Справа № 2а-19523/09/0370
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Справа № 876/1009/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попко Я.С.

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (правонаступник Луцька ОДПІ ГУ ДФС у волинській області) на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2014 року у справі № 2а-19523/09/0370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ганімед-М» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання нечинними податкових повідомлень рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ганімед-М» звернулось з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 19.11.2009 року №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 3811352,00 грн., та №/0, яким товариству визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 305668,90 грн. (234248,00 грн. - основний платіж, 71420,90 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 22.10.2009 року по 04.11.2009 року працівниками ДПА у Волинській області проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Ганімед-М» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ у рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів за серпень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в березні 2009 року - липні 2009 року.

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 11.11.2009 року №408/07/35594217, яким встановлено порушення пп.7.7.1., абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за серпень 2009 року на суму 3811352,00 грн.; порушення пп.5.12.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року №166, з огляду на що ТзОВ «Ганімед-М» не мало права на бюджетне відшкодування згідно податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2009 року в сумі 628398,00 грн., так як дана сума брала участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування згідно податкової декларації з ПДВ за березень 2009 року; порушення пп.7.4.1., 7.4.4 п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п.5.7 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 15.06.2005 року №213 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2005 року за №702/10982, внаслідок чого позивачем завищено суму податкового кредиту: за березень 2009 року в сумі 1244804,00 грн., за квітень 2009 року в сумі 320210,00 грн., за травень 2009 року в сумі 898783,00 грн., за червень 2009 року в сумі 683172,00 грн., за липень 2009 року в сумі 843144,00 грн., за серпень 2009 року в сумі 775358,00 грн.; порушення п.п.7.4.1, 7.4.4. п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.5.10. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 15.06.2005 року №213 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2005 року за №702/10982, внаслідок чого ТзОВ «Ганімед-М» занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду на загальну суму 234248,00 грн., в тому числі за липень 2009 року на суму 11465,00 грн., за серпень 2009 року на суму 222783,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.11.2009 року, яким ТзОВ «Ганімед-М» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 3811352,00 грн., та податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.11.2009 року, яким ТзОВ «Ганімед-М» визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 305668,90 грн. (в тому числі: за основним платежем - 234248,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 71420,90 грн.).

ТзОВ «Ганімед-М» не погоджується із висновками акту перевірки та оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки порушень вимог законодавства не допустило, господарські операції ТзОВ «Ганімед-М» з нерезидентом компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD», за якими імпортувався на митну територію України товар (кузови), мали реальний характер та документально оформлені належним чином, позивач правомірно сформував податковий кредит по вказаних операціях, оскільки товариством сплачено податок на додану вартість до бюджету при ввезенні товару на митну територію України. Крім того, зазначає про безпідставність висновків податкового органу про те, що позивачем неправомірно включено суму податку на додану вартість, сплачену в ціні послуг з проведення ВАТ «Волинь-Авто» сертифікації ввезених на митну територію України кузовів дорожніх транспортних засобів, до складу податкового кредиту. З приводу цього позивач звертає увагу на те, що ТзОВ «Ганімед-М» є постачальником автомобільних кузовів на територію України. Кузови до дорожніх транспортних засобів, що ввозяться на митну територію України, підлягають обов'язковій сертифікації, а без проведення сертифікації неможливо імпортувати в Україну кузови до транспортних засобів, тобто особа, яка ввозить такі кузови зобов'язана забезпечити (оплатити) проведення їх сертифікації, а така сертифікація проводиться тільки зібраних транспортних засобів, тобто встановлених на автомобілі. Оплачуючи вартість проведення сертифікації кузовів установам Системи сертифікації УкрСЕПРО, позивач виконував свої обов'язки відповідно до правил здійснення господарської діяльності.

Ухвалою суду від 18.11.2014 року здійснено заміну первинного відповідача Луцької об'єднаної державної податкової інспекції на його правонаступника - Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Волинській області (а.с.97-99 Т.3).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасувано податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 19 листопада 2009 року №/0 та №/0.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апеллянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що в період з 22.10.2009 року по 04.11.2009 року працівниками ДПА у Волинській області була проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Ганімед-М» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів за серпень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в березні 2009 року - липні 2009 року, за результатами якої складено акт №408/07/35594217 від 11.11.2009 року (а.с.10-34 Т.1).

Відповідно до висновків акту перевірки податковим органом встановлено: 1) порушення пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2009 року на 3811352,00 грн.; 2) порушення пп.5.12.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року №166, ТзОВ «Ганімед-М» не мало права на бюджетне відшкодування згідно податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2009 року в сумі 628398,00 грн., так як дана сума брала участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування згідно податкової декларації з ПДВ за березень 2009 року; 3) порушення пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4. ст 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п.5.7 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 15.06.2005 року №213 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2005 року за №702/10982, завищено суму податкового кредиту за березень 2009 року в сумі 1244804,00 грн., за квітень 2009 року в сумі 320210,00 грн., за травень 2009 року в сумі 898783,00 грн., за червень 2009 року в сумі 683172,00 грн., за липень 2009 року в сумі 843144,00 грн., за серпень 2009 року в сумі 775358,00 грн.; 4) порушення п.п.7.4.1, 7.4.4 п.7.4., пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п.5.10. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 15.06.2005 року №213 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2005 року за №702/10982, занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду на загальну суму 234248,00 грн., в тому числі за липень 2009 року на 11465,00 грн., за серпень 2009 року 222783,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки ТзОВ «Ганімед-М» подало до ДПА у Волинській області заперечення, за наслідками розгляду якого, позивачу надіслано лист №5807/10/07-212 від 18.11.2009 року, яким відхилено доводи, викладені у запереченнях товариства (а.с.35-39 Т.1).

На підставі вищевказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.11.2009 року №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 3811352,00 грн., та №/0, яким товариству визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 305668,90 грн. (234248,00 грн. - основний платіж, 71420,90 грн. - штрафні (фінансові) санкції) (а.с. 8-9 Т.1).

Так, перевіркою встановлено порушення товариством підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у зв'язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість при митному оформленні товару (кузовів), придбаних у нерезидента - компанії «L.V.S. Enterprise Group LTD» (Великобританія), з підстав відсутності факту реального вчинення імпортних операцій, протиправним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаних у ВАТ «Волинь-Авто» послуг з дослідження транспортних засобів, які не призначені для використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також неправомірним заявленням до бюджетного відшкодування в серпні 2009 року суми податку на додану вартість у розмірі 628398,00 грн. з огляду на те, що вказана сума брала участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в декларації за березень 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки позивача від 11.11.2009 року №408/07/35594217, не знайшли свого підтвердження в ході з'ясування обставин у справі по суті, відтак визначення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на підставі цього акту перевірки у податкових повідомленнях-рішеннях Луцької ОДПІ від 19.11.2009 року №/0 та №/0 є неправомірним, з огляду на що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, згідно з поданою ТзОВ «Ганімед-М» до Луцької ОДПІ податковою декларацією з ПДВ за серпень 2009 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ 3811352,00 грн. (а.с.165-170 Т.2)

Причиною виникнення суми бюджетного відшкодування з ПДВ є, зокрема, сплачений товариством у березні-серпні 2009 року митним органам ПДВ при імпорті ТМЦ (кузова і запчастини до моторних транспортних засобів)

Як свідчать матеріали справи, 11 квітня 2008 року між фірмою «L.V.S. Enterprise Group LTD» (продавець), з однієї сторони, та позивачем ТзОВ «Ганімед-М» (покупець), з другої сторони, було укладено контракт купівлі-продажу №612-04-08 (далі - Контракт), відповідно до якого продавець зобов'язується продати, а покупець прийняти та оплатити продукцію, а саме: двигуни бувші у вжитку до моторно-транспортних засобів та агрегатів; запчастини до моторно-транспортних засобів та агрегатів бувших у вжитку. Згідно п.7 Контракту він почав діяти з 11.04.2008 року та діє до повного його виконання. Згідно п.13 Контракту додаткові угоди та додатки до нього є невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані та скріплені печатками (а.с.145-148 Т.3).

21.07.2008 року між сторонами вищевказаного Контракту було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони доповнили пункт 1 Контракту та виклали його в новій редакції, згідно з яким продавець зобов'язується продати, а покупець прийняти та оплатити продукцію, а саме: а) двигуни бувші у вжитку до моторних транспортних засобів та агрегатів; б) запчастини до моторно-транспортних засобів бувші у використанні; в) кузови до моторних транспортних засобів та агрегати до моторних транспортних засобів бувші у вжитку; г) колеса ходові автомобільні бувші у вжитку в зборі для транспортування кузовів; д) частини та пристрої бувші у використанні до кузовів до моторних транспортних засобів та агрегатів до моторних транспортних засобів; є) автомобілі легкові нові та бувші у використанні, автомобілі вантажні нові та бувші у використанні, причепи та напівпричепи нові та бувші у використанні, мотоцикли включаючи мопеди нові та бувші у використанні, автомобілі спеціального призначення нові та бувші у використанні (а.с.149-151 Т.3)

17.11.2009 року між цими ж сторонами Контракту укладено Додаткову угоду №2, якою внесено зміни до п. 2 Контракту щодо кількості та ціни товару (а.с.152-153 Т.3).

Відповідно до Додаткової угоди №3 від 18.11.2009 року до Контракту пункт 4 щодо порядку розрахунків доповнено підпунктом г), відповідно до якого оплата за товар проводиться після закінчення строку дії контракту (а.с.154 Т.3).

Додатковими угодами №4 від 19.11.2009 року та №5 від 10.06.2010 року пункт 1 Контракту щодо його предмету доповнено підпунктами ж) самохідна техніка дорожнього призначення; з) плавучі засоби морські та річкові, а також пункт 2 щодо кількості та ціни товару викладено в новій редакції, згідно якої загальна вартість товару становить 52590800,00 доларів США (а.с.155-160 Т.3).

Відповідно до наданих позивачем митних декларацій форми МД-3, МД-2, інвойсів, міжнародних товарно-транспортних накладних підтверджується факт поставки позивачем протягом березня-серпня 2009 року на митну територію України бувших у використанні кузовів автомобілів та запчастин до них за Контрактом, укладеним із компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD» (а.с.121-249 Т.4, Т.Т.5-19, а.с.1-16 Т.20).

Волинська митниця Держмитслужби України листами від 18.02.2010 року №6/04-532 та від 09.03.2010 року №12/25-781 надала завірений реєстр електронних копій ВМД, згідно яких проводилось митне оформлення товарів ТзОВ «Ганімед-М» за період з 01.03.2009 року по 31.08.2009 року, із зазначенням сум платежів, сплачених при розмитненні товарів (а.с.144-151 Т.1, а.с.162-181 Т.1).

При цьому номери електронних копій ВМД, що значаться у реєстрі Волинської митниці, повністю співпадають з номерами ВМД, які містяться у наданому ТзОВ «Ганімед-М» реєстрі оформлених декларацій за період березень-серпень 2009 року по Контракту №612-04-08 (а.с.75-83 Т.1), а також з номерами ВМД, які відображені у реєстрах отриманих та виданих податкових накладних за березень-серпень 2009 року (а.с.1-4, 20-22, 29-32, 54-57, 97-99 Т.4).

Актом перевірки встановлено, що ТзОВ «Ганімед-М» на підставі ВМД, оформлених при імпорті кузовів згідно Контракту із компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD», до податкового кредиту були відесені наступні суми ПДВ: в березні 2009 року - 198846,26 грн., в квітні 2009 року - 317690,13 грн., в травні 2009 року - 378945,00 грн., в червні 2009 року - 675722,00 грн., в липні 2009 року - 830899,00 грн. та в серпні 2009 року - 764893,00 грн., що відповідає показникам, відображеним у реєстрі ВМД, оформлених товариством на Волинській митниці згідно Контракту №612-04-08, за березень-серпень 2009 року за винятком липня 2009 року, де податковим органом встановлено розбіжність на суму 13 грн. в бік заниження податкового кредиту.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт поставки ТзОВ «Ганімед-М» в період з березня по серпень 2009 року на митну територію України кузовів транспортних засобів бувших у використанні та сплати товариством митних платежів при митному оформленні товарів, в тому числі ПДВ, про що також свідчить і довідка Волинської митниці від 14.01.2010 року №5/18-93 (а.с.55 Т.1).

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку - це особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно з п.1.7, п.1.8 цієї статті податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом, а бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 цього Закону визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп.7.7.1 та пп.7.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пп.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп.7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 7.7.10 цього пункту передбачено, що джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

При цьому відповідно до пп.7.2.7 п.7.2 ст.7 цього Закону у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З аналізу норм Закону України «Про податок на додану вартість» є очевидним, що підставою для визначення податкового кредиту з ПДВ та відшкодування цього податку з бюджету є наявність у платника податку (позивача у справі) оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства вантажно-митних декларацій та інших первинних документів, які підтверджують реальність поставки товарів, а також сплата платником податків до бюджету податку на додану вартість.

Як було зазначено у судовому засіданні першої інстанції представник відповідача, податковий орган не заперечує факт поставки ТзОВ «Ганімед-М» кузовів на митну територію України та сплату до бюджету сум ПВД при їх митному оформленні, однак вказує, що такі поставки відбувались не в межах Контракту, укладеного із компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD».

Однак, відповідачем не надано суду достатніх та беззаперечних доказів того, що вантажно-митні декларації, за якими проводилось митне оформлення кузовів, є підробленими чи фіктивними, у матеріалах справи відсутні судові рішення, що набрали законної сили, про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТзОВ «Ганімед-М» за підробку документів, фіктивне підприємництво тощо.

Водночас із повідомлення прокуратури Волинської області від 14.11.2014 року №04/5-446вих.14 на запит суду вбачається, що 11.04.2013 року СУФР ГУ Міндоходів у Волинській області в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження №0000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України щодо ухилення від сплати податків службовими особами ТзОВ «Ганімед-М», разом з тим податкові повідомлення-рішення, що є предметом розгляду у даній справі, не є предметом дослідження у цій кримінальній справі (а.с.12 Т.3).

Із довідки, виданої виконавчим директором «L.V.S. Enterprise Group LTD» ОСОБА_4, вбачається, що між «L.V.S. Enterprise Group LTD» та ТзОВ «Ганімед-М» дійсно був укладений контракт №612-04-08 від 11.04.2008 року на суму 52590800 дол. США, згідно якого фірмою «L.V.S. Enterprise Group LTD» регулярно поставляються кузова для легкових автомобілів і інші транспортні засоби (а.с. 142-145 Т.2).

Аналіз норм Закону України «Про податок на додану вартість» дає підстави зробити висновок, що формування товариством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних) чи ВМД.

При цьому, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03), де Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Водночас відповідач посилається на те, що під час проведення перевірки не надано оригіналів митних декларацій форми МД-2 по імпорту. Однак, під час проведення перевірки позивача працівникам податкового органу були надані копії митних декларацій та повідомлено, що підприємство при продажу контрагентам (покупцям) ввезеного товару (кузовів) зобов'язано видати покупцю оригінал ВМД для пред'явлення в органи ДАІ, де в подальшому дана ВМД зберігається, а другі оригінали зберігаються на митниці. В разі наявності у податкового органу сумнівів щодо легітимності копій ВМД, податковий орган для отримання оригіналів митних декларацій та інших первинних документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення товарів, може звернутися до органу ДАІ чи відповідного митного органу. Зазначені обставини, зокрема, викладені у запереченнях позивача на акт перевірки.

Натомість Луцька ОДПІ не зверталася до відповідних органів для отримання оригіналів ВМД чи інших первинних документів. Разом з тим факт наявності оригіналів вантажно-митних декларацій та інших первинних документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення товарів ТзОВ «Ганімед-М», підтверджується повідомленнями Волинської митниці, відповідно до яких митницею надано реєстр електронних копій ВМД та поінформовано, що оригінали, зазначені в реєстрі вантажно-митних декларацій, знаходяться в справах відділу митного оформлення №1 Волинської митниці разом з товаросупровідними документами, які слугували підставою для проведення митного оформлення товарів, загальний обсяг яких складає близько восьми тисяч аркушів. Тому вибірково надано копії вантажно-митних декларацій та товарно-супровідних документів, завірених Волинською митницею. Зокрема, митницею надано наступні документи: вантажно-митні декларації форми МД-2, МД-3, МД-6, інвойси, специфікації, висновок товарознавця,уніфікована митна квитанція МД-1, міжнародна товарно-транспортна накладна, результати проведення митного огляду автотранспортного засобу, акт проведення митного огляду товарів, договори, рішення про сертифікацію (а.с.162-247 Т.1).

Відповідно до вищенаведеного висновок податкового органу в акті перевірки про відсутність оригіналів первинних документів та вантажно-митних декларацій є необґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції було витребувано з Ягодинської митниці Міндоходів оригінали ВМД за період з 01.03.2009 року по 31.08.2009 року, на підставі яких ТзОВ «Ганімед-М» здійснювало митне оформлення товарів, однак листом від 25.12.2014 року №03-70-03-01/2042 митниця повідомила, що всі ВМД та товаросупровідні документи, на підставі яких здійснювалось митне оформлення товару, за 2009 рік знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с.37 Т.20).

Таким чином, зібраними доказами спростовуються висновки податкового органу про безпідставне віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ, сплаченого при митному оформленні товарів (кузовів), оскільки факт реального здійснення господарських операцій між ТзОВ «Ганімед-М» та компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD» в межах Контракту від 11.08.2008 року №612-04-08 знайшов своє підтвердження в ході з'ясування обставин у справі по суті.

При цьому суд приймає до уваги, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.06.2011 року у справі №2а/0370/1084/11, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.09.2014 року, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 31.03.2011 року № та №, які прийняті за наслідками планової виїзної перевірки ТзОВ «Ганімед-М» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 29.12.2007 року по 30.06.2010 року (а.с.127-134 Т.3). Так, предметом дослідження за даними судовими рішеннями були правовідносини позивача із компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD» згідно контракту купівлі-продажу від 11.08.2008 року №612-04-08, зокрема, в період березня-серпня 2009 року. При цьому суди встановили, що правочин, укладений між позивачем та компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD», виконується обома сторонами, а факт придбання товару підтверджується первинним документами. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено реальність господарських операцій позивача із компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD» в період з березня по серпень 2009 року, тому такі висновки суду мають преюдиційне значення при вирішенні даного спору.

Що стосується тверджень Луцької ОДПІ про відсутність оплати за придбаний товар, то суд зазначає, що Додатковою угодою №3 від 18.11.2009 року до Контракту від 11.08.2008 року №612-04-08 пункт 4 щодо порядку розрахунків доповнено підпунктом г), відповідно до якого оплата за товар проводиться після закінчення строку дії контракту. Пунктом 7 Контракту визначено, що договір діє до його повного виконання. Оскільки контрагентом не виконано в повному обсязі поставку товару згідно визначеної кількості, тому розрахунки з компанією не проводились.

Водночас апеляційний суд зауважує, що сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності, в розумінні п.п.1.22.1 п.п.1.22 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є безповоротною фінансовою допомогою, яка у відповідності до вимог п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 цього Закону повинна бути включена до складу валового доходу платника податку. Невідображення платником податків сум безповоротної фінансової допомоги в складі доходу тягне для останнього відповідальність, визначену законом.

Крім того, як зазначає Луцька ОДПІ, позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту оплату послуг по сертифікації кузовів, які не пов'язані з його господарською діяльністю, згідно договору від 05.03.2009 року №05/03/7, укладеного із ВАТ «Волинь-Авто».

Проте, з такими висновками податкового органу суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 05.03.2009 року між ВАТ «Волинь-Авто» (виконавець) та ТзОВ «Ганімед-М» (замовник) укладено договір №05/03/7, предметом якого є надання виконавцем за дорученням замовника послуг по сертифікації транспортних засобів замовника (а.с.161-163 Т.3).

Впродовж квітня-серпня 2009 року ВАТ «Волинь-Авто» здійснювало дослідження транспортних засобів, що підтверджується актами виконаних робіт (а.с.164-258 Т.3). За наслідками проведених операцій ВАТ «Волинь-Авто» в адресу позивача виписало податкові накладні (а.с.1-120 Т.4), які відображені в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних у відповідних звітних періодах та на підставі яких суми ПДВ були включені до податкового кредиту, зокрема, в квітні 2009 року - 2520,00 грн., в травні 2009 року - 4410,00 грн., в червні 2009 року - 7450,00 грн., в липні 2009 року - 8722,00 грн., в серпні 2009 року - 10465,21 грн. Факт проведення ТзОВ «Ганімед-М» розрахунків за надані послуги підтверджується реєстром банківських виписок за 2009 рік (а.с.22-23 Т.20).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про підтвердження відповідності» постачальник зобов'язаний реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції.

Згідно статті 18 Декрету КМ України «Про стандартизацію і сертифікацію» відповідність продукції (товару), яка ввозиться і реалізується на території України, стандартам, що діють в Україні, має підтверджуватися сертифікатом відповідності чи свідоцтвом про визнання відповідності, виданим або визнаним центральним органом виконавчої влади з питань технічного регулювання або акредитованим в установленому порядку органом із сертифікації, який уповноважений на здійснення цієї діяльності в законодавчо регульованій сфері.

Порядком митного оформлення імпортних товарів (продукції), що підлягають обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженогопостановою КМ України від 04.11.1997 року №1211, а також наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року №28 «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні», встановлено, що підставою митного оформлення товару (продукції), який для здійснення сертифікації потребує виконання монтажних робіт є: договір на проведення робіт із сертифікації товару (продукції) між власником (володільцем) та органом сертифікації; довідка органу сертифікації про укладення такого договору із зазначенням номера договору та дати підписання.

Згідно п.7 зазначеного Порядку у разі коли власник (володілець) товару (продукції) не одержав сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності, товар (продукція) повинен бути ввезений до митного ліцензійного складу або вивезений за межі митної території України.

Пунктом 1.1 Правил обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя, затверджених Наказом Держстандарту України від 17.01.1997 року №23, визначено, що дані Правила встановлюють порядок та вимоги до проведення обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя в Українській державній системі сертифікації продукції - Системі сертифікації УкрСЕПРО.

Відповідно до п.2.3 даних Правил об'єктами сертифікації в Системі сертифікації УкрСЕПРО є: автомобілі, автобуси, тролейбуси, мотоцикли, мопеди, причепи, напівпричепи, що ввозяться в Україну (такі, що були в користуванні, а також кузови та шасі згідно з кодами 87.06 та 87.07 УКТ ЗЕД). Пунктом 4.16.7 цих Правил визначено, що сертифікація кузовів та шасі транспортних засобів за кодами 87.06 та 87.07 УКТ ЗЕД як нових так і тих, що були у користуванні, що ввозяться на митну територію України, здійснюються як зібрані транспортні засоби.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що кузови до дорожніх транспортних засобів, що ввозяться на митну територію України, підлягають обов'язковій сертифікації, без проведення якої неможливо імпортувати в Україну такі кузови. Таким чином, особа, яка ввозить кузови зобов'язана забезпечити (оплатити) проведення їх сертифікації. Разом з тим, проведення сертифікації кузовів проводиться лише в зібраному вигляді, тобто встановлених на автомобілі. Здійснюючи оплату вартості проведення сертифікації кузовів установам Системи сертифікації УкрСЕПРО, позивач виконував свої обов'язки відповідно до правил здійснення господарської діяльності в розумінні Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це будь-які витрати платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пункту 1.32 статті 1 цього Закону, господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Підпунктом 5.2.15 пункту 5.2 статті 5 цього ж Закону визначено, що до валових витрат включаються суми витрат, пов'язаних з підтвердженням відповідності продукції, систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу встановленим вимогам відповідно до Закону України «Про підтвердження відповідності».

Таким чином, ТзОВ «Ганімед-М» правомірно включено суми коштів, сплачених за проведення сертифікації ввезених на митну територію України кузовів дорожніх транспортних засобів до складу валових витрат, а суму податку на додану вартість, сплачену в ціні послуг з проведення сертифікації - до складу податкового кредиту.

Згідно повідомлення ДП «Волиньстандартметрологія» від 12.12.2014 року №1754/2-5 на запит Головного управління ДФС у Волинській області ДП «Волиньстандартметрологія» є органом сертифікації продукції, який відповідно до рішення за заявкою доручає проведення випробувань продукції лише випробувальним лабораторіям, що акредитовані в установленому порядку. Станом на 16.07.2009 року на ВАТ «Волинь-Авто» функціонувала акредитована випробувальна лабораторія, яка проводила сертифікаційні випробування транспортних засобів згідно рішення органу сертифікації ДП «Волиньстандартметрологія». Додатково повідомлено, що проведення сертифікаційних випробувань продукції є одним з етапів (робіт) проведення сертифікації (а.с.30 Т.20).

Факт наявності на ВАТ «Волинь-Авто» акредитованої випробувальної лабораторії підтверджується атестатом акредитації від 06.04.2009 року (а.с.21 Т.20).

Крім того, в матеріалах справи наявні сертифікати відповідності до кожного ввезеного ТзОВ «Ганімед-М» кузова, які видані ДП «Волиньстандартметрологія» на транспортні засоби на підставі, зокрема, протоколів ВАТ «Волинь-Авто».

Таким чином, факт надання ВАТ «Волинь-Авто» послуг із сертифікаційних випробувань (досліджень) транспортних засобів повністю підтверджується доказами та узгоджується із господарською діяльністю позивача. При цьому судом встановлено, що у актах виконаних робіт зазначено марку транспортного засобу та номер кузова (VIN-код), за яким можливо ідентифікувати кузов як такий, що ввезений товариством в межах Контракту із компанією «L.V.S. Enterprise Group LTD» (наприклад, акт виконаних робіт №ЗА-0003763 від 08.04.2009 року (а.с.164 Т.3) стосується дослідження транспортного засобу, кузов до якого поставлений згідно ВМД №202000003/9/001274 від 02.04.2009 року (а.с.213 Т.4)). За таких обставин віднесення ТзОВ «Ганімед-М» сум ПДВ, сплачених в ціні наданих ВАТ «Волинь-Авто» послуг, до податкового кредиту є правомірним.

Що стосується тверджень Луцької ОДПІ про відсутність у ТзОВ «Ганімед-М» права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 628398,00 грн. за серпень 2009 року з огляду на те, що вказана сума вже приймала участь у попередньому розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у декларації за березень 2009 року, то суд приходить до таких висновкі

Як було встановлено судом першої інстанції та відповідно до акту від 19.06.2009 року №225/2399/35594217 про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Ганімед-М» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в жовтні 2008 року - лютому 2009 року (а.с.15-39 Т.3) податковим органом встановлено, що в порушення пп.7.7.11 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» товариство в березні 2009 року безпідставно заявило про отримання суми бюджетного відшкодування 628398,00 грн., оскільки не провадило діяльність протягом останніх дванадцяти календарних місяців.

За наслідками даної перевірки Луцькою ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2009 року №/0 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 628398,00 грн., яке позивачем не оскаржувалось (а.с.40 Т.3).

Так, згідно пп.7.7.11 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які не провадили діяльність протягом останніх дванадцяти календарних місяців.

Водночас зазначена норма закону не позбавляє право платника податку заявити визначену суму бюджетного відшкодування через 12 календарних місяців від дати початку провадження податковуваних операцій з ПДВ.

Як встановлено актом перевірки від 19.06.2009 року №225/2399/35594217, позивач зареєстрований платником ПДВ з 28.01.2008 року, а згідно податкової звітності з податку на додану вартість ТзОВ «Ганімед-М» фактично розпочало діяльність з травня 2008 року.

Таким чином, оскільки відображена позивачем у декларації з ПДВ за березень 2009 року сума бюджетного відшкодування заявлена передчасно, то відображення цієї суми у декларації за серпень 2009 року (після спливу 12 календарних місяців) є правомірним.

Враховуючи вищенаведене у сукупності з матеріалами справи та встановлених обставин у судовому засіданні суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується із рішенням суду першої інстанції, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки позивача від 11.11.2009 року №408/07/35594217, не знайшли свого підтвердження в ході з'ясування обставин у справі по суті, відтак визначення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на підставі цього акту перевірки у податкових повідомленнях-рішеннях Луцької ОДПІ від 19.11.2009 року №/0 та №/0 є неправомірним

Відповідно до ст. 200 КАСУкраїни суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення здодержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (правонаступник Луцька ОДПІ ГУ ДФС у волинській області) - залишити без задоволення.

Постанову постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2014 року у справі № 2а-19523/09/0370 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко