Справа № 500/4766/15-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 500/4766/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Баннікова Н.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Кравця О.О,

- Яковлева Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

05 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління ПФУ в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення управління ПФУ № 60 від 06.07.2015 року про відмову в призначені пенсії та зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років, згідно Закону України «Про прокуратуру»

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача він має пільговий стаж для призначення пенсії, а відповідачем неправомірно не зараховано до пільгового стажу половину строку навчання в Одеському артилерійському командному училищі ім.М.В.Фрунзе з 01.08.1987 року по 20.06.1991 р.

Відповідач заперечував проти позову обґрунтовуючи свою відмову тим, що період навчання позивача в Одеському артилерійському командному училищі ім.М.В.Фрунзе зараховується до загального трудового стажу, але не може бути зарахований до 22 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачене ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

З 01 серпня 1987 до 23 червня 1991 року ОСОБА_2 навчався в Одеському вищому артилерійському командному училищі ім.М.В.Фрунзе.

З 1994 року по 2003 рік проходив службу в органах внутрішніх справ.

З 06 травня 2003 року безперервно (на час подання адміністративного позову) працює в органах прокуратури.

29 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до управління ПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч.5 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

06 липня 2015 року рішенням управління ПФУ позивачу відмовлено в призначені пенсії за вислугу років на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену законодавством для слідчих і прокурорів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що навчання позивача з серпня 1987 року по червень 1991 року курсантом Одеського вищого артилерійського командного училища ім.М.В.Фрунзе прирівнюється до строкової військової служби, половина якої підлягає зарахуванню до 22 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (далі Закон № 1789-XII), прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

До вислуги років, що дає право на пенсію, згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-1V страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та такий згідно ч. 10 ст. 24 цього Закону зараховується в одинарному розмірі.

Частина 4 цієї ж статті передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених ним законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема в Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до ч. З цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Тобто діюче на той час законодавство передбачало зарахування періоду навчання у вищому та середньому навчальному закладі до загального трудового стажу в повному обсязі.

Спеціальний стаж це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону України «Про прокуратуру».

З матеріалів справи вбачається, 01.08.1987р. позивач призваний на військову службу, що підтверджується даними послужного списку.

З цього ж документу вбачається, що з 01 серпня 1987 року по 23 червня 1991 року навчався в Одеському вищому артилерійському командному училищі ім.М.В.Фрунзе. В 1991 році позивач отримав воєнну освіту та звання лейтенанту по закінченню Одеського вищого артилерійського командного училища ім.М.В.Фрунзе (а.с.10-12).

Оскільки навчання позивача в вищому військовому училищі прирівнювалось до військової служби, то до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на зазначений період часу, а саме Закон СРСР «Про загальний військовий обов'язок», Закон України «Про військову службу».

Статтею 11 Закону СРСР «Про загальний військовий обов'язок» на громадян, які були прийняті до військово-навчальних закладів, перебували на дійсній військовій службі, розповсюджувалися обов'язки, які встановлені для військовослужбовців строкової служби.

25.03.1992 року ухвалено Закон України №2232-ХП «Про військовий обов'язок і військову службу», у частині першій ст. 25 якого зазначено, що навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба. Законом України від 18.06.1999 року №766 «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» в ст. 25 вказаного Закону внесено зміни, зокрема, ч. 6 визначено, що в строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, із розрахунку два місяці служби (навчання ) у зазначених військових навчальних закладах за один місяць строкової військової служби.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що навчання позивача в Одеському вищому артилерійському командному училищі ім.М.В.Фрунзе прирівнюється до строкової військової служби та половина цього строку підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», як строкова військова службу з огляду на положення 11 Закону СРСР «Про загальний військовий обов'язок».

Апеляційна інстанції не містить правових підстав для скасування висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду від 19 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Кравець

Суддя: Ю.В.Яковлев