Справа № 2а-2569/10
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 р. Справа № 25957/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Олендера І.Я. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 08.04.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи Управління архітектури та містобудування Івано-Франківської міської ради, Субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_3, про визнання протиправним і скасування рішення про надання дозволу на добудову до житлового будинку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 08.04.2010р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи Управління архітектури та містобудування Івано-Франківської міської ради, Субєкт підприємницької діяльності-фізична особа /СПД/ ОСОБА_3, про визнання протиправним і скасування рішення про надання дозволу на добудову до житлового будинку, у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також судом скасовані вжиті згідно ухвали суду від 10.03.2010р. заходи забезпечення позову у вигляді заборони СПД ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи по добудові до крамниці на вул.Шопена, 6 торгових приміщень з надбудовою двох житлових поверхів до вирішення справи по суті (а.с.47-48).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржили позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які у апеляційній скарзі просять судову ухвалу скасувати і направити справу на розгляд до суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного закриття провадження у справі (а.с.63-64).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розглядуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник із публічно-правових відносин за участі субєкта владних повноважень, що реалізовував в цих відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції щодо надання дозволу на будівництво.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що первинним є спір між фізичними особами, предметом даного спору є відсутність згоди співвласників житлового будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на добудову, відновлення їх права користування земельною ділянкою, прилеглою до будинку, в якому вони проживають, захист порушених прав власників квартир, тобто, спір про право, який не може бути предметом розгляду публічно-правового спору.

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід вважати хибним і неправильним, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як слідує з пп.7 ч.1 ст.3 КАС України, субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Із змісту заявленого позову слідує, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, в якому фактично просили суд визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 462 від 23.09.2008р. в частині надання дозволу СПД ОСОБА_3 на добудову до крамниці на вул.Шопена, 6 торгових приміщень з надбудовою двох житлових поверхів (а.с.2-4).

Підставами для предявлення такого позову наводять те, що спірним рішення відповідача дозволено СПД ОСОБА_3 проведення вищевказаної добудови, при цьому останнім не дотримано вимог ст.5 Закону України «Про основи містобудування», ст.23 Закону України «Про планування та забудову територій»та не враховані інтереси власників або користувачів будинків, земельних ділянок, споруд.

Також позивачі як власники житлових приміщень згоди на проведення добудови не надавали, про отримання третьою особою погоджень на добудову їх не повідомляли, також зведена стіна замуровує вікна їхніх квартир.

Згідно з ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ст.31 вказаного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження, зокрема, щодо підготовки і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Згідно з ст.5 Закону України «Про основи містобудування»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Виходячи з вищевикладеного слідує, що у розглядуваних відносинах відповідач здійснював управлінські функції щодо реалізації останнім у галузі будівництва функцій контролю та виступав субєктом владних повноважень, а із змісту заявленого позову та характеру спірних правовідносин не вбачаються ознаки спору про право.

Таким чином, розглядуваний спір торкається правомірності прийнятого виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування рішення в сфері містобудування, через що останній повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у адміністративній справі, а відтак підлягає скасуванню в цій частині з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи в іншому складі суду.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали в частині скасування заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки у цій частині ухвала суду апелянтами не оскаржувалась; також під час апеляційного провадження не виявлено підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги в порядку ч.1 ст.195 КАС України.

Керуючись ст.28, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 08.04.2010р. в частині закриття провадження в адміністративній справі № 2а-2569/10/0907 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи Управління архітектури та містобудування Івано-Франківської міської ради, Субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_3, про визнання протиправним і скасування рішення про надання дозволу на добудову до житлового будинку, - скасувати та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду справи в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючого судді Шавель Р.М.

Суддів Олендер І.Я. , Каралюс В.М.

< Текст >