Справа № 806/862/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/800/28879/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - ДПІ) на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року у справі № 806/862/14 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Адмінгосп» (далі - Підприємство) до ДПІ,

про скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року Підприємство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування рішень ДПІ № 1662/10/06-09-18-03 від 19.02.2014 року, № 1769/15-1 від 21.02.2014 року про відмову у реєстрації платником податку зі ставкою 3%, зобов'язання ДПІ зареєструвати Підприємство платником єдиного податку за ставкою 3% та платником податку на додану вартість.

На обґрунтування позову зазначило, що чинне законодавства України передбачає право новоутвореного платника податків обирати ставку єдиного податку та зареєструватись платником податку на додану вартість.

ДПІ безпідставно відмовила у реєстрації Підприємства, як платника єдиного податку та платника податку на додану вартість.

21 березня 2014 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року позов задоволено.

Рішення ДПІ № 1662/10/06-09-18-03 від 19.02.2014 року, № 1769/15-1 від 21.02.2014 року визнані протиправними та скасовані; зобов'язано ДПІ зареєструвати Підприємство платником єдиного податку та платником податку на додану вартість.

Задовольняючи позов, суди зазначили, що Підприємство дотримувалось вимог чинного законодавства при подані заяв щодо реєстрації його, як платника єдиного податку та податку на додану вартість.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Житомирського окружного адміністративного суду та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 18.02.2014 року Підприємство звернулося до податкового органу із заявою щодо застосування до нього спрощеної системи оподаткування зі ставкою єдиного податку 3% та реєстраційною заявою платника податку на додану вартість.

19 лютого 2014 року ДПІ листом № 1662/10/06-09-18-03 запропонувала Підприємству подати повторно заяву платника податку на додану вартість з урахуванням вимог п. 183.3 ст. 183 Податкового кодексу України у зв'язку із порушенням терміну подачі заяви на добровільну реєстрацію платником податку на додану вартість.

21 лютого 2014 року ДПІ листом №1769/15-1 повідомила Підприємство про відмову у застосуванні спрощеної системи оподаткування з дати державної реєстрації, оскільки ставку єдиного податку 3% застосовують платники податку на додану вартість, яким Підприємство станом на 21.02.2014 року не було.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 цієї статті.

Згідно з пп. 298.1.2 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України зареєстровані в установленому порядку фізичні особи-підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація.

Зареєстровані в установленому законом порядку суб'єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої - шостої груп, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації.

Суди встановили, що Підприємство протягом 10 днів (18.02.2014 року) з дня державної реєстрації подало заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої - шостої груп.

Як правильно зазначив апеляційний суд, що ні Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затверджене наказом Мінфіна України № 1394 від 7.11.2011 року, ні Податковим кодексом України не передбачено право податкового органу звертатися до особи з письмовою пропозицією надати нову заяву про реєстрацію у разі, якщо заява про реєстрацію подана з порушенням строку, передбаченого п. 183.3 ст. 183 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься Інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

У випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб'єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом від державного реєстратора електронної копії заяви, виготовленої шляхом сканування, одночасно з відомостями з реєстраційної картки на Проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, якщо така заява додана до реєстраційної картки.

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб'єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб'єктом господарювання у встановленому порядку.

Пунктом 299.6 статті 299 Податкового кодексу України визначений виключний перелік підстав для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку, а саме: невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Як зазначили суди, у відповіді, яка надана Підприємству податковим органом 21.02.2014 року, (лист № 1769/15-1) не вказані підстави, визначені вищезазначеною нормою, а тому ДПІ повинна була зареєструвати Підприємство як платника єдиного податку зі ставкою 3%, відповідно до вимог ст. 299 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 3.9 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіна України № 1394 від 7.11.2011 року (далі - Положення № 1394), якщо в заяві про реєстрацію не зазначені обов'язкові реквізити, надані недостовірні або неповні дані, її не скріплено печаткою заявника, не підписано заявником (для фізичних осіб), відповідальною особою заявника (для юридичних осіб) чи особою, яка має документально підтверджене повноваження щодо підпису реєстраційної заяви від особи, яка реєструється платником ПДВ, відомості про заявника не включені до Єдиного державного реєстру, то протягом 10 робочих днів від дня отримання заяви податковий орган звертається до особи з письмовою пропозицією надати нову заяву про реєстрацію (із зазначенням підстав неприйняття попередньої).

Суди обґрунтовано зазначили, що заява платника податку на додану вартість подана Підприємством без порушень положень, зазначених у п. 3.9 Положення № 1394, у податкового органу не було підстав для прийняття рішення щодо надання Підприємством повторної заяви про його реєстрацію.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.