Справа № 22а-315/11
Суддя: Обідіна О. І.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-315/11 Головуючий у 1-й інстанції Соболєв Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Дорош А.І., Панченка О.О.

Розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області

на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці про визнання дій неправомірними, зобов'язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову та зобовязано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області провести позивачу з 22 травня 2008 року перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою у розмірі не нижче 8, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, відповідні виплати провести з врахуванням виплаченого.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області провести позивачу з 22 травня 2008 року перерахунок її щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, відповідні виплати провести з врахуванням виплаченого. В решті позову відмовлено.

З постановою суду не погодився відповідач, який в апеляційній скарзі просить скасувати постанову, оскільки вважає, що вона ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.І ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (посвідчення серії А №126121) та має II групу інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, у звязку з чим має право на пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу виплати пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за віком у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,

виходячи з розмірі мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 50. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України. У ст. 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17 листопада 2005 року - відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 6 червня 1996 року особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату недорахованих пенсійних виплат з 22 травня 2008 року позивачу у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів також дійшла висновку, що визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум, є відправною величиною від якої проводиться розрахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Безпідставними вважає колегія суддів посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що розмір пенсії позивачу повинен виплачуватись, не відповідно до вимог Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а на підставі Постанови Кабінет».' Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду є законним та обгрунтованим і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 183-2 ч. 10, 197, 200, 205, 206, КАС України, Законом України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області відхилити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.