Справа № 803/39/15-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Справа № 876/3250/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Гелецького П.В.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Луцька дорожньо-експлуатаційна дільниця» та Луцької обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року за позовом Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Луцька дорожньо-експлуатаційна дільниця» до Луцької обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення з приводу прийняття податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

В січні 2015 року Дочірнє підприємство «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Луцька дорожньо-експлуатаційна дільниця» (далі ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі філії «Луцька ДЕД») звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом до Луцької обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ), Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області), в якому просило визнати протиправними податкове повідомлення-рішення (далі ППР) № НОМЕР_1 від 02.12.2014 р. та рішення Головного управління ДФС у Волинській області № 1509/10/03-20-10-23-06 від 19.12.2014 р. про залишення ППР без змін та визнати протиправними дії відповідача , яким товариству було зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість (далі ПДВ) у розмірі 43 540,37 грн.

Позов мотивований тим, що нарахування податку з доходів фізичних осіб (далі ПДФО) за відповідний робочий період на суму нарахованої заробітної плати здійснюється незалежно від фактичної її виплати. Однак, законами чітко визначено, що фактична сплата цього податку за конкретний робочий період, зокрема, заробітної плати, здійснюється одночасно з її виплатою за конкретний робочий період (календарний місяць), на яку він нарахований.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 р. адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано ППР Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 від 02.12.2014 р. в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 50 346,16 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. Стягнуто з ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в дохід Державного бюджету України несплачений судовий збір в розмірі 2 085,09 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 р. провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у Волинській області № 1509/10/03-20-10-23-06 від 19.12.2014 р. про результати розгляду первинної скарги було закрито. Дана ухвала сторонами в апеляційному порядку оскаржена не була.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, її оскаржили сторони.

Позивач апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України (далі ПК України). Крім того, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про порушення філією підприємства п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, оскільки ПДФО сплачувався (перераховувався) до бюджету під час виплати заробітної плати. Апелянт також вказує на порушення контролюючим органом вимог п.86.9 ст.86 та п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України в частині прийняття оскаржуваного ППР до винесення остаточного рішення за наслідками розслідування кримінального провадження. Крім того, рішення відповідача про застосування штрафних санкцій на підставі п.127.1 ст.127 ПК України прийняте всупереч диспозиції даної правової норми, при цьому вказує на ігнорування контролюючим органом частини 5 даної статті ПК України. Тому просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 р. в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог та прийняти нову, якою позов ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі філії «Луцька ДЕД» задовольнити повністю.

Луцька ОДПІ апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ДП «Волинський облавтодор» підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом не враховано, що підвищені розміри штрафних санкцій у разі повторного виявлення податкових порушень, передбачених ст.127 ПК України застосовуються за повторне вчинення протягом 1095 днів таких порушень, а не за повторне притягнення до відповідальності платника податків. Тому просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі філії «Луцька ДЕД» та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, представника відповідача ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, подану Луцькою ОДПІ та заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що в період з 22.10.2014 р. по 04.11.2014 р. працівниками Луцької ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» з питань дослідження фінансового стану підприємства, цільового використання коштів, фактичної можливості виплати заробітної плати та своєчасності нарахування, утримання та перерахування до бюджету ПДФО за період з 01.01.2014 р. по 22.09.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки № 8889/22.1/03449048 від 18.11.2014 р.

В ході проведення перевірки встановлено, що за період з 01.01.2014 р. по 31.08.2014 р. підприємством було нараховано, але несвоєчасно перераховано або не перераховано ПДФО в загальній сумі 276 376,45 грн. Оскільки перевірка проводиться за період 01.01.2014 р. по 22.09.2014 р. граничний строк сплати нарахованої суми ПДФО за серпень 2014 року в розмірі 33 505,28 грн. не наступив, тому дана сума не рахується несвоєчасно перерахованою до бюджету податковим агентом для місячного податкового періоду.

Враховуючи вищевикладене, філією «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» несвоєчасно перераховано до бюджету ПДФО за період з січня 2014 року по серпень 2014 року на загальну суму 242 871,17 грн.

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем п.п.168.1.1, 168.1.2, 168.1.4-168.1.6 п.168.1 ст.168 ПК України, в результаті чого несвоєчасно перераховано ПДФО на загальну суму 242 871,17 грн. та п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, в результаті чого на суму податкового боргу було нараховано пеню в розмірі 3 305,66 грн.

На підставі акту перевірки № 8889/22.1/03449048 від 18.11.2014 р. Луцькою ОДПІ було прийнято ППР № НОМЕР_1 від 02.12.2014 р., яким філії підприємства збільшено суму грошового зобовязання за платежем ПДФО, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 171 781,75 грн.

Філією «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» було оскаржене ППР № НОМЕР_1 від 02.12.2014 р. в адміністративному порядку до ГУ ДФС України у Волинській області, рішенням якого про результати розгляду первинної скарги № 1509/10/03-20-10-03-06 від 19.12.2014 р., оскаржуване ППР було залишене без змін, а скаргу без задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги товариства, суд першої інстанції виходив з того, що філія «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» при виплаті заробітної плати своїм працівникам за період з 01.01.2014 р. по 31.08.2014 р., в контексті п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, виступала податковим агентом щодо ПДФО та платником цього податку, а тому відповідно до п.162.1.3 ст.162 цього Кодексу, зобовязана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу, а відтак не прийняв до уваги доводи позивача про безпідставність застосування до філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» штрафних санкцій визначених оскаржуваним ППР з тих підстав, що остання являється відокремленим структурним підрозділом ДП «Волинський облавтодор» і не є юридичною особою. Крім того, з посиланням на вимоги п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, судом не було взято до уваги доводи представника позивача про те, що ПДФО повинен сплачуватися до бюджету виключно під час виплати оподаткованого доходу єдиними платіжним документом. Проте, задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції керувався тим, що податковий орган визначаючи розмір штрафної санкції безпідставно застосував штраф у розмірі 75 відсотків суми податку, оскільки ним не було застосовано до позивача штрафних санкції згідно ч.2 п.127.1 ст.127 ПК України протягом 1095 днів, що виключає по собі наявність підстав для застосування розміру штрафу у вигляді 75 відсотків суми податку та прийшов до висновку, що в даному випадку розмір штрафної санкції слід обчислювати із суми 242 871,17 грн. несплаченого ПДФО за період з 01.01.2014 р. по 31.08.2014 р., виходячи з 50 відсотків суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог статті 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно підпункту 168.1.2 цієї статті, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України).

Відповідно до п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо ПДФО - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що філія «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор», будучи податковим агентом щодо ПДФО та платником вказаного податку, несвоєчасно сплатила його до бюджету, який повинен бути сплачений у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Стосовно правомірності нарахування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій на підставі п.127.1 ст.127 ПК України та відповідності застосованого розміру штрафних санкцій вчиненому правопорушенню, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено п.127.1 ст.127 ПК України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно ч.2 цієї статті, ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобовязання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обовязок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обовязків погашення такої суми податкових зобовязань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, визначальною умовою для застосування штрафних санкцій, передбачених п.127.1 ст.127 ПК України, якою встановлюється міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, є ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) ПДФО до бюджету. При цьому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) від кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу, а саме протягом 1095 днів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» за порушення п.п.168.1.1, 168.1.2, 168.1.4-168.1.6 п.168.1 ст.168 ПК України за несвоєчасну сплату ПДФО в період з 01.04.2011 р. по 31.03.2012 р. застосовувалися штрафні санкції в розмірі 73 070, 89 грн. ОСОБА_5 обставина підтверджується актом перевірки Луцької ОДПІ Волинської області ДПС № 4361/22-1/03449048 від 10.09.2012 р. та винесеного на його підставі ППР № НОМЕР_2 від 24.09.2012 р.

Водночас, згідно довідки розрахунку фінансових та штрафних санкцій до довідки про результати документальної перевірки філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор», розмір штрафу відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України за звітний період, у якому виявлено порушення застосований у розмірі 50 % та 75 %.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що філією «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» протягом 1095 днів вже вчинялося порушення податкового законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.1 п.127.1 ст.127 ПК України, а тому податковий орган, визначаючи розмір штрафної санкції безпідставно застосував штраф у розмірі 75 % суми податку, оскільки не застосовував до позивача штрафних санкції згідно ч.2 п.127.1 ст.127 ПК України протягом 1095 днів, що виключає по собі наявність підстав для застосування розміру штрафу у вигляді 75 % суми податку, який слід обчислювати з суми 242 871,17 грн. несплаченого ПДФО за період з 01.01.2014 р. по 31.08.2014 р., виходячи з 50 % суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, розмір якої складає 121 435,59 грн.

Таким чином, аналізуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваного ППР в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 50 346,16 грн. та підстав для його скасування.

Щодо доводів апелянта ДП «Волинський облавтодор» на порушення контролюючим органом вимог п.86.9 ст.86 та п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України в частині прийняття оскаржуваного ППР до винесення остаточного рішення за наслідками розслідування кримінального провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Як видно з матеріалів справи, позапланова виїзна перевірки філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» була проведена на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України згідно постанови старшого слідчого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 06.10.2014 р.

В матеріалах справи міститься копія постанови старшого слідчого СВ Волинського ЛВ УМВС України у Волинській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 06.10.2014 р., яка винесена в рамках кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 22.09.2014 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.175 Кримінального кодексу України, зокрема за фактом невиплати заробітної плати службовими особами ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Згідно п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється в разі, коли отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 86.9 статті 86 цього Кодексу (чинній на момент прийняття оскаржуваного ППР) передбачено, що у разі якщо грошове зобовязання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Отже, наведена норма ПК України чітко визначає, що обовязковою умовою прийняття контролюючим органом ПРР протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили, є субєкт, тобто розслідування кримінального правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється та предмет, а саме податки та/або збори.

Аналізуючи встановлені судом обставини та наведені вище норми ПК України, колегія суддів вважає, що оскаржуване ППР було прийняте з дотриманням вимог п.86.9 ст.86 та п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України.

Крім того, стосовно доводів представників позивача щодо неможливості сплатити ПДФО у звязку з відсутність належного фінансування, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У відповідності до п.100.2 ст.100 ПК України, платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобовязань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобовязань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобовязання.

Отже, в контексті наведеної норми ПК України та беручи до уваги наявність у філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» обовязку щодо сплати ПДФО згідно приписів п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, останній може звернутися до контролюючого органу з відповідною заявою, а тому зазначені вище доводи апелянта є необґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційних скаргах висновків суду першої інстанції не спростовують, як і не були спростовані вони в ході апеляційного розгляду, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Луцька дорожньо-експлуатаційна дільниця» та Луцької обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року по справі № 803/39/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 30.10.2015 р.