Справа № 2а-1695/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2010 р. Справа № 2a-1695/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Тимощука О.Л.,

при секретарі Дущак С.М.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

до відповідача ОСОБА_3 державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2,

2. Відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області

про визнання дій ОСОБА_2 неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу від 13.04.2010р., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій ОСОБА_2 неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу від 13.04.2010р.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-5682/08/0970, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 17.12.2009р. головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, неправомірно, всупереч нормам Закону України „Про виконавче провадження винесено постанову від 13.04.2010р. про накладення штрафу в розмірі 680,00грн., а тому остання підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що у головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відсутні законні підстави та повноваження щодо здійснення перерахунку з 01.01.06р. по 31.12.07р. та з 22.05.08р. до 30.10.08 р., призначеної ОСОБА_4 державної пенсії як інваліду ІІ групи, відповідно до ст.ст. 50.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у звязку із чим позивач звернувся до суду із заявою про розяснення судового рішення та про заміну сторони у виконавчому провадженні, про що був повідомлений державний виконавець, проте заходів щодо зупинення виконавчого провадження ним не було вжито, отже за цих обставин у відповідача не було правових підстав для виконання в повному обсязі судового рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив. Суду пояснив, що на підставі виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом виконавчого листа за № 2а-5682/08/0970 від 17.12.2009р., ним 15.01.2010р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобовязано головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_4 з 01.01.2006р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 30.10.2008р. відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надано термін для добровільного виконання постанови суду від 05.11.2009р. по справі № 2а-5682 до 22.01.2010р. Однак позивачем жодних дій вчинено не було, внаслідок чого була винесена постанова про накладення штрафу від 01.03.2010р. та видано розпорядження про зобовязання боржника виконати постанову суду в термін до 08.03.2010р. В наданий термін постанову суду не виконано, внаслідок чого винесено чергову постанову про накладення штрафу від 13.04.2010р. в подвійному розмірі, що становить 680,00 грн. Зазначив, що вважає свої дії законними тобто такими, що вчинені в порядку та в спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження, а головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було надано достатній строк для добровільного виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2009 року у справі №2а-5682/08/0970 Івано-Франківським окружним адміністративним судом 17.12.2009 року видано виконавчий лист, яким зобовязано головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року та з 22 травня до 30 жовтня 2008 року призначеної ОСОБА_4 державної пенсії як інваліду ІІ групи, відповідно до ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

15.01.2010 р. головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа №2а-5682/08/0970 та надано позивачу термін для добровільного виконання постанови суду від 05.11.2009р. до 22.01.2010р.

Позивачем, у вказаний термін, рішення суду не було виконано, у звязку із чим застосовано штрафні санкції згідно із постановою про накладення штрафу від 01.03.2010року.

Згідно із розпорядженням від 01.03.2010р. №05-12/844 позивача повторно зобовязано в термін до 08.03.2010р., виконати постанову суду, проте станом на 13.04.2010 року рішення виконане не було, з цих підстав відповідачем винесено оскаржувану постанову від 13.04.2010р. про накладення штрафу в розмірі 680,00грн.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України встановлено, що обовязковість рішень суду є основними засадами судочинства.

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної силу в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист (ст. 258 цього Кодексу).

Згідно до ст. 3 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 р. №606-XIV зі змінами та доповненнями (надалі Закону), виконавчі листи, що видаються судами підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону, у разі прийняття виконавчого документа до виконання, державний виконавець у триденний строк з дня його надходження виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій встановлюється строк для добровільного виконання рішення. Копія постанови про відкриття провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. Статтею 30 даного Закону встановлено, що починаючи виконувати рішення, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Відповідно до ст. 76 Закону України Про виконавче провадження, після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобовязує боржника вчинити певні дії, державний виконавець відповідно до ст. 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції, а у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені ст. 87 цього Закону.

Згідно ст. 87 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, основними обставинами, що перешкоджали позивачу виконати постанову від 05.11.2009 року у справі №2а-5682/08/0970 були його твердження з посиланням на норми п.п.5 п.2.2 Положення про головні управління Пенсійного фонду в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27.06.2002р. №11-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України №5-5 від 25.02.2008р.), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 року за №441/6729, про те, що головне управління Фонду в областях здійснює призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію згідно з Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а функції з призначення (перерахунку) пенсії іншим категоріям громадян здійснюють управління у районах та містах області по місцю проживання пенсіонера згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду у районах, містах, районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України №5-5 від 25.02.2008р.) зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 року за №441/6730, а отже позивач вказував на відсутність у нього правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Крім цього зазначав, що в рішенні суду не визначено норму закону, згідно з якою слід було обчислювати мінімальний розмір пенсії за віком для проведення перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_4 з 01.01.06р. по 31.12.07р. та з 22 травня до 30 жовтня 2008 року як інваліду ІІ групи. У звязку із чим звернувся до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення (ст.263 КАСУ) та заміну сторони у виконавчому провадженні (ст.264 КАСУ), які залишені без задоволення. Виконавцем не було зупинено виконавче провадження з цих підстав, що на думку позивача є неправомірним.

Суд не погоджується з наведеними аргументами позивача з наступних підстав. Як встановлено в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду: згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у всіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а отже ОСОБА_4 має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, а також визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму (ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування). Тобто рішенням суду визначений мінімальний розмір пенсії за віком та встановлено обставини, згідно з якими, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повинно здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.50,54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того не приймаються до уваги також посилання позивача на той факт, що головний державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 зобовязаний був зупинити виконавче провадження з підстав звернення позивача до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Згідно із ст.36 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених у статтях 34 і 35 цього Закону. Так, виходячи із системного аналізу ст.ст.34,35 Закону є правом, а не обовязком, державного виконавця зупинити виконавче провадження з підстав звернення самого державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання, звернення ж сторони до суду, з вказаних підстав, в жодному випадку не є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із ст.5 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець здійснює заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, в тому числі, державний виконавець вправі накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Позивачем не була виконана постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.08р. по справі №2а-5682/08/0970 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року та з 22 травня до 30 жовтня 2008 року призначеної ОСОБА_4 державної пенсії як інваліду ІІ групи, відповідно до ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Як встановлено в судовому засіданні вказана постанова суду була виконана позивачем 21.04.2010р.

Таким чином, у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.2 КАС України суд вважає дії головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в розмірі 680,00грн. за невиконання без поважних причин рішення суду правомірними, а оскаржувану постанову законною.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_3 державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій ОСОБА_2 неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу від 13.04.2010р.відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова

набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі 14.06.2010 року.