Справа № 813/5176/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року Справа № 876/1386/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 р. в адміністративній справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2014р. Львівський міський центр зайнятості звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення кошти в сумі 958,01 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 р. у задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив Львівський міський центр зайнятості, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у період перебування на обліку у Львівському міському центрі зайнятості, відповідач перебувала у цивільно-правових відносинах з ТОВ «САН УАН ЕЙДЖЕНСІ», чим порушила вимоги Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". За час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_2 незаконно отримала матеріальну допомогу по безробіттю в сумі 958,01 грн. і на це суд першої інстанції не звернув жодної уваги.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що 26.11.2012 р. ОСОБА_2 звернулась до Львівського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. В поданій заяві відповідач зазначила, що не має постійного або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім'ї фермера, що бере участь у виробництві, не зареєстрований як фізична особа-підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно, не призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного (6-річного) віку.

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 20.03.2014 № 90 встановлено, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна перебувала у цивільно-правових відносинах з ТОВ «САН УАН ЕЙДЖЕНСІ» з 28.11.2012 р. по 31.12.2012 р., згідно укладеного договору підряду № 384/КЦЛ/2012 від 28.11.2012 р.

За період з 28.11.2012 р. по 31.12.2012 р. ОСОБА_2 виплачено допомогу по безробіттю у сумі 958,01 грн.

У результаті неповідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про перебування у цивільно-правових відносинах з ТОВ «САН УАН ЕЙДЖЕНСІ» з 28.11.2012 р. Львівським міським центром зайнятості 11.04.2014 р. прийнято наказ № 333-н про відшкодування коштів ОСОБА_2

Позивачем 11.04.2014 р. направлено ОСОБА_2 претензію про відшкодування коштів у сумі 958,01 грн.

Оскільки дана заборгованість відповідачем добровільно не погашається, Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанцій прийшов до висновку, що на час перебування на облік у Львівському міському центрі зайнятості ОСОБА_2 у трудових відносинах не перебувала, не отримувала за укладеним цивільним договором коштів, мала право на отримання статусу безробітньої та жодних відомостей щодо свого працевлаштування не приховувала.

З такими висновками колегія суддів не погоджується та вважає, що такі не узгоджуються з фактичними обставинами справи та не відповідають нормам матеріального права, з наступних причин.

За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року № 1533-ІІІ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1533-ІІІ), яка визначає права, обовязки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1533-ІІІ є допомога по безробіттю.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5 розділу 5 зазначеного Порядку виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як субєкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку повязують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обовязків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, про відсутність підстав для стягнення виплаченої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 17.02.2015 р.у справі № 21-20а15.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Статтею 202 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність таких обставин; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ч. 3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості - задоволити повністю.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 р. у справі №813/5176/14 та прийняти нову постанову, задовольнивши позовні вимоги.

Стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_2 на користь фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Львівського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 958 ( дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн 01 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 27.10.2015р.