Справа № 2а-3190/10/2270
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 р. Справа № 30071/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Сапіги В.П.

Суддів Онишкевича Т.В. , Попка Я.С.

при секретарі судового засідання Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 16.06.2010 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИЛА :

27.04.2010 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до ДПІ у м. Хмельницькому про скасування рішення від 08.02.2010 року № /0/1752 та вважає, що штрафні санкції застосовано до неї неправомірно, оскільки чинним законодавством не передбачено та не визначено порядку ведення обліку запасів для фізичної особи-підприємця, який знаходиться на спрощеній системі оподаткування. Записи до книги обліку доходів та витрат вносились лише на підставі понесених витрат на оплату товарів. Крім того, вважає, що перевірка проведена без передбачених законодавством підстав, а тому просить просить визнати неправомірними дії пов»язані з проведенням перевірки та скасувати спірне рішення про застосування штрафних санкцій.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 16.06.2010 року позов задоволено частково, а саме скасовано рішення ДПІ у м. Хмельницькому № /0/1752 від 08.02.2010 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20154, 80 грн., в решті позову відмовлено. При цьому суд покликався на те, що підприємець не зобов'язаний здійснювати облік товарних запасів, до книги форми 10 вносяться доходи і витрати, а не товарні запаси. Органи державної податкової служби здійснюють контроль за додержання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), наявності свідоцтв про державну реєстрацію, наявності торгових патентів і ліцензій, за дотримання вимог Закону про РРО, зокрема шляхом проведення позапланових перевірок, проведення яких оформляється наказом.

Непогодившись з прийнятою постановою її оскаржила ДПІ у м. Хмельницькому та просить скасувати постанову та прийняти нову за якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі ДПІ у м. Хмельницькому вказує, що при постановленні рішення ОСОБА_1 окружний адміністративний суд порушив норми матеріального та процесуального права. Суб'єкти господарювання - фізичні особи, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року за №1269, в тому числі облік товарів, що реалізуються, і лише за умови ведення такого обліку, у відповідності до п.6 ст.9 ЗУ № 265 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", вказані особи мають право не застосовувати РРО. Керуючись вказаною нормою закону, Позивач при здійсненні торгівельної діяльності не застосовував реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки, проте, в той же час, не вів книги обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Проведеною перевіркою встановлено ведення Позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації з порушенням встановленого порядку та здійснення продажу товарів, які не відображені в такому обліку, всупереч вищезазначеним

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Суд першої інстанції встановив, що 28.01.2010 року ДПІ у м. Хмельницькому на підставі наказу № 63 та направлень №№ 00080, 000882, 000884 від 28.01.2010 року, виданих на підставі п. 4 ст. 10, п.2 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», отриманих в той же день продавцем ОСОБА_3, проведено позапланову виїзну перевірку щодо дотримання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових перацій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", додержання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), наявності свідоцтв про державну реєстрацію, наявності торгових патентів і ліцензій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи, за наявністю торгових патентів.

Згідно п. 1. ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають зокрема право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Частиною 7 ст. 111 даного Закону встановлено, що позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» у редакції Закону України від 25.03.2005 р. N 2505-ГУ позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що органи державної податкової служби здійснюють контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), наявності свідоцтв про державну реєстрацію, наявності торгових патентів і ліцензій, за дотриманням вимог Закону про РРО, зокрема шляхом проведення позапланових перевірок, проведення яких оформляється наказом та відмовив у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними дій ДПІ у м. Хмельницькому в проведенні позапланової перевірки.

За результатами перевірки ДПІ у м. Хмельницькому складено акт перевірки від 28.01.2010 року, відповідно до якого встановлено порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 розділу 2 ст. 3 п. 12 ЗУ № 265 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року та п. 5 Порядку ведення книги обліку доходів та витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1269 від 26.09.2001 року.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Хмельницькому прийнято рішення № /0/1752 від 08.02.2010 року, яким до позивача було застосовано штрафну санкцію в сумі 20154, 80 грн.

Статтею 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", яка була застосована судом до спірних правовідносин дійсно передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 року N727/98 встановив, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500000 грн.. Тобто, право на оподаткування доходів єдиним податком залежить від розміру виручки від реалізації товарів, робіт, послуг, а, отже, і від обсягів реалізованих товарів (робіт, послуг) за цінами реалізації. У разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Для здійснення контролю за такими обсягами суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, у відповідності до ст. 3 Закону №265, такі СПД зобов'язані застосовувати РРО.

Як виняток з цього правила ст.9 Закону №265 передбачає, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки, не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не врахував та не застосував ст.9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а також постанову Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1269 "Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат", прийняту на виконання п.6 ст.9 вказаного Закону, а тому допустився помилкового висновку, що на ОСОБА_2 поширюється ст. 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до пунктів 1 та 5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку). При цьому до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) -з підсумком за день.

Пунктом 3 вищезазначеного Порядку ведення книги обліку доходів і витрат визначено, що форма Книги обліку доходів і витрат затверджується Державною податковою адміністрацією України.

Форму Книги обліку доходів і витрат визначено Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (додаток N 10), що затверджена наказом ДПА України від 21.04.1993 року № 12 та зареєстрована в Мін»юсті України 09.06.1993 року за № 64. Разом з тим, згідно із приміткою до Додатку №10, за необхідності, з урахуванням специфіки окремих видів діяльності, у книгу обліку доходів і витрат, за погодженням з податковою інспекцією, можуть бути внесені зміни і доповнення.

Книга обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за №7256/1, зареєстрована в ДПІ у ОСОБА_1, також містить графи, необхідні для ведення обліку товарів у порядку, передбаченому постановою КМУ від 26.09.2001 року за №1269, і останньою вони заповнювалися, за винятком товарів, отриманих згідно накладної №67 від 09.12.2009 року на суму 10077,40 грн., як встановлено перевіркою та підтверджується наданими поясненнями ОСОБА_2 та продавця, що перебуває з ним у трудових відносинах.

Натомість судом застосовано п.8 наказу ДПА України від 29.10.1999 року N599 "Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі", прийнятого на виконання Указу Президента України N727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", яким передбачено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно з додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, при цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий дохід".

Проте, закон є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, який регулює найважливіші суспільні відносини, а інші нормативно-правові акти приймаються на основі, на виконання і відповідно до закону Тому, зважаючи на принцип верховенства права, а також дію нормативно-правових актів у часі, для з'ясування всіх необхідних обставин у даній справі необхідно керуватися нормами Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових перацій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265, статтю 9 якого доповнено пунктом 6, а не наказом ДПА України від 29.10.1999 року N599.

Крім того, суд не врахував, що здійснення операцій з поставки товарів на будь-яких умовах суб'єктами господарювання, які перебувають на різних системах оподаткування, в.т.ч. на спрощеній, не звільняє учасників такої господарської операції від складання первинних документів. Відсутність таких документів може свідчити про нездійснення самих господарських операцій. До документів, що є підставою для оприбуткування та обліку товару, як правило, належать накладні.

Відповідно до Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, що затверджені наказом, Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року за № 3104 та поширюються на всіх суб'єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які пройшли державну реєстрацію в установленому порядку та здійснюють діяльність у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, суб'єкт господарювання зобов'язаний забезпечити приймання, зберігання і продаж у роздрібній мережі непродовольчих товарів відповідно до вимог законодавства та реалізовувати непродовольчі товари, які підлягають обов'язковій сертифікації, за наявності в документах на товари реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом.

Такі ж вимоги містить п. 17 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року №833, а саме: забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема що засвідчують їх якість та безпеку.

З наведеного вище необхідно зробити висновок, що суб'єкти господарювання - фізичні особи, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат у порядку, визначеному постановою КМУ від 26.09.2001р. № 1269, в т.ч. облік товарів, що реалізуються, і лише за умови ведення такого обліку, у відповідності до п.6 ст.9 Закону України № 265, вказані особи мають право не застосовувати РРО.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому оспорюваним рішенням про застосування штрафної (фінансової) санкції №/0/1752 від 08.02.2010 року правомірно застосовано відповідну санкцію, передбачену ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265, у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів - 20154,80 грн.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної постанови не дотримано норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому постанову суду необхідно скасувати та прийняти нову за якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, п.3ч.1 ст. 198, п.3 ч.1 ст. 202, п.3ч.1 ст.205, 207, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому задоволити; скасувати постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 16.06.2010 року у справі № 2а-3190/10.

Відмовити в позові фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Сапіга В.П.

Судді Онишкевич Т.В. , Попко Я.С.

Повний текст постанови

виготовлено 20.09.2010р.