Справа № 755/31282/13-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2014 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и л а:

11.12.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до УПФ України у Дніпровському районі м. Києва про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 24.05.1999 року позивачка перебуває на обліку в УПФ України у Дніпровському районі м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Листом від 31.07.2013 року відповідач повідомив позивачку про те, що оскільки вона своєчасно не повідомила Управління пенсійного фонду про реєстрацію приватним підприємцем в неї виникла переплата пенсії за період з 01.04.2009 року по 30.06.2013 року в розмірі 1946,30 грн., тому розпорядженням Управління від 12.06.2013 року №736 вирішено утримувати переплату в розмірі 20% від пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості. Позивачка вважає вказане рішення незаконним та просить його скасувати і зобовязати відповідача повернути їй утримані кошти посилаючись на те, що будь-які зловживання з її боку відсутні, оскільки як фізична особа-підприємець вона зареєстрована з 07.05.1998 року і стала на облік в УПФ України в Дніпровському районі м. Києва як платник збору на обовязкове державне пенсійне страхування 08.06.1998 року, таким чином повідомивши відповідача про факт реєстрації її приватним підприємцем. Крім того, позивачка зазначає, що як фізична особа-підприємець вона подавала до УПФ України в Дніпровському районі м. Києва передбачену законодавством звітність про суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та починаючи з 2011 року звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, що, на думку позивачки, підтверджує обізнаність відповідача про факт реєстрації її приватним підприємцем. Також позивачка посилається на те, що за даними Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва вона діяльності не здійснює та доходів від підприємницької діяльності не отримує, а отже не може вважатись працюючим пенсіонером у звязку із чим вважає посилання відповідача на положення п. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №697 від 12.08.1993 року безпідставними.

Відповідач у встановлений строк не подав заперечень на позов, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходжу до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно положень п. 28 Постанови Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за документ, який підтверджує, що особа не працює, приймаються: трудова книжка та довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа - підприємець. При відсутності трудової книжки - довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа - підприємець, та заява особи із зазначенням причини відсутності трудової книжки. До зазначених документів додається інформація відділу персоніфікованого обліку.

Отже відсутність доходу від підприємницької діяльності не дає підстав вважати, що особа не працює.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №198 від 11.03.2009 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (в редакції, що діяла у 2009 році), установлено у 2009 році з 1 квітня підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (далі - підвищення), у розмірі 7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні, а з 1 жовтня - до 28,4 гривні. Підвищення здійснюється незалежно від дати призначення (перерахунку) пенсії (щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги) непрацюючим особам, а особам, які одержують пенсію (державну соціальну допомогу) на дітей та/або недієздатних осіб - незалежно від одержуваного доходу.

Згідно положень ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою було доповнено зазначений закон Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01.10.2011 року становив 784 грн.; з 01.12.2011 року 800 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2012 року становив 822 грн.; з 01.04.2012 року 838 грн.; з 01.07.2012 року 844 грн.; з 01.10.2012 року 856 грн.; з 01.12.2012 року 884 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2013 року становив 894 грн.

Таким чином, з урахуванням того, що позивачка є працюючим пенсіонером та на підставі наведених норм чинного законодавства України відповідачем вірно визначено розмір надмірно сплаченого позивачці розміру суми пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що повідомив Управління Пенсійного фонду про те, що вона є приватним підприємцем, оскільки стала на облік як платник збору на обовязкове державне пенсійне страхування та періодично здавала відповідачу необхідні звіти. Отже, позивачка стверджує, що в її діях немає ні зловживань, ні подання недостовірних даних, як умови повернення суми виплаченої пенсії.

Проте, згідно положень ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Позивачка 07 травня 1998 року зареєструвалась фізичною особою - підприємцем, про що в матеріалах справи є копія Свідоцтва про державну реєстрацію.

Відділ з призначення пенсій про державну реєстрацію її як суб'єкта підприємницької діяльності, всупереч приписам наведеної вище норми, позивачка не повідомляла, що призвело до переплати по пенсії у розмірі 1946,30 грн.

Взяття на облік є виконанням обов'язку щодо реєстрації як платника єдиного внеску органами Пенсійного фонду. Та зазначені дії, як подання звітності, не можуть вважатись повідомленням органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Враховуючи наведені обставини, викладені норми чинного законодавства України, приходжу до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 18, 71, 94, 183-2 КАС України, Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 11.03.2009 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя