65000 грн. При цьому, жодних пояснень і підстав цього як у запереченнях, так і у повідомленні від 12 жовтня 2015 року Уповноважена особа Фонду не вказала.

Таким чином, відповідачем (до 17 липня 2015 року - Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3, з 17 липня 2015 року - Уповноваженою особою Фонду на лквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3Ю.) не доведено наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладника відповідно до договору банківського вкладу (рахунку) №412021-12OBR/2013 від 8 квітня 2014 року.

За нормами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Як встановлює частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн., доказів понесення інших судових витрат не надано. Тому судові витрати щодо сплати судового збору у вказаній сумі підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідно до договору банківського вкладу (рахунку) №412021-12OBR/2013 від 8 квітня 2014 року, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, згідно із договором банківського вкладу (рахунку) №412021-12OBR/2013 від 8 квітня 2014 року.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (рахунку) №412021-12OBR/2013 від 8 квітня 2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 (ідентифкаційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 листопада 2015 р.