Справа № 803/3560/15
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Справа № 803/3560/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Масюк Г.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Луга» до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним дій та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Луга» (далі - ПАТ «Луга», позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі ОСОБА_4 ОДПІ, відповідач-1), Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції у Волинській області (далі ВДВС ОСОБА_4 МУЮ, відповідач-2) про визнання протиправним дії ОСОБА_4 ОДПІ щодо направлення до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ вимоги про сплату недоїмки №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року та скасування постанов ВДВС ОСОБА_4 МРУЮ про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року, про стягнення виконавчого збору від 14.09.2015 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 року, про розшук майна боржника та арешт коштів боржника від 18.09.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області винесено вимогу про сплату ПАТ «Луга» боргу №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн. Дану вимогу позивач оскаржив до Волинського окружного адміністративного суду (справа №803/2398/14), однак ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року (справа №876/206/15) вимогу було визнано правомірною. За період судового оскарження вищевказаної вимоги ПАТ «Луга» наростило суму боргу за єдиний соціальний внесок перед відповідачем. На підставі картки особового рахунку платника податків на 16.06.2015 року борг ПАТ «Луга» становив 488243,61 грн., тому ОСОБА_4 ОДПІ 16.06.2015 року було винесено нову вимогу про сплату боргу №Ю-1212/3-23 на суму 488243,61 грн. За зверненням відповідача 09.07.2015 року ВДВС ОСОБА_4 МУЮ відкрив виконавче провадження про примусове виконання вимоги про сплату боргу №Ю-1212/3-23 на суму 488243,61 грн., виніс постанову від 17.07.2015 року про стягнення з ПАТ «Луга» виконавчого збору в розмірі 48824,36 грн., та постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 17.07.2015 року. 01.09.2015 року до ВДВС ОСОБА_4 МРУЮ подано заяву про примусове виконання вимоги про сплату боргу №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн., на підставі якої відкрито виконавче провадження від 04.09.2015 року про примусове виконання даної вимоги, винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 14.09.2015 року на суму 23844,08 грн., постанову про арешт майна ПАТ «Луга» та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 р. Таким чином, на сьогоднішній день узгоджена заборгованість ПАТ «Луга» перед ОСОБА_4 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області становить 488243,61 грн., а стягується в порядку виконавчого провадження 726684,42 грн.

Вважає, що направивши до підрозділу ВДВС вимогу про сплату боргу №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн., відповідач-1 вчинив подвійне стягнення суми боргу за одне й те саме порушення, право на яке чинним законодавством України не передбачено і не відповідає нормам матеріального права, вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

А отже, визнання судом дій відповідача-1 щодо направлення до підрозділів ВДВС вимоги про сплату недоїмки №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн. неправомірними, існуватиме необхідність відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом скасування постанов ВДВС, що прийняті в рамках, на підставі і в спосіб, визначений чинним законодавством, але через неправомірні дії відповідача, які полягають у подвійному стягненні заборгованості.

Просить суд визнати протиправними дії ОСОБА_4 ОДПІ щодо направлення до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ вимоги про сплату недоїмки №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн. та скасувати постанови ВДВС ОСОБА_4 МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року, постанову про стягнення виконавчого збору від 14.09.2015 року у розмірі 23844,08 грн., постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 року, постанову про розшук майна боржника від 18.09.2015 року та постанову про арешт коштів боржника від 18.09.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОДПІ в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.38), в яких вказує на те, що позивачем не сплачувався єдиний внесок та існувала недоїмка зі сплати єдиного внеску, то податковим органом у відповідності до норм чинного законодавства було сформовано та винесено вимогу про сплату боргу №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн. Дана вимога оскаржувалось позивачем до суду, є чинною, судом не скасована, оскільки протягом десяти календарних днів з дня узгодження податкової вимоги позивачем дана сума боргу не була погашена ОСОБА_4 ОДПІ направила її до ВДВС для примусового виконання. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Представник відповідача ВДВС ОСОБА_4 МУЮ адміністративний позов не визнав повністю, просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. В письмових запереченнях вказує на те, що державним виконавцем на законних підставах винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року з виконання вимоги про сплату недоїмки ПАТ «Луга» №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн. В наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання позивачем не виконано, в звязку з чим державним виконавцем були винесені постанови про стягнення виконавчого збору від 14.09.2015 року у розмірі 23844,08 грн., постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 року, постанову про розшук майна боржника від 18.09.2015 року, постанову про арешт коштів боржника від 18.09.2015 року та вчиненні дії по примусовому виконанні виконавчого документу. Просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.42-43).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, зясувавши всі обставини у справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є безпідставним та не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Луга» є платником єдиного внеску.

Відповідно до картки обліку ПАТ «Луга», з 20.11.2014 року за ним рахувалась недоїмка на загальну суму 238440,81 грн.

13.11.2014 року ОСОБА_4 ОДПІ винесено вимогу № Ю-1212-25 про сплату ПАТ «Луга» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 238440,81 грн. (а.с.8).

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ОСОБА_4 ОДПІ направивши до ВДВС вимогу про сплату боргу №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн., вчинила подвійне стягнення суми боргу за одне й те саме порушення, оскільки, як вбачається з картки особового рахунку платника ПАТ «Луга», станом на 13.05.2015 року за відповідачем рахувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 488243,61 грн., з яких недоїмка становить 483338,31 грн., пеня 4905,30 грн.

16.06.2015 ОСОБА_4 ОДПІ винесено вимогу №Ю-1212/3-23 про сплату ПАТ «Луга» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 488243,61 грн. (а.с.5).

Пунктом 8.5 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №455 (далі Інструкція №455) визначено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач оскаржував у встановленому законному порядку до суду вимогу про сплату боргу № Ю-1212-25 від 13.11.2014 року та вимогу №Ю-1212/3-23 від 16.06.2015 року. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року в справі №803/2398/14 в задоволенні адміністративного позову ПАТ «Луга» до ОСОБА_4 ОДПІ про скасування вимоги про сплату боргу від 13.11.2014 року №Ю-1212-25 відмовлено повністю. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року справа №876/206/15 вищевказане рішення суду залишено без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Луга» без задоволення. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.08.2015 року в справі №803/1715/15 в задоволенні адміністративного позову ПАТ «Луга» до ОСОБА_4 ОДПІ про скасування вимоги про сплату боргу від 16.06.2015 року №Ю-1212/3-23 відмовлено повністю. Дана постанова не набрала законної сили, оскільки оскаржується позивачем в апеляційному порядку.

Таким чином, вимога про сплату боргу від 13.11.2014 року №Ю-1212-25 визнана судами правомірною, та такою, що винесена ОСОБА_4 ОДПІ у відповідності з нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та Інструкції №455.

Суд звертає увагу на те, що вимоги про сплату боргу №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року в сумі 238440,81 грн., є чинною.

Відповідно до пункту 6.8 розділу 6 Інструкції №455 у разі якщо платник, який одержав вимогу і протягом десяти календарних днів після її отримання не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені, не узгодив вимогу з відповідним органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу у судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня узгодження вимоги, орган доходів і зборів надсилає до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Згідно з п. 8.2 та 8.8 Інструкції №455 вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми, узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін, фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Оскільки протягом десяти календарних днів, з дня узгодження податкової вимоги позивачем дана сума боргу не була погашена, ОСОБА_4 ОДПІ вимога № Ю-212-25 від 13.11.2014 року подана до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що вимога ОСОБА_4 ОДПІ ДФС у Волинській області про сплату боргу №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року в розмірі 238440,81 грн. правомірно надіслана до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ з дотриманням вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на підставі п.8.8 Інструкції №455, оскільки така вимога правомірно сформована на підставі даних особових рахунків платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень, а позивачем не надано доказів протиправності дій ОСОБА_4 ОДПІ.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про визнання протиправними дії ОСОБА_4 ОДПІ щодо направлення до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ вимоги про сплату недоїмки №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року на суму 238440,81 грн., задоволенню не підлягає.

Що стосується винесення ВДВС ОСОБА_4 МУЮ постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року, про стягнення виконавчого збору від 14.09.2015 року у розмірі 23844,08 грн., про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 року, про розшук майна боржника від 18.09.2015 року та про арешт коштів боржника від 18.09.2015 року, то суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник позивача ствердила суду, що претензій до дій державного виконавця у позивача не має, оскільки останній отримавши вимогу № Ю-1212-25 від 13.11.2014 року діяв виключно в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (надалі Закон України № 606-XIV) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст. 17 Закону України № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Частиною 2 ст. 24 Закону України № 606-XIV передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що вищевказана вимога про сплату боргу ПАТ «Луга» від 13.11.2014 року №Ю-1212-25 надійшла до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ 01.09.2015 року та в той же день зареєстрована у відділі ДВС.

04.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Володимир-Волинського МУЮ у Волинській області Хмелюком Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанні вимоги №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року та надано боржнику строк для добровільного виконання постанови до 11.09.2014 року (а.с.9).

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки в державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження передбачених ст. 26 Закону України № 606-XIV, доказів невідповідності виконавчого документу вимогам Законом України «Про виконавче провадження», спливу строку пред'явлення такого документа до виконання чи предявлення до виконання виконавчого документа не до відповідного органу державної виконавчої служби, або ж доказів наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, позивачем суду не надано, то суд приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року по примусовому виконанні вимоги №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року винесена державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а отже відсутні підстави для її скасування.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Судом також встановлено, що ПАТ «Луга» в добровільному порядку в строк встановлений державним виконавцем самостійно не виконав рішення про сплату боргу в сумі 23844,08 грн.

Відповідно до статті 27 Закону України № 606-XIV ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 57 Закону України № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

14.09.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Володимир-Волинського МУЮ у Волинській області Хмелюком Т.М. відповідно до вимог вищевказаної статті Закону винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 52 Закону України № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем 18.09.2015 року винесено постанови про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках в банках (а.с.11-12).

Частиною 1 статті 40 Закону України № 606-XIV передбачено, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Так, на виконання вимог вищезазначеної статті 18.09.2015 року державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника, а саме транспортних засобів ПАТ «Луга» (а.с.13).

Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 року, про розшук майна боржника та арешт коштів боржника від 18.09.2015 року винесені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а отже відсутні підстави для їх скасування.

Що стосується винесення 14.09.2015 року ВДВС ОСОБА_4 МУЮ постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 23844,08 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Володимир-Волинського МУЮ у Волинській області Хмелюком Т.М. було винесено постанову про стягнення з боржника ПАТ «Луга» виконавчого збору в сумі 23844,08 грн., оскільки боржник не виконав у добровільному порядку у наданий строк встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року (а.с.10).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України № 606-XIV державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Суд зазначає, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Як зазначалось судом 14.09.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Володимир-Волинського МУЮ у Волинській області Хмелюком Т.М. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.14).

Отже, ВДВС ОСОБА_4 МУЮ в межах виконавчого провадження до винесення постанови про стягнення виконавчого збору вчинялись заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону України № 606-XIV заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

В той же час, в пункті 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено про те, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафів належить до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії. Виконавчий збір це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

В даному випадку вимоги ОСОБА_4 ОДПІ про сплату недоїмки №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року не була виконана ПАТ «Луга» добровільно у визначений строк, внаслідок чого посилання позивача на відсутність підстав для стягнення виконавчого збору є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 26.06.2014 по справі № К/800/32360/13.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування постанови ВДВС ОСОБА_4 МУЮ від 14.09.2015 про стягнення з ПАТ «Луга» виконавчого збору в розмірі 23844,08 не підлягає задоволенню, оскільки, вищевказана постанова була винесена відповідачем у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача, а стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідачами під час розгляду справи надано суду належні та допустимі докази щодо законності дій ОСОБА_4 ОДПІ по направленню до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ вимоги про сплату недоїмки №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року та винесення ВДВС ОСОБА_4 МУЮ постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року, про стягнення виконавчого збору від 14.09.2015 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 року, про розшук майна боржника та арешт коштів боржника від 18.09.2015 року.

Таким чином, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ «Луга» та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2,11,17,71,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Луга» до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним дій ОСОБА_4 ОДПІ щодо направлення до ВДВС ОСОБА_4 МУЮ вимоги про сплату недоїмки №Ю-1212-25 від 13.11.2014 року та скасування постанов ВДВС ОСОБА_4 МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2015 року, про стягнення виконавчого збору від 14.09.2015 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2015 року, про розшук майна боржника та арешт коштів боржника від 18.09.2015 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 03 листопада 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський