Справа № 2а-4018/09/0670
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року м. Київ К/800/39568/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирської області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2014 року

у справі № 2а-4018/09/0670

за позовом Публічного акціонерного товариства «Верстатуніверсалмаш»

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирської області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Верстатуніверсалмаш» звернулось до суду з адміністративним позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2014 року, позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Житомирі від 28.05.2009 року №/0.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПАТ «Верстатуніверсалмаш» відповідачем складено акт від 14.05.2009 року № 3109/15-2, яким встановлено порушення позивачем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень, лютий 2008 року, передбаченого п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.05.2009 року № /0, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50% за порушення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у сумі 42 519, 00 грн. у розмірі 21 259, 50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновків щодо відсутності порушень позивачем вимог податкового законодавства та протиправності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи таке.

Відповідно до пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами» платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, згідно із пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 цього Закону, визнається сумою податкового боргу платника податків.

З аналізу вищезазначеного Закону вбачається, що одним із обов'язків платника податків є своєчасна сплата узгоджених грошових зобов'язань перед бюджетом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень 2008 року, визначених ПАТ «Верстатуніверсалмаш» самостійно в податковій декларації з податку на додану вартість від 19.02.2008 року №7390 в сумі 1 148, 00 грн. та за лютий 2008 року - від 18.03.2008 року № 14238 в сумі 41 371, 00 грн., сплачені до державного бюджету відповідно до платіжних доручень від 25.02.2008 року №30 та від 27.03.2008 року №150, де вказано призначення платежу.

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами» є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначає вичерпний перелік заходів контролюючих органів з метою погашення платниками податків податкового боргу. Нормами зазначеного вище Закону не передбачено зміна призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами» визначено принцип рівності бюджетних інтересів. З цією метою встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 27.10.2009 року № 21-1326во09 викладено позицію, відповідно до якої пункт 7.7 статті 7 Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами» не дає податковому органу право самостійно змінювати призначення платежу, визначеного платником податків при їх сплаті, зокрема з метою погашення податкового боргу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідні кошти, сплачені позивачем, всупереч визначеному позивачем призначенню платежу, спрямовані податковим органом на погашення неузгоджених податкових зобов'язань минулих періодів.

Отже, суди попередніх інстанцій, з урахуванням встановлених обставин, дійшли до правильних висновків, щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирської області відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2014 року у справі № 2а-4018/09/0670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук