Справа № 514/1004/15-а
Суддя: Козирєв М. В.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 514/1004/15-а
Провадження по справі№ 2-а/514/20/15 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2015 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді М.В. Козирєва
за участю секретаря Я.П. Міхальчук
представників сторін:
відповідача В.Г. Дундер (начальник Управління ПФУ)
розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тарутинському районі Одеської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач послалась на те, що вона отримує пенсію за віком, яка була призначена на підставі розпорядження Управління ПФУ з 27 листопада 2008 року. Приводом для призначення пенсії стала її заява та довідки про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Листом від 12 березня 2015 року № 8/г-01 Управління ПФУ повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії, посилаючись на те, що виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньої заробітної плати та оклад на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, індексація грошових доходів населення не передбачені як складові заробітної плати державного службовця, тому вони не враховуються під час обчислення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Також, на думку Позивача, Управлінням ПФУ безпідставно враховано в розрахунок пенсії 20% надбавку за вислугу років, хоча у довідці, яку вона надавала для призначення пенсії, зазначена надбавка за вислугу років в розмірі 35%.
Таким чином позивач вважає, що не включення зазначених виплат, у тому числі надбавки за вислугу років у розмірі 35% від посадового окладу, до розрахунку її пенсії є протиправними і просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії із врахуванням інших виплат, згідно наданої довідки, за період трьох років, що передують відмові у перерахунку пенсії.
Відповідач - Управління ПФУ в Тарутинському районі Одеської області подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, вважає його необґрунтованим та просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Також, в письмових запереченнях відповідач пояснив, що дійсно для розрахунку пенсії позивачу враховувалась надбавка за вислугу років в розмірі 20%, незважаючи на те, що у наданій позивачем у 2008 році довідці зазначена надбавка за вислугу років в розмірі 35%, позаяк виходячи із записів трудової книжки позивача вона має стаж роботи на державній службі 11 років 10 місяців та 13 днів, а для такого періоду стажу Законом України «Про державну службу» передбачена виплата надбавки за вислугу років в розмірі 20 %.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.
Згідно приписів п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, і зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Судом встановлено, що Позивач 27 листопада 2008 року звернулась до Управління ПФУ з заявою про призначення пенсії державному службовцю (а.с. 33). Протоколом Управління ПФУ від 13 січня 2009 року № 2291 Позивачеві призначена пенсія за віком з 27 листопада 2008 року (а.с. 37).
Як вбачається з Акту перевірки з питання достовірності наданих довідок від 15 грудня 2008 року надбавка за вислугу років ОСОБА_1 складала на день звільнення 35% від посадового окладу в розмірі 476,35 грн. (а.с. 46).
Відповідно до Заяви про надання доказів по справі від 9 вересня 2015 року № 3463/11 Управлінням ПФУ під час призначення пенсії ОСОБА_1 враховані:
- посадовий оклад у розмірі 1251,0 грн.,
- доплата за ранг у розмірі 110,0 грн.,
- надбавка за вислугу років у розмірі 272,20 грн. - 20% від посадового окладу (розрахована відповідачем самостійно, незважаючи на те, що в довідці від 15 грудня 2008 року вказана сума в розмірі 35% від посадового окладу (а.с. 36),
- надбавка за високі досягнення у праці в розмірі 846,54 грн.,
- премія у розмірі 553,25 грн.
03 березня 2015 року та 12 травня 2015 року позивач зверталась до Управління ПФУ з заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням виплат, визначених у графі «інші виплати (матеріальна допомога)» довідки про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, виданої Арцизькою ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 18 лютого 2015 року № 1388/10/15-07-05-01-02 (а.с. 13, 15).
Листами від 12 березня 2015 року № 8/г-01 та від 21 травня 2015 року № 16/г-01 Управління ПФУ повідомило Позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії, посилаючись на те, що виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньої заробітної плати та оклад на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, індексація грошових доходів населення не передбачені як складові заробітної плати державного службовця, тому вони не враховуються під час обчислення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 14, 16-17).
Однак, суд з такими доводами відповідача не погоджується.
Так, за змістом статті 37 Закону «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.
У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.
Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Відповідно до довідки про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, виданої Арцизькою ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 18 лютого 2015 року № 1388/10/15-07-05-01-02, на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 19).
Таким чином, доводи Управління ПФУ про те, що матеріальна допомога, індексація грошових доходів населення, надбавка за вислугу років в розмірі 35% від посадового окладу, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включаються до складу заробітної плати державного службовця та не враховуються при обчисленні розміру пенсії відповідача, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 20 лютого 2012 року (справа 21-430а11) та від 4 березня 2014 року (справа № 21-3а14) (а.с. 90-103, 104-107).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що порядок коригування виплат, зазначених у пункті 1 цієї постанови, при призначенні пенсії встановлюється Міністерством праці та соціальної політики разом з Міністерством фінансів.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства фінансів України від 11 серпня 2003 року № 226/509 затверджено «Порядок коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно якого розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), які нараховані, виходячи з посадового окладу та рангу, до прийняття постанови Кабінету Міністрів України про підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям і включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», коригується за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг, що визначається окремо для кожного працівника шляхом ділення суми посадового окладу і надбавки за ранг, встановлених йому постановою Кабінету Міністрів України про підвищення заробітної плати, на суму посадового окладу і надбавки до нього за ранг, які працівник мав до підвищення заробітної плати. Інші виплати, які розраховуються, виходячи з посадового окладу, коригуються на коефіцієнт підвищення, який визначається у вищезазначеному порядку шляхом ділення посадових окладів. Розміри посадових окладів і надбавок за ранги за станом на останній день до підвищення заробітної плати визначаються за довідками установ чи організацій. Якщо з моменту підвищення заробітної плати працівника було переведено на іншу посаду, то коефіцієнт підвищення визначається з урахуванням посадового окладу та надбавки до нього за ранг відповідно до постанови Кабінету Міністрів України про підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям за займаною посадою за станом на останній день перед підвищенням заробітної плати. Розмір виплат, нарахованих працівникові з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України про підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, не коригується.
Таким чином, коефіцієнти підвищення розраховуються органами Пенсійного фонду України окремо для кожного працівника на підставі відповідних довідок установ чи організацій.
За таких же обставин суд вважає протиправними дії щодо відмови відповідача перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 35% від посадового окладу в розмірі 476,35 грн., яка зазначена у довідці від 15 грудня 2008 року (а.с. 36).
Окрім того, суд не погоджується з доводами Відповідача що Позивач отримувала винагороду за вислугу років, а не надбавку за вислугу років (а.с. 96-97).
Так, пенсія відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії Позивачу - 27 листопада 2008 року) призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, крім того, суд зазначає, що згідно частини 5 цієї статті визначено, що за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, тобто з урахуванням загального стажу роботи - 37 років 04 місяців 22 дні та стажу роботи Позивача на державній службі - 11 років 10 місяців 13 днів їй призначено пенсію у розмірі 81% від суми заробітної плати.
Суд зазначає, що для визначення розміру пенсії необхідно врахувати, що відповідні суми є складовою заробітної плати та на них нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
У відповідності до ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності ті рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.
Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.
Так, Позивач скаржиться на те, що в довідці на призначення пенсії від 15 грудня 2008 року було вказано один розмір надбавки за вислугу років, а пенсію призначено за іншим розміром, який самостійно визначив Відповідач, а саме 35% (476,35 грн.) та 20% (272,2 грн.) (а.с. 36).
З зазначеної довідки вбачається, що на день звільнення Позивача їй виплачувалась надбавка у розмірі 35 % посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання на суму 476,35 грн. (а.с. 36).
Згідно до вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про державну службу» встановлено, що надбавка за вислугу років, яка відноситься до складових заробітної плати при розрахунку та призначенні, пенсій виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років -25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.
Зазначена норма є загальною в законодавстві, проте ч. 7 тієї ж статті Кабінету Міністрів України надано право визначати умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги. Кабінет Міністрів України, скориставшись таким правом, прийняв постанову від 12 вересня 1997 року № 1013, якою передбачив більші розміри (за певних умов) винагороди (надбавки) за вислугу років для посадових осіб державної податкової служби, які мають спеціальні звання, тобто для певної категорії державних службовців (а.с. 90-92).
Пунктами 1, 2 постанови КМУ від 12 вересня 1997 року № 1013 визначено, що до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи:
в органах державної податкової служби;
на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби»;
на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехніків, інженерів - електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.
Винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах:
від 1 до 2 років - 5;
від 2 до 5 років - 10;
від 5 до 10 років - 20;
від 10 до 15 років - 25;
від 15 до 20 років - 30;
від 20 до 25 років - 35;
від 25 і більше років - 40.
Відповідно до трудової книжки Позивача, вона з 1 квітня 1986 року по 14 січня 1997 року обіймала посади старшого економіста, начальника планово-економічного відділу, головного економіста, а з 15 січня 1997 року призначена на посади в Державній податковій адміністрації в Тарутинському районі Одеської області (в подальшому Державна податкова інспекція в Тарутинському районі та інш.), де пропрацювала до виходу на пенсію 26 листопада 2008 року, тобто загальний стаж роботи на посадах, передбачених постановою КМУ від 12 вересня 1997 року № 1013 складає понад 22 роки (а.с. 84-88).
Також Позивач мала спеціальну освіту (економіка та організація сільського господарства), передбачену зазначеною постановою КМУ (а.с. 89).
Тобто, при нарахуванні та виплаті надбавки за вислугу років у розмірі 35% керівництво ОДПІ виходило з того, що Позивач має право на отримання надбавки з урахуванням вимог п.п. 1, 2 постанови КМУ від 12 вересня 1997 року № 1013 і при здійсненні такого нарахування враховано стаж за іншими посадами, на яких раніше працювала Позивач.
Ця винагорода в розмірі 35 %, безумовно, є складовою частиною заробітної плати, з якої сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 (в редакції листопада 2008 року) посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, тому у Відповідача не було правових підстав обчислювати розмір пенсії, виходячи з меншого розміру надбавки (винагороди) за вислугу років, ніж отримувала Позивач.
Стосовно позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії з 12 березня 2015 року з урахуванням інших виплат, проведення перерахунку за період трьох років, що передували відмові в проведенні розрахунку та виплати різниці між пенсією, яка виплачувалась та пенсією, яка повинна була виплачуватись з урахуванням інших сум, за три роки, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулась до Управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії та відповідною довідкою про наявність додаткових складових її заробітної плати (матеріальної допомоги) 03 березня 2015 року, таким чином, перерахунок пенсії позивачу повинен проводитися з 01 березня 2015 року.
Вимоги позивача стосовно негайного виконання постанови суду підлягають частковому задоволенню згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 КАС України, зокрема у межах суми стягнення за один місяць.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини, і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 17, 18, 71, 159, 160-163, 184-186 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тарутинському районі Одеської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Тарутинському районі Одеської області щодо відмови 12 березня 2015 року, 21 травня 2015 року у перерахунку пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1, з урахуванням виплат матеріальної допомоги за період листопада 2006 року - жовтня 2008 року.
В іншій частині вимог відмовити.
Звернути постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.
Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя М.В. Козирєв