Справа № 826/13602/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 жовтня 2015 року № 826/13602/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві
про скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві (далі по тексу - відповідач,), в якому просило визнати податкове повідомлення-рішення від 03 липня 2015 року № Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві протиправним та скасувати його.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/13602/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 11 серпня 2015 року.

В судовому засіданні 11 серпня 2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що контролюючим органом на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податків до бюджету Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України згідно податкових декларацій за жовтень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, за результатами якої складено акт від 01 липня 2015 року № 263/2655-15-05.

Перевіркою встановлено порушення Державним підприємством Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 03 липня 2015 року № , яким на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 26, 25, 25, 24, 24, 22, 20, 4, 3 календарних днів граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 805181,20 грн. підприємство зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 80518,12 грн. за платежем - податок на додану вартість.

На думку позивача такий висновок акту перевірки спростовується копіями платіжних доручень, наявних в матеріалах справи, а тому спірне податкове повідомлення - рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Положеннями п. 49.1. ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.1.18 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з вимогами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 статті 126 зазначеного Кодексу закріплено, що у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2014 року та 28 листопада 2014 року позивачем фактично здійснено сплату податку на додану вартість в розмірі 308000,00 грн. через ПАТ «Златобанк», підтвердженням чого є копії платіжних доручень № 1515 на суму 208000,00 грн. та № 1518 на суму 100000,00 грн.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Порядок прийняття, реєстрації банками платіжних доручень, списання коштів з рахунків платника та виконання платіжних доручень встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976.

Відповідно до пункту 2.14. банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня».

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті «Дата виконання», має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня (пункт 2.19).

З копій платіжних доручень № 1515 та № 1518 вбачається, що вони прийняті банком протягом операційного дня 21 листопада 2014 року та 28 листопада 2014 року, що, в свою чергу, дає підстави вважати, що позивач сплатив податкове зобов'язання з податку на додану вартість в межах граничного терміну сплати.

У свою чергу, позивач листом від 19 грудня 2014 року № 15-4/40-273 повідомив контролюючий орган про своєчасність сплати податку на додану вартість та несвоєчасність виконання банком відповідних платіжних доручень.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у справі № 910/28483/14, залишеним без змін Київським апеляційним господарським судом від 20 травня 2015 року зобов'язано ПАТ «Златобанк» (01030, м.Київ, Шевченківський район, вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52, ) переказати кошти за платіжними дорученнями Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України (01021, м.Київ, Печерський район, вул. Лепська, буд. 5, ) № 1498 від 17.11.2014, № 1530 від 17.12.2014, № 1515 від 21.11.2014, № 1516 від 21.11.2014, № 1518 від 28.11.2014, № 1518 від 28.11.2014, № 1523 від 10.12.2014, № 1524 від 10.12.2014, № 1530 від 17.12.2014, № 1 та № 2 від 06.01.2015.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у справі № 910/28483/14, останнім видано наказ про примусове виконання рішення від 27 травня 2015 року.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 лютого 2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк", згідно з яким з 14 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк».

Так, відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року № К/800/65943/13, від 26 лютого 2014 року № К/800/13275/13, від 15 грудня 2014 року № К/800/45490/14.

Таким чином, враховуючи вищезазначені правові норми та сплату позивачем податку на додану вартість у встановлений Податковим кодексом України термін сплати, беручи до уваги те, що відповідачем не наведено жодних доказів на спростування своєчасної сплати, суд вважає податкове повідомлення - рішення від 03 липня 2015 року № неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03 липня 2015 року № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник