Справа № 813/5996/14
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Справа № 876/2572/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, до ОСОБА_5 управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 районний сектор ОСОБА_5 управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним дії відповідача ОСОБА_5 управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі ГУ ДМС) по розгляду звернень від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту громадянства України її та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також зобов'язати ГУ ДМС у передбачені законом порядок та строки видати паспорт громадянина України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі № 813/5996/14 у задоволенні позову було відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржено позивачкою ОСОБА_2, яка у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове про задоволення її уточнених позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час судового розгляду справи було підтверджено, що 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року вона зверталася в Золочівський районний сектор ГУ ДМС з письмовими заявами щодо врегулювання питання свого громадянства України та громадянства України її повнолітніх дітей. У судовому засіданні 26.09.2014 року уповноважений представник ГУ ДМС визнав обґрунтованість позовних вимог та просив суд надати відповідачу 3-місячний термін для їх задоволення у позасудову порядку, однак, у судовому засіданні 16.12.2014 року відмовилися вирішувати спір в позасудовому порядку.

Під час судового розгляду справи було безспірно встановлено факт належного набуття нею та неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 26.11.2006 року громадянства України, як особою, котра станом на 24.08.1991 року постійно проживала та була зареєстрована на території України. Сторонами було визнано, що вона набула статус громадянина України і з вказаного часу по час розгляду справи українського громадянства не втрачала та не позбавлялася.

При цьому 10.02.2015 року судом було безпідставно відмовлено у задоволенні письмовим клопотанням про уточнення та зменшення її первісних позовних вимог в порядку ст. 51 КАС України.

Позивачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_6 у ході апеляційного розгляду підтримали вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням поданих уточнень.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивачки про протиправність дій ГУ ДМС по розгляду звернень від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту її громадянства України не можуть бути прийняті судом до уваги, так як вони суперечать наявним у матеріалах справи документам, а також поясненням самої ОСОБА_2

Відповідно до пояснень від 16.09.2014 року (а.с. 145), підписаних позивачкою, вона підтверджує факт свого перебування в громадянстві України, однак, звертаючись із заявами від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року до Золочівського РС ГУ ДМС, ОСОБА_2 вважала себе іноземцем та просила набути громадянство України.

Золочівським РС ГУ ДМС неодноразово роз'яснювались позивачці норми чинного законодавства України, пропонувалося звернутися у відділ імміграційної роботи ГУ ДМС для усунення недоліків та здійснення процедури встановлення належності до громадянства України, однак нею не вчинено жодних з перелічених дій.

Відсутність підстав для визнання протиправними дій ГУ ДМС по розгляду звернень від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту громадянства України позивачки та її дітей суд обґрунтовує і тим, що такі звернення адресовані Золочівському РС ГУ ДМС, відповіді на вказані звернення підготовлені та підписані також посадовими особами Золочівського РС ГУ ДМС. Відповідно суд не може визнати протиправними дії ГУ ДМС, якщо останній їх не вчиняв.

Даючи оцінку судовому рішенню та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

За правилами ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 105 КАС України встановлено, що адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Згідно із наявною у матеріалах справи позовною заявою ОСОБА_2 (а.с. 3-4) вона просила суд визнати протиправними дії відповідача ГУ ДМС по розгляду її звернень від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту перебування у громадянстві України її та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 Окрім того. Просила зобовязати вказаного відповідача у передбачених законом порядку та строки видати паспорт громадянина України (тимчасовий паспорт громадянина України строком дії 2 роки).

При цьому покликання апелянта на безпідставне відхилення судом її клопотання від 10.02.2015 року про уточнення і зменшення позовних вимог судом апеляційної інстанції до уваги не береться, оскільки відповідно до приписів ст.ст. 51, 137 КАС України така процесуальна дія можлива лише до початку судового розгляду справи по суті.

Даючи оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як було встановлено у ході апеляційного розгляду, матеріали справи не містять ні оригіналу, ні копії заяви ОСОБА_2 від 23.03.2014 року. Не надано відповідних доказів про її наявність сторонами і у ході розгляду справи у порядку апеляційного розгляду.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій ГУ ДМС по розгляду такого її звернення.

Щодо звернень ОСОБА_2 від 15.07.2014 року та 18.07.2014 року, то вони містять вимоги щодо розгляду питання про отримання нею громадянства України (що передбачає його відсутність), а не про підтвердження факту перебування у громадянстві України її та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (як зазначено у позовній заяві).

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до Порядку

провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006) встановлення належності до громадянства України та набуття громадянства України не є тотожними поняттями, різняться за своїм змістом та порядком здійснення.

Відтак у суду апеляційної інстанції немає правових підстав для ототожнення вказаних обставин при вирішенні даного публічно-правового спору.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів про виконання позивачкою всіх передбачених формальностей ні для набуття громадянства України, ні для встановлення належності до громадянства України через наявність суперечливих даних щодо її громадянства на даний час, що не заперечується і самою ОСОБА_2

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у частині зобовязання відповідача видати їй паспорт громадянина України через відсутність підтвердженого громадянства України.

На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, а отже відсутні правові підстави для скасування постанови суду першої інстанції та їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі № 813/5996/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.П.Сеник

ОСОБА_8

Ухвала у повному обсязі складена 30 жовтня 2015 року.