Справа № 805/3793/15-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 р. Справа № 805/3793/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Час прийняття постанови: 10 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя: Куденков К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Златобанк», про визнання протиправними дій; зобовязання вчинити певні дії; визнання протиправною бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1Ф.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі відповідач-1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Златобанк» (надалі ПуАТ «Златобанк»), про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 щодо обмеження у реалізації права власності на грошові кошти, які розміщені на рахунках ПуАТ «Златобанк» на ім'я позивача згідно угоди від 12.02.2015р. про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №080759 (договір банківського вкладу «Вільні кошти»); зобовязання відповідача-2 скасувати обмеження у реалізації права власності на грошові кошти, які розміщені на рахунках ПуАТ «Златобанк» на ім'я позивача згідно угоди від 12.02.2015р. про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №080759 (договір банківського вкладу «Вільні кошти»); визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 щодо не включення до переліку вкладників ПуАТ «Златобанк» переданого до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для складання реєстру вкладників, вкладника ОСОБА_1 згідно з угодою від 12.02.2015р. про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №080759 (договір банківського вкладу «Вільні кошти»); зобовязання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 включити до переліку вкладників ПуАТ «Златобанк» та передати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення інформації до реєстру вкладників стосовно вкладника ОСОБА_1 згідно з угодою від 12.02.2015р. про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №080759 (договір банківського вкладу «Вільні кошти»).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. до участі у справі у якості другого відповідача залучено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 (надалі відповідач-2).

Позов мотивовано незгодою позивача з блокуванням коштів на його рахунках та не включенням його до реєстру вкладників ПуАТ «Златобанк». Позивач вважає, що перелік підстав вказаних у ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить підстав нікчемності договору, який укладено між позивачем та ПуАТ «Златобанк» та у відповідача-2 не було правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПуАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач до судового засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини неявки.

Відповідач-1 надав письмові заперечення на адміністративний позов, якими просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач-1 зазначає, що у переліку, який передано відповідачем-2 відсутня інформація про позивача, у звязку з чим дані про позивача не могли бути враховані при складанні загального реєстру, а вимога про включення позивача до загального реєстру є передвчасною.

Представник відповідача-1 до судового засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини неявки.

Відповідач-2 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідач наділений повноваженнями щодо блокування операцій по рахунках та має визначений законом обовязок щодо проведення перевірки правочинів, вчинених банком протягом року до дня визнання банку неплатоспроможним. Відповідач-2 вважає недійсними угоди №080759 від 12.02.2015р. та №076569 від 05.12.2014р. та вказує на здійснення ОСОБА_3 та повязаних з ним осіб дій щодо дроблення коштів на належних йому рахунках в ПуАТ «Златобанк» з метою виведення коштів шляхом отримання компенсації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з оформленням рахунків на ім'я ОСОБА_1 та інших осіб.

Відповідач-2 до судового засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини неявки.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до судового засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини неявки.

Враховуючи положення ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Постановою Правління Національного банку України від 04.12.2014р. №777/БТ ПуАТ «Златобанк» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів, а також установлені обмеження в діяльності ПуАТ «Златобанк», у тому числі не допускати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

05 грудня 2014 року між ПуАТ «Златобанк», в особі керуючого Маріупольським відділенням ПуАТ «Златобанк» ОСОБА_4, та позивачем укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076569 (договір банківського вкладу).

Згідно з п.2.1 вказаного договору, банк відкриває позивачу вкладний (депозитний) рахунок №9450. Пунктами 2.3 та 2.4 визначено, що початкова сума вкладу складає 10 000,00 доларів США.

При цьому, пунктом 2.5 вказаного договору передбачено строк розміщення вкладу до 10.12.2015р.

Відомостей щодо дострокового припинення дії вказаного договору до суду не надано.

12 лютого 2015 року між ПуАТ «Златобанк», в особі керуючого Маріупольським відділенням ПуАТ «Златобанк» ОСОБА_4, та позивачем укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №080759 (договір банківського вкладу «Вільні кошти»).

Згідно з п.2.1 вказаного договору, банк відкриває позивачу вкладний (депозитний) рахунок №3998 на умовах видачі вкладу на першу вимогу вкладника. Пунктами 2.3 та 2.4 визначено, що початкова сума вкладу складає 10 000,00 доларів США.

Пунктом 3.2 ПуАТ «Златобанк» повідомив вкладника про те, що повернення вкладу гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, визначеному чинним законодавством України на дату недоступності вкладу.

Позивачем надано копію платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 12.02.2015р. щодо залучення коштів у розмірі 10 000,00 доларів США на депозит за угодою №080759 від 12.02.2015р. При цьому, у лапках зазначено повернення депозиту угода №076569 від 05.12.2014р.

Відповідно до копії довідки ПуАТ «Златобанк» вих.№625/22 від 12.02.2015р. на імя позивача відкрито депозитний рахунок №3998, станом на 12.02.2015р. залишок коштів складає 10 000,00 доларів США.

З виписки по особовим рахункам з 12.02.2015р. по 15.09.2015р. по рахунку №3998 вбачається, що 12.02.2015р. на депозитний рахунок позивача залучено кошти у розмірі 10 000,00 доларів США за угодою №080759 від 12.02.2015р. При цьому, кошти залучено з депозитного рахунку позивача №9450.

З виписки по особовим рахункам з 05.12.2014р. по 15.09.2015р. по рахунку №9450 вбачається, що 05.12.2014р. кошти у розмірі 10 000,00 доларів США за угодою №076569 від 05.12.2014р. залучено з депозитного рахунку ОСОБА_3 №9450.

Таким чином, за вказаними договорами банківського вкладу кошти були залучені без внесення готівки до каси банки, а шляхом перерахування з депозитного рахунку іншої особи після віднесення ПуАТ «Златобанк» до категорії проблемних.

При цьому, суд звертає увагу на те, що кошти з депозитного рахунку позивача №9450 були перераховані на депозитний рахунок позивача №3998 до закінчення строку дії угоди (договору банківського вкладу) №076569 від 05.12.2014р.

У наданих поясненнях на адміністративний позов відповідач-2 зазначає, що за результатами угоди №080759 від 12.02.2015р. та угоди №076569 від 05.12.2014р. та правочинів щодо зарахування коштів на відповідні рахунки збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки залишки коштів на рахунку ОСОБА_3 №9450 були перераховані для зарахування на вклади інших осіб, зокрема на депозитний рахунок позивача. Також, ОСОБА_3 зберіг таке право за залишками коштів на своєму рахунку №9450.

Відповідач-2 вважає, що угода №080759 від 12.02.2015р. та угода №076569 від 05.12.2014р. є удаваними, оскільки їх вчинення приховує інший правочин, яким є дія ОСОБА_3 щодо дроблення належних йому коштів.

Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015р. №310 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПуАТ «Златобанк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015р. №99 розпочато процедуру ліквідації ПуАТ «Златобанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб.

Також, вказаним рішенням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Златобанк» призначено ОСОБА_2 на один рік з 13.05.2015р.

На підставі вказаного рішення відповідач-1 призначив ОСОБА_2 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Златобанк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.08.2015р. №155/51 ОСОБА_2 делеговано всі повноваження ліквідатора ПуАТ «Златобанк».

Наказом відповідача-2 від 09.04.2015р. №165/1 віднесено до нікчемних всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку.

До суду надано витяг з вказаного переліку, з якого вбачається, що до нього включено транзакції та правочини позивача від 05.12.2014р. рахунок №9450 та від 12.02.2015р. рахунок №3998.

У відповідь на заяву позивача про включення до загального реєстру вкладників із здійсненням відповідного відшкодування коштів в межах граничного розміру відшкодування ПуАТ «Златобанк» листом вих. №644 від 28.05.2015р., який підписано відповідачем-2, повідомив, що 20 травня 2015р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів вкладникам ПуАТ «Златобанк». Зазначено, що позивача не було включено до реєстру вкладників та прийнято рішення щодо тимчасового блокування коштів на рахунках позивача з метою запобігання неправомірного отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, вказаним листом позивача повідомлено, що у разі встановлення за результатами перевірки законності операцій по рахункам позивача, відповідачем-2 будуть вжиті заходи щодо розблокування виплат та включення позивача до відповідного реєстру на суми залишків по таких рахунках. Позивачу розяснено, що він може зареєструватися як кредитор протягом 30 днів з дня опублікування оголошення про відкликання банківської ліцензії з метою отримання коштів згідно черговості, встановленої ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, відповідач-2 не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у звязку із віднесенням до нікчемних транзакцій та правочинів за договорами банківського вкладу позивача.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції чинній до 12.08.2015р. встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобовязань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобовязань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції Закону України № 629-VIII від 16.07.2015 встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобовязань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобовязань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом

Частиною другою ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.1 ст.27 вказаного Закону, встановлено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції чинній до 12.08.2015р. встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

У відповідності до п.2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. №14, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012р. за №1548/21860, встановлено, що Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Пунктами 2 та 3 розділу ІІІ вказаного Положення передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до абзацу першого п.5 вказаного Положення встановлено, що перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Пунктом 6 розділу ІІІ вказаного Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Пунктом 3 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції чинній до 12.08.2015р. встановлено, що уповноважена особа Фонду має право:продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Пунктом 3 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції Закону України № 629-VIII від 16.07.2015 встановлено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції чинній до 12.08.2015р. встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції Закону України № 629-VIII від 16.07.2015 встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.38 вказаного Закону, в редакції чинній до 12.08.2015р. встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Частиною першою ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави

У відповідності до абзацу першого ч.1 та ч.3 ст.216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

При цьому, статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За приписами п.1 ч.4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд (Уповноважена особа Фонду в редакції цього Закону чинній до 12.08.2015р.) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Суд зазначає, що наказ відповідача-2 від 09.04.2015р. №165/1 щодо віднесення до нікчемних транзакцій та правочинів (договори), у тому числі за депозитними договорами позивача, позивачем не оскаржується.

Враховуючи залучення коштів на депозитний рахунок позивача без внесення готівки до каси банки, а шляхом перерахування з депозитного рахунку ОСОБА_3 після віднесення ПуАТ «Златобанк» до категорії проблемних, за сприянням керуючого Маріупольським відділенням ПуАТ «Златобанк» ОСОБА_4, суд вбачає відсутність очевидних ознак протиправності віднесення транзакцій та правочинів за депозитними договорами позивача до нікчемних, та, відповідно, суд вбачає відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог та перевірки в межах цієї справи наказу відповідача-2 від 09.04.2015р. №165/1 згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, оскільки транзакції та правочини позивача за депозитними угодами віднесені до нікчемних за наказом відповідача-2 від 09.04.2015р. №165/1, який не є спірним в межах цієї справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Златобанк», про визнання протиправними дій; зобовязання вчинити певні дії; визнання протиправною бездіяльності відмовити повністю.

Постанова прийнята у порядку письмового провадження та складена у повному обсязі 30 жовтня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Куденков К.О.