Справа № 755/14352/14-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2014 р.Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 3-го взводу 2-го батальйону полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві Тропотяги Вадима Станіславовича про визнання дій неправомірними, -

у с т а н о в и в:

29.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до інспектора ДПС 3-го взводу 2-го батальйону полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві Тропотяги Вадима Станіславовича про визнання дій неправомірними, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 11.02.2014 року о 14 год. 40 хв. позивач рухаючись по вул. Столичне шосе в м. Києві на службовому вантажному автомобілі марки «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений відповідачем, який в порушення вимог ст. 5 Закону України «Про міліцію» не представившись, одразу запропонував позивачу вийти з автомобіля та повідомив, що ним порушені Правила дорожнього руху, оскільки позивач рухався зі швидкістю 88 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 28 км/год. Позивач зазначає, що вимірювання швидкості інспектор ДАІ проводив за допомогою приладу «Трукам», результати якого викликали у позивача сумнів, оскільки він рухався зі значно меншою швидкістю через велике завантаження дороги, крім того, автомобіль, на якому рухався позивач, відповідає міжнародному стандарту «Євро 3» та має технічне обмеження швидкості у 85 км/год. Позивач вказує, що висловив інспектору ДАІ свою думку про те, що зафіксована швидкість може належати іншому автомобілю, оскільки на екрані було багато транспортних засобів, а сам фотознімок був поганої якості, однак відповідач доводів позивача не врахував та склав протокол про адміністративне правопорушення. На думку позивача, в порушення вимог ст.ст. 14-1, 258 КУпАП, прилад яким було зафіксоване правопорушення, не є автоматичним, оскільки призначений для роботи за допомогою оператора, і така фіксація правопорушення здійснюється оператором вручну, за допомогою спеціальної кнопки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що будь-які відомості стосовно підтвердження факту, що даний засіб вимірювальної техніки укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та дані про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки у протоколі відсутні і позивачу не надавались, а також не відомо чи допущений відповідач до використання приладу «Трукам» за результатами інструктажу та складення заліку з правил користування приладом. З посиланням на положення ст.ст. 59, 64 Конституції України та ст. 268 КУпАП позивач зазначає, що відповідач позбавив його законного права на отримання правової допомоги, оскільки не відреагувавши на посилання позивача про необхідність надання йому юридичної допомоги у цій справі, в той же день виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, копію якої позивач отримав поштою 25.02.2014 року. На думку позивача, під час складання постанови відповідачем не було дотримано вимог ст.ст. 7, ч. 1 ст. 9, 23, 33, 245, 247, 278-280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. На розгляд справи позивач запрошений не був, посадовою особою не було проведено підготовки справи до розгляду, під час якої вирішуються перелічені в вищенаведених статтях КУпАП питання. Особа позивача не встановлювалась, права не роз'яснювались, майновий стан позивача не перевірявся. В постанові відсутні дані про те, як був налаштований прилад вимірювання швидкості, який був встановлений тип цілі та ін., дата повірки, відсутні вказівка на роботу приладу в автоматичному режимі, тому, на думку позивача, неправомірним є прийняття як доказу показань цього приладу, як достовірно встановленої швидкості руху автомобіля. Крім того, позивач зазначає, що в нього викликає сумнів наявність у відповідача повноважень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме наявність у нього спеціального звання та можливості самостійно виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до його функціональних обов'язків. Тож, за твердженням позивача, при винесенні постанови були грубо порушені його права та перевищено повноваження працівника ДАІ.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладений у ній і просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги відповідач не визнає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали справи №755/7422/14-а за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДАІ Тропотяги В.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.02.2014 року інспектором взводу ДПС 3-го взводу 2-го батальйону полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві Тропотягою В.С. був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача згідно якого, 11.02.2014 року приблизно о 14 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Харківське Шосе позивач керуючи автомобілем «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 88 км/год перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 28 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР (а.с. 6).

Постановою серії ПС1 №232080 від 11.02.2014 року у справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2014 року (справа №755/7422/14-а) відмовлено до задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ДАІ Тропотяги В.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 27-30).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 (справа №755/7422/14-а) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що при подачі позову, який розглядається, стосовно визнання дій відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними, окрім визначення нового предмету позову позивачем також змінено обґрунтування позовних вимог, а саме доповнено посиланнями на те, що: прилад фіксації скорості «Трукам» не є автоматичним; в протоколі не вказано про допуск інспектора ДАІ до користування цим приладом, не зазначено відповідних документів щодо сертифікації приладу на території України та не наведено даних про перевірку даного примірнику приладу; в постанові не зазначені налаштування приладу фіксації швидкості; позивачем висловлено сумнів у наявності повноважень відповідача на складання протоколу про адміністративне правопорушення враховуючи, що працівник ДАІ відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП повинен мати спеціальне звання та не відомо чи має він право відповідно до своїх функціональних обов'язків самостійно виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Всі інші посилання позивача вже були предметом дослідження суду при розгляді справи №755/7422/14-а, тож вдаватись до переоцінки таких обставин у даній справі, суд не має права. Крім того, всі ці посилання лежать в площині питань законності винесеної відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, правова оцінка якої була вже надана постановою суду від 25.04.2014 року у справі №755/7422/14-а і підстав для визнання її протиправною та скасування відповідної постанови суд не знайшов.

Законності винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, а не питань правомірності або неправомірності дій відповідача по притягненню позивача до адміністративної відповідальності, стосуються також посилання позивача на наявність можливих недоліків в роботі приладу фіксації скорості «Трукам» та його сертифікації на території України. Однак, як вже зазначалось вище, відповідна постанова по справі про адміністративне правопорушення судом не визнана протиправною та не скасована.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку питання про правомірність чи не правомірність дій відповідача по притягненню позивача до адміністративної відповідальності є похідними від вирішення питання про законність винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки залишення судом в силі відповідної постанови більшою частиною призюмує законність дій відповідача по складанню протоколу та винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стосовно сумнівів позивача у наявності повноважень відповідача на складання протоколу про адміністративне правопорушення враховуючи, що працівник ДАІ відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП повинен мати спеціальне звання, а також щодо наявності у відповідача права самостійно виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до своїх функціональних обов'язків, суд зазначає наступне.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою і другою статті 127, частинами третьою, восьмою, дев'ятою і десятою статті 133-1 цього Кодексу, - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про спеціальні звання, формений одяг та знаки розрізнення в органах внутрішніх справ України», установлено для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ такі спеціальні звання, зокрема: молодший начальницький склад - старший сержант міліції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є старшим лейтенантом міліції, що підтверджується копією його посвідчення (а.с. 36). Отже сумніви позивача щодо наявності у відповідача повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення є безпідставними, як і сумніви щодо його функціональних обов'язків, адже вони визначені законом і не можуть змінюватись внутрішніми документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 251, 254-256 КУпАП, ст.ст. 2, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС 3-го взводу 2-го батальйону полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві Тропотяги Вадима Станіславовича про визнання дій неправомірними - відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну і резолютивну частини 09.07.2014 року.

Повний текст постанови складено 14.07.2014 року.

Суддя -