Справа № 2а-3158/10/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 р. Справа № 34109/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області (далі Львівдержрибоохорона) , третя особа ОСОБА_2, про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивач посилався на те, що відповідно до наказу начальника вказаного управління №42-К від 14.08.2009 року його звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Позивач не погодився із вказаним наказом, оскільки за весь період роботи з 1997 року по 14.08.2009 року він до дисциплінарної відповідальності не притягався, а підстав для його звільнення з роботи у відповідача не було.

Позивач просив визнати незаконним наказ №42-К від 14.08.2009 року про звільнення його з роботи, поновити його на посаді районного інспектора рибоохорони та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано наказ Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області №42-К від 14.08.2009 року «Про звільнення ОСОБА_1В.».

Зобовязано Головне державне управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області поновити ОСОБА_1 на посаді районного інспектора рибоохорони.

Стягнуто з Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.08.2009 року по 06.10.2010 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Головне державне управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що звільнення позивача за систематичне порушення трудової дисципліни було проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, питання про звільнення державного інспектора Подібки М.В. розглядалось профспілковим комітетом 07.10.2009 року, на якому погоджено звільнення вищевказаного працівника.

Апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, ОСОБА_1, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював районним державним інспектором рибоохорони Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області.

Наказом начальника Львівдержрибоохорони № 42-к від 14.08.2009 року ОСОБА_1 з займаної посади був звільнений з підстав п. 3 ст.40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни, невиконання розпоряджень та вказівок керівництва.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, Львівський окружний адміністративний суд виходив з того, що відповідач порушив вимоги чинного трудового законодавства при звільненні з роботи.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, при цьому враховує таке.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом , зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» (в редакції від 25.05.1998 року, далі постанови Пленуму Верховного Суду України) за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок по роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про поновлення на роботі звільнених за порушення трудової дисципліни судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за п. 3 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

З матеріалів справи видно, що наказом начальника Львівдержрибоохорони № 38-к від 29.07.2009 року за невиконання вимоги Львівської міжрайонної природоохоронної прокуратури про усунення порушень природоохоронного законодавства позивачу ОСОБА_1 було оголошено догану. Проте, наказом № 39-к від 3.08.2009 року попередній наказ було змінено в звязку з перебуванням позивача в щорічній відпустці та питання дисциплінарного стягнення відкладено після виходу позивача з відпустки.

13.08.2009 року позивач вийшов з відпустки, після чого наказом начальника Львівдержрибоохорони № 40-к від 14.08.2009 року за порушення, викладені в наказі № 38-к від 29.07.2009 року йому було оголошено догану.

Того ж числа, 14.08.2009 року, наказом №42-к ( в наказі помилково зазначено 14.07.2009 року) позивача було звільнено з посади за систематичне порушення трудової дисципліни.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав недоведеним відповідачем, за який проступок по службі, вчинений позивачем після застосування до нього дисциплінарного стягнення, він був звільнений з роботи того ж дня, коли до нього застосовано дисциплінарне стягнення за попереднє порушення. Якщо мова йшла про непередачу закріпленого по службі автомобіля УАЗ 452, який був списаний того ж числа, 14.08.2009 року, то з рапорта позивача від 14.08.2009 року видно, що він готовий передати автомобіль тільки після письмового наказу начальника та акту прийому-передачі автомобіля, що свідчить про законність дій позивача, який ставив питання про повернення автомобіля на підставі офіційних документів.

Крім того, доповідна записка провідного механіка Львівдержрибоохорони з приводу відмови позивача передати автомобіль подана вже після звільнення позивача з посади 17.08.2009 року з візою керівника від 20.08.2009 року, що свідчить про безпідставність посилання в оскаржуваному наказі на неповернення закріпленого по службі автомобіля. Неетична поведінка позивача по відношенню до керівництва, як про це зазначено в оскаржуваному наказі, не є підставою для звільнення, оскільки не врегульована нормами права в якості такої підстави.

Таким чином, факт вчинення позивачем порушення трудової дисципліни та неналежного виконання свої посадових обовязків після застосування до нього дисциплінарного стягнення, свого підтвердження в справі не знайшов.

Крім того, відповідач перед звільненням позивача не зажадав від нього письмового пояснення, порушивши при цьому встановлений ст. 149 КЗпП України порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Згоди на звільнення позивача з роботи з підстав п.3 ст. 40 КЗпП України не дав профспілковий комітет Львівдержрибоохорони, що видно з протоколів його засідання від 1.10.2009 року та від 7.10.2009 року.

За таких обставин звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням вимог трудового законодавства, тому суд першої інстанції обґрунтовано задоволив позовні вимоги ОСОБА_1, скасував оскаржуваний наказ про звільнення, зобовязав відповідача поновити його на посаді та стягнув оплату за час вимушеного прогулу, розмір якої може бути визначений шляхом розяснення постанови в установленому законом порядку.

Постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що звільнення позивача проведено у відповідності до вимог трудового законодавства, в силу наведеного вище, на висновки суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 року по справі № 2а-3158/10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 3.12.2010 р.