Справа № 823/4984/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року справа № 823/4984/15

м. Черкаси

09 год. 55 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2П (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Укпромхолод-Інвест» до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2015 року до суду з позовною заявою звернулося приватне підприємство «Укпромхолод-Інвест», в якій просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 34319 грн та штрафні санкції 17160 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що оскаржуване рішення базується на акті документальної позапланової виїзної перевірки від 24.11.2014 № 493/23-01-22-03/35435757 з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин ТОВ «Гетьман» за липень, серпень 2014 року, висновки якого є упередженими, необґрунтованими та такими, що порушують вимоги нормативно-правових актів, оскільки вони ґрунтуються не на первинних документах бухгалтерського і податкового обліку, а на власній субєктивній оцінці контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом, а тому податкове повідомлення-рішення пілягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд скасувати податкове повідомлення рішення.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

З 17.11.2014 по 21.11.2014 головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за валютними операціями та операціями у сфері ЗЕД управління податкового аудиту ДПІ у м. Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Гетьман» за липень, серпень 2014 року.

За результатами перевірки складений акт від 24.11.2014 № 493/23-01-22-03/35435757, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено занижено до сплати до бюджету податку на додану вартість на загальну суму 34319 грн, у тому числі за липень 2014 року на суму 19633 грн та за серпень 2014 року на суму 14686 грн.

На підставі акту перевірки 24.11.2014 № 493/23-01-22-03/35435757 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 08 грудня 2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 34319 грн та штрафні санкції 17160 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення, у відповідності до статті 56 ПК України, оскаржене позивачем в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Черкаській області та Державної фіскальної служби України.

Рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 03.02.2015 № 2015/23-00-10-0210 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Судом встановлено, що приватне підприємство «Укрпромхолод-інвест зареєстроване виконавчим комітетом Черкаської міської ради 24.09.2007, за ідентифікаційним кодом - 35435757 та взяте на облік, як платник податків в ДПІ у м. Черкасах.

З метою отримання інформації щодо розрахунків при взаємовідносинах ПП «Укрпромхолод-Інвест» з ТОВ «Гетьман» ДПІ у м. Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області відповідно до статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі ПК України) направлено позивачу письмові запити від 17.09.2014 № 30562/9/23-01-15-0214 (а.с.18) та від 08.10.2014 № 33019/23-01-15-0214 (а.с.19) з проханням надати письмові пояснення щодо фінансово-господарських операцій із ТОВ «Гетьман».

На вказані запити директор ПП «Укрпромхолод - Інвест» надав відповіді від 29.09.2014 б/н (а.с.20-21), від 28.10.2014 б/н (22-23), в яких позивач послався на статтю 73 ПК України, якою передбачено звільнення платника від обовязку надавати відповідь на запит, який складено з порушенням вимог викладених в абзацах 1 та 2 пункут 73.1. статті 73 ПК України, зокрема коли у ньому не визначено або визначено з порушенням законодавства підстави для отримання інформації, ПП «Укрпромхолод Інвест», не має законодавчих підстав для надання інформації та документів, щодо яких йде мова у запитах.

У зв'язку з відмовою та з фактичним ненаданням пояснень та їх документального підтвердження на вищезазначені обов'язкові письмові запити податкового органу на підставі наказу від 12.11.2014 №1833 та направлення від 14.12.2014 проведена позапланова виїзна перевірка позивача.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 78.4. статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 44.1статті44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (пункт 44.6 статті 46 Податкового кодексу України).

Листом від 21.11.2014 (останній день проведення перевірки) (а.с.27) позивач просив ДПІ у м. Черкасах надати час для відновлення документів.

Відповідач 24.11.2014 листом №38517/23-01-22-03 (а.с.29) надав відповідь позивачу, в якій зазначив, що для надання часу для відновлення втрачених (знищених) первинних документів підстави відсутні.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 44.5 статті 44 ПК України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (пункт44.6 статті 44 Податкового кодексу).

Із змісту наданих матеріалів неможливо встановити фактичну дату втрати первинних документів, від якої згідно підпункту 44.5 статті 44 ПК України настає п`ятиденний термін для повідомлення контролюючого органу про їх втрату.

Відповідно до підпункту 6.10 пункту 6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду.

Результати роботи комісії оформлюються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також державній податковій інспекції підприємствами та місцевому фінансовому органу установами, в 10-денний строк.

Як зазначено в акті від 24.11.2014 № 493/23-01-22-03/35435757 під час перевірки відповідачем використанні: АІС «Податковий блок», системи «Обробка ПЗ та платежів», «Аналітична система», «Система співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», акт ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві «Про проведення зустрічної звірки від 01.09.2014 №2634/26-55-22-07/32416270 ТОВ «Гетьман» за період з 01.04.2014 по 31.08.2014».

Листом від 05.12.2014 №051214 (а.с.30) позивачем надано копії відновлених документів для проведення документальної позапланової перевірки.

17.12.2014 листом №41460/23-01-22-0316 ДПІ у м. Черкасах надало відповідь на лист позивача від 15.12.2014, в якому зазначили, що ПП «Укрпромхолод-Інвест» не надали товарно-транспортних накладних на перевезення товару та інших первинних документів, що підтверджують факт здійснення операцій.

В актах виконаних робіт не вказано обєкт та місце проведення робіт з демонтажу, монтажу, пусконаладки та ремонту обладнання.

Відповідно до статі 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов'язання;

4) за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання.

Проведеною перевіркою не виявлено, а підприємством не надано будь-якого іншого документального підтвердження місць виконання зобовязань.

Враховуючи вищенаведене місцезнаходження відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України та місце виконання зобовязань відповідно до статті 532 Цивільного кодексу України відсутнє.

Крім того в ДПІ у м. Черкасах наявна інформація, а саме рапорт ОВЕЗ ОУ ДПІ у м. Черкасах.

Згідно рапорта оперуповноваженого відділу рапорт ОВЕЗ ОУ ДПІ у м. Черкасах лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 на виконання листа №4813/7/26-55-07-03 від 22.10.2014 отриманого від ОУ ДПІ у Печерському районі м. Києві здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1. В ході проведених заходів встановити місцезнаходження та опитати ОСОБА_4 (який згідно баз даних рахується директором ТОВ «Гетьман») не представилось можливим, у звязку з тим, що за вказаною адресою знаходиться гуртожиток, в квартирі 22 якого вже більше 3-х років проживає ОСОБА_5.

Згідно наданого ним пояснення встановлено: «..Я ОСОБА_6, проживаю в ІНФОРМАЦІЯ_1 в гуртожитку. Тут я проживаю один близько трьох років. До мене тут проживав Карташов. ОСОБА_4 мені не відовий, я його ніколи не зустрічав і мені не відоме його місцезнаходження та конкретні дані».

Суд зауважує, що згідно п. 198.1. ст. 198 цього ж Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2. статті 198 цього ж Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 цього ж Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього ж Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6. статті 198 цього ж Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього ж Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього ж Кодексу.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як визначено частиною1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З наведених законодавчих положень випливає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму валових витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними). При цьому, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Отже, для відображення господарської операції в податковому обліку недостатньо самого лише її документального оформлення. Господарська операція повинна фактично відбутися проте, в ході перевірки позивача виявлено, що його контрагенти - постачальники відображали в обліку господарські операції, які фактично не відбувалися, а тому первинні документи та податкові накладні за такими операціями, не мають юридичної сили і доказовості.

На підставі наведеного, суд констатує правомірність доводів відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником податків занижено зобов'язання зі сплати ПДВ.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного рішення покладено на відповідача.

В даному випадку відповідач довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень - рішень.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 02 листопада 2015 року