Справа № 2а-6776/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2010 р. Справа № 23779/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді Шавеля Р.М.
Суддів Ліщинського А.М. , Носа С.П.

при секретарі судового засідання Балко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської обл. від 30.12.2009р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання зарахувати строк навчання до загальної вислуги років військової служби і провести перерахунок щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.12.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_2 встановити початком його військової служби день зарахування до Львівської республіканської школи інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою (01.09.1988р.); зобов`язати відповідача зарахувати строк навчання у Львівській республіканській школі інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби та у строк безперервної військової служби, у зв`язку з чим провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком військової служби 01.09.1988р., та внести у зв`язку з цим відповідні зміни в усі необхідні документи, та провести перерахунок розміру щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням чи тимчасовою займаною посадою (а.с.2-4).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської обл. від 30.12.2009р. заявлений позов задоволено; визнано дії командира Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови в перерахунку вислуги років протиправними; зобов`язано відповідача встановити початком військової служби ОСОБА_1 день зарахування до Львівської республіканської школи інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою (01.09.1988р.), а також зарахувати строк навчання у Львівській республіканській школі інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби та у строк безперервної військової служби, у зв`язку з чим провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком військової служби 01.09.1988р., та внести у зв`язку з цим відповідні зміни в усі необхідні документи, і провести перерахунок розміру щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням чи тимчасовою займаною посадою; стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 51 грн. (а.с.16-19).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Військова частина НОМЕР_1 , яка покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати (а.с.23-25).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що апелянт, на фінансовому забезпеченні якого перебуває відповідач Військова частина НОМЕР_2 , до участі в справі залучений не був, хоча наведений спір безпосередньо торкається його прав та інтересів.
Окрім цього, навчання в ліцеї не може відноситися до військової служби, оскільки Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу`в ред. від 25.03.1992р. та Законом України «Про загальну середню освіту`не передбачено одночасне проведення допризовної підготовки і проходження військової служби; громадяни, які навчаються в ліцеї, не відносяться до військовослужбовців, через що період навчання ліцеїстів не може бути зарахований у вислугу років військової служби.
Оскільки допризовна (допрофесійна) підготовка громадян у військових ліцеях не є військовою службою, підстави для врахування часу цієї підготовки у вислугу років для виплати надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки за безперервну військову службу є відсутніми.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представників апелянта і відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, протягом 01.09.1988р.-15.06.1991р. позивач ОСОБА_1 навчався у Львівській республіканській спеціальній школі-інтернаті з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою (а.с.5, 7).
Відповідно до постанови КМ України № 490 від 19.08.1992р. на базі вказаної школи-інтернату був створений Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут; у подальшому згідно з постановою КМ України № 643 від 13.06.1996р. останній реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут (а.с.6).

Окрім цього, після навчання в Львівській республіканській спеціальній школі-інтернаті з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою позивач навчався у Львівському вищому військово-політичному училищі, на даний час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 (а.с.8, 11).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини щодо проходження військової служби в Збройних Силах України в позивача виникли 01.09.1988р. і на день набрання чинності Законом України від 18.06.1999р. «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу`не припинялися; застосування до останнього зворотної (ретроактивної) дії в часі ст.24 вказаного Закону в редакції від 18.06.1999р. є неправомірним і призводить до звуження обсягу прав позивача у сфері проходження військової служби.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до абз.4 п.1 ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу`в редакції від 25.03.1992р. початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військкоматом.
Наведена норма діяла до прийняття Закону України від 18.06.1999р. «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», яким з абз.4 п.1 ст.24 наведеного Закону виключено факт початку перебування на військовій службі в день прибуття на навчання до військового ліцею.

Як стверджується матеріалами справи, позивач навчався у Львівській республіканській спеціальній школі-інтернаті з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою протягом 01.09.1988р.-15.06.1991р., тобто, до набрання чинності положеннями абз.4 п.1 ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» в редакції від 25.03.1992р., через що останні на нього не поширюються.

Разом з тим, статтею 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) період навчання у військовому ліцеї як вид військової служби не встановлений.
Відповідно до ст.ст.4, 15, 20 наведеного Закону Збройні Сили України комплектуються шляхом призову громадян, яким виповнилося 18 років або прийняття на військову службу осіб віком від 17 років.
Наказом Міністерства освіти України № 217 від 20.07.1995р. «Про затвердження Інструкції про організацію та діяльність гімназії, Інструкції про організацію та діяльність ліцею`визначено, що до ліцею зараховуються учні, які закінчили 7 (9) клас школи.
Відповідно до Інструкції про організацію та діяльність ліцею, затв. наказом Міністерства освіти України № 217 від 20.07.1995р., ліцей це середній загальноосвітній навчально-виховний заклад освіти, що забезпечує здобуття освіти понад державний освітній мінімум, здійснює науково-практичну підготовку талановитої учнівської молоді
З урахування наведеного слідує, що вік громадян, які приймаються на навчання до військового ліцею є меншим, ніж вік, що передбачений для громадян, які вступають на військову службу; здійснення комплектування Збройних Сил України громадянами, які приймаються на навчання до військового ліцею, відповідно до чинного законодавства є неможливим у зв`язку з їх недостатнім віком.

Окрім цього, відповідно до ст.9 Закону України «Про загальну середню освіту», ст.ст.9, 12 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу»(у редакції, яка діяла 1992-1999рр.), а також чинної ст.12 цього Закону у військових ліцеях, як у середніх навчальних ліцеях та середніх навчальних закладах, провадиться допризовна підготовка громадян України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів.
Вищевказаними нормами не передбачено одночасне проведення допризовної підготовки та проходження військової служби, через що навчання у військовому ліцеї не може вважатися проходженням військової служби.

Приписами ст.3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено коло осіб, які відносяться до військовослужбовців: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці строкової і надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних Сил України, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, Служби національної безпеки України, військ цивільної оборони, а також інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, стратегічних сил стримування, які дислокуються на території України, військовослужбовці-жінки, курсанти військових навчальних закладів.
Законом України «Про вищу освіту`визначено, що курсант - особа, яка в установленому порядку зарахована до військового вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
У свою чергу ліцеєм слід вважати загальноосвітній навчальний заклад III ступеня з профільним навчанням і допрофесійною підготовкою (ст.9 Закону України «Про загальну середню освіту»).
Таким чином, громадяни, які навчаються у ліцеї не відносяться до військовослужбовців, а тому період навчання ліцеїстів не може бути зарахований до вислуги років військової служби.

Додатково колегія суддів також враховує те, що відповідно до п.2 постанови КМ України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей`навчання в ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не підлягає зарахуванню до вислуги років.

За таких обставин заявлений позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволити частково.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської обл. від 30.12.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання зарахувати строк навчання до загальної вислуги років військової служби і провести перерахунок щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Шавель Р.М.
Судді Ліщинський А.М. , Нос С.П.

< Текст >