Справа № 826/9306/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9306/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, - В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Київській області, в якому просив:

Визнати неправомірною відмову головного управління Держземагенства України у Київській області від 17 квітня 2015 року у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,0598 га, яка розташована в СТ «Червона гвоздика» в с.Пороскотень на території Клавдієве-Тарасівської селищної Ради Бородянського району Київської області.

Зобов'язати відповідача видати дозвіл на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,0598 га, яка розташована в СТ «Червона гвоздика» в с.Пороскотень на території Клавдієве-Тарасівської селищної Ради Бородянського району Київської області на підставі наданих документів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності прийнятого наказу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.03.2015 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,0598 га, яка розташована в Садовому товаристві «Червона гвоздика» в с. Пороскотень на території Клавдієво-Тарасівської селищної Ради Бородянського району Київської області.

Головне управління Держземагентства у Київській області листом від 17.04.2015 повідомило ОСОБА_2, що до клопотання від 18.03.2015 не доданий генеральний план садового товариства та довідка садового товариства.

Крім того, в даному листі Головне управління Держземагентства у Київській області рекомендувало ОСОБА_2 повторно звернутися із даним клопотанням та надати (крім поданих документів):

- довідку садового товариства (завірена належним чином);

- викопіювання з генерального плану садового товариства (завірений належним чином);

- відповідні графічні матеріали з зазначенням місця розташування земельної ділянки;

- паспорт, ідентифікаційний код;

- технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки в садовому товаристві.

Однак, позивач, вважає, що Головне управління Держземагентства у Київській області протиправно відмовило у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва.

Оцінивши вищевикладене, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши положення чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Аналізуючи доводи та пояснення позивача, колегія суддів звертає увагу, що при подані клопотання, яке зареєстроване від 20.03.2015 року №31-5923/0/16-15-кгс, про надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, ним були подані такі документи: копія паспорта, копія ідентифікаційного коду, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, лист відділу Держземагенства у Бородянському районі.

У зв'язку з тим, що на підставі розпорядження Бородянської районної державної адміністрації розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (Державний Акт на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва ОСОБА_2 на території Клавдієве-Тарасівської сільської ради Бородянського району Київської області (поза межами населених пунктів) Позивач вважає, що дана документація є підставою для передачі у власність земельної ділянки.

При цьому не обхідно враховувати, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій», (в редакції до 01.01.2013), одним із видів документації із землеустрою було передбачено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі якої заявнику видавався державний акт.

Однак, в зв'язку з внесеними змінами до земельного законодавства, порядок державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно змінився.

Відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про державний земельний кадастр" з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки, на право постійного користування земельними ділянками не видаються.

В зв'язку з чим, Законом України «Про землеустрій» (із змінами від 01.01.2013) виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку не передбачено.

Відтак колегія суддів робить висновок, що затвердити вид документації - технічна документація, яка не передбачена законодавством не можливо.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Керуючись вказаними вище нормами, дійсно, громадяни які не встигли до 01.01.2013 року затвердити технічну документацію, з метою отримання земельної ділянки у власність повинні були звернутись до відповідного органу (стаття 122 ЗК України) в порядку визначеному чинним законодавством України для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV, проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 ЗК Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Відповідно до ч.1.ст. 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що садівництво може вестися громадянами як у складі садівницького товариства, що є юридичною особою (колективне садівництво), так і індивідуально.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем не було прийнято рішення ні про надання дозволу, ні про відмову у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,0598 га, яка розташована в Садовому товаристві "Червона гвоздика" в с. Пороскотень на території Клавдієво-Тарасівської селищної Ради Бородянського району Київської області.

Відповідно до частини п'ятої статті 35 Земельного кодексу України, приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Керуючись цією нормою, при розгляді питання щодо приватизації земельної ділянки в садовому товаристві членом садового товариства, Головному управлінню необхідно отримати підтвердження на громадянина від садового товариства про його членство.

Тобто уповноваженою особою - головою садового товариства зазначаються відомості про члена товариства, що містяться в товаристві, такі як: з якого часу та якою за номером земельною ділянкою користується громадянин.

Така довідка серед поданих матеріалів була відсутня про що зазначено Головним управлінням у відповіді.

В пункті 2 Постанови Ради Міністрів УРСР «Про впорядкування організації колективного садівництва і городництва» від 14 лютого 1985 р. N 65 (яка станом на 18.03.2015 була чинною), освоєння території колективного саду може бути розпочате лише після затвердження виконавчим комітетом районної, міської Ради народних депутатів, на території якої знаходиться садівницьке товариство, проекту її організації та забудови.

Відтак, Головним управлінням перевіряється, що бажана до відведення земельна ділянка яка зазначається громадянами відповідає затвердженому проекту організації та забудови території садового товариства.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що громадяни мають право приватизувати земельну ділянку для ведення садівництва шляхом подання до уповноваженого органу клопотання з обов'язковими додатками та правовстановлюючими документами, зокрема, для приватизації садової ділянки необхідно додатково надати довідку з садового товариства про те, що заявник є членом цієї організації і що йому виділено земельну ділянку під певним номером згідно зі схемою (плану) організації території кооперативу (товариства) та викопіювання генерального плану товариства, який додається до довідки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як вище зазначалось, 18.03.2015 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва.

Колегія суддів, вважає, що Головне управління Держземагентства у Київській області, розглянувши клопотання позивача від 18.03.2015, правомірно надало відповідь, у якій рекомендувало надати необхідні документи, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується самим позивачем, до поданого клопотання не було надано правовстановлюючих документів, а саме: довідки садового товариства та генерального плану садового товариства. Тобто, аналізуючи вищенаведене можна зробити висновок, що факт відмови позивачеві у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва не встановлений, оскільки у матеріалах справи відсутнє відповідне рішення уповноваженого органу, а рекомендаційний лист не можна вважати рішенням суб'єкта владних повноважень.

Отже, враховуючи, що для приватизації садової ділянки необхідно додатково надати довідку садового товариства та генеральний план садового товариства, та, враховуючи, що позивач дані документи не подав до відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у Головного управління Держземагентства у Київській області законних підстав для надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою.

Колегія суддів також, зазначає з приводу вимоги позивача щодо зобов'язання Відповідача розглянути клопотання та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою наступне - дана вимога порушує дискреційні права Головного управління визначені земельним законодавством України.

Колегія суддів зауважує, що суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за № 13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 03 листопада 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.