Справа № 826/17193/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Гадяцької об’єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Полтавській області

до

Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про

стягнення податкового боргу

встановив:

Гадяцька об’єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Полтавській області звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення податкового боргу по платі за користування надрами для видобування нафти та природного газу станом на 03.11.2014 на суму 14 201 945,35 грн. за рахунок коштів на рахунках платника податків.

В подальшому позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути податковий борг по платі за користування надрами для видобування нафти та природного газу станом на 21.01.2015 на суму 9 536 058,3 грн.

У лютому 2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 12 102 824,25 грн. податкового боргу та пені.

Позовні вимоги вмотивовані не сплатою відповідачем у встановлений строк самостійно задекларованого зобов’язання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх повністю задовольнити.

Відповідач позов не визнав. Обґрунтовуючи заперечення проти позову представник відповідача зауважив на тому, що на час розгляду справи по суті наявні договори №8, №9, №10 від 15.07.2015 про розстрочення грошових зобов’язань та податкового боргу, що, відповідно до статті 100 Податкового кодексу України, свідчить про відсутність податкового боргу, який підлягає негайному стягненню. Крім того, звернув увагу, що позивач є неналежним органом стягнення за вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» податкового боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд за їх згодою подальший розгляд справи здійснив у порядку письмового провадження.

Оцінивши наявні у справі докази, пояснення сторін, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, судом встановлено, що на час розгляду справи по суті за відповідачем обліковувалась податкова заборгованість у розмірі 12 102 824,25 грн., яка виникла внаслідок самостійно задекларованих платником податків грошових зобов’язань і не сплачених у встановлений строк самостійно та після надіслання податкової вимоги №551-25 від 01.09.2014.

По платі за користування надрами для видобування нафти борг становив 9 878 695,62 грн. в т.ч. 9 393 411,17 грн. – сума основного боргу та 485 284,45 грн. – пеня; - по платі за користування надрами для видобування природного газу борг склав 2 224 128,63 грн., в т.ч. 2 194 464,44 грн. – основного боргу та 29 664,19 грн. – пені.

В зв’язку з викладеним, Гадяцька об’єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Полтавській області звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та наявним доказам суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг – сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно п.п. 14.1.153 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога – це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

За нормами п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст. 95 – 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Момент виникнення податкового боргу, відповідно до норм Податкового кодексу України, пов’язується виключно із закінченням строків для сплати податкового зобов’язання, визначеного платником податку самостійно або узгодженого податкового зобов’язання у випадку, коли таке податкове зобов’язання не сплачене та не оскаржене платником податку у встановлені Податковим кодексом України порядку та строки (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

Податковий кодекс України містить спеціальні правила щодо застосування певних процедур під час стягнення коштів з рахунків платника податків та продажу їх майна, що перебуває у податковій заставі. Зокрема, відповідно до п. 95.2 ст. 95 Кодексу, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У п. 95.4 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Таким чином, погашення податкового боргу платника податку здійснюється шляхом: 1) стягнення грошових коштів, які знаходяться на його рахунках, за рішенням суду; 2) продажу його майна, що перебуває в податковій заставі, за рішенням суду про надання дозволу; 3) стягнення коштів за рахунок готівки за рішенням суду.

З огляду на це положення, звертаючись до суду, податковий орган повинен обов’язково зазначити джерело погашення податкового боргу: кошти, готівка чи майно платника податків, оскільки від цього залежить порядок реалізації повноважень, вид судового провадження та предмет доказування у справі.

Крім того, в п. 95.3 ст. 95 Кодексу зазначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що стягнення грошових коштів з рахунків платника податків, продаж майна такого платника, що перебуває у податковій заставі та стягнення коштів за рахунок готівки платника податків – заходи адміністрування податків та зборів, спрямовані на погашення податкового боргу, що вчиняються органами стягнення.

Як платник податків ПАТ «Укрнафта» перебуває на обліку у Міжрегіональному головному управлінні Міндоходів – Центральному офісі з обслуговування великих платників, тобто за своїм місцезнаходженням – основним обліком.

В Гадяцькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області, згідно довідки останньої від 03.11.2014 №2652/10/16-07-18-22, ПАТ «Укрнафта» перебуває в реєстрі платників окремих видів податків, як платник податків за неосновним місцем обліку.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об’єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об’єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов’язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом або податковими законами.

Відповідно до п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об’єктів оподаткування або об’єктів, які пов’язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Якщо відповідно до законодавства у платника податків, окрім обов’язків щодо подання податкових декларацій (розрахунків, звітів) та/або нарахування, утримання або сплати (перерахування) податків, зборів на території адміністративно - територіальної одиниці за своїм місцезнаходженням, виникають такі обов’язки на території іншої адміністративно – територіальної одиниці, то такий платник податків зобов’язаний стати на облік за таким неосновним місцем обліку у відповідному контролюючому органі.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 розділу V Кодексу у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Кодексу, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп’ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов’язана зареєструватися як платник ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 розділу V Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Отже, місце реєстрації платника податку є тотожним місцю реєстрації юридичної особи.

З аналізу п. 263.11.1. ст. 263 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.01.2015), п. 257.3 ст. 257 Кодексу можливо дійти висновку, що місце обліку платника плати за користування надрами не може бути місцем реєстрації, у зв’язку з тим, що така реєстрація для плати за надра не передбачена діючим законодавством.

При цьому, слід звернути увагу, що Податковим кодексом України (зокрема ст. 41) вирізняються поняття контролюючих органів та органів стягнення та розмежовуються їх повноваження.

Так, контролюючими органами є органи доходів і зборів – центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи (п. 41.1 ст. 41 ПК України).

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень (п. 41.2 ст. 41 ПК України).

У відповідності з п. 91.1 ст. 91 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов’язки, визначені цим Кодексом.

Порядок призначення та звільнення, функції та повноваження податкового керуючого визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №578 затверджений Порядок призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого.

Зі змісту Порядку та правових норм п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 95 Податкового кодексу України вбачається, що в разі непогашення добровільно податкового боргу, зазначеного у податкові вимозі, орган стягнення має право на погашення за рахунок коштів або майна платника податків всієї суми боргу, що виникла після надіслання податкової вимоги.

Реалізація зазначених повноважень можлива лише централізовано з юридичної особи.

Отже, контролюючим органом, уповноваженим на стягнення податкового боргу з ПАТ «Укрнафта» є Міжрегіональне головне управління Міндоходів – Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Гадяцька об’єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Полтавській області є суб’єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин щодо окремого виду податків.

Таким чином, Гадяцька об’єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Полтавській області є неналежним органом стягнення за вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» податкового боргу.

Вищезазначене свідчить про неправомірність звернення податкового органу до суду з даним позовом.

Крім того, положення ст. 100 Податкового кодексу України передбачають право платника податків звертися до податкових органів із заявами про розстрочення/відстрочення податкових зобов’язань та податкового боргу.

Відповідно до п. 3.1 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574 (далі – Порядок) для розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов’язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) можуть надавати в межах повноважень за кожним окремим випадком: - Міністерство доходів і зборів України – без обмежень суми; - головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та Міжрегіональне головне управління Міндоходів – Центральний офіс з обслуговування великих платників – на суму не більше 3 млн. гривень; - державні податкові інспекції, спеціалізовані державні податкові інспекції – на суму не більше 300 тис. гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач скористався таким правом.

Так, ПАТ «Укрнафта» 29.01.2015 звернулось до позивача із заявою від 29.01.2015 №09/02-545 (повторна заява від 25.02.2015 №09/02-1045) про розстрочення податкового боргу, який сформувався за вказаний позивачем період.

Згідно п. 1.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

На підставі заяв ПАТ «Укрнафта» Державною фіскальною службою України прийнято рішення про розстрочення податкового боргу №196, 197, №198 та направлені договори від 15.07.2015 №8, №9, №10 про розстрочення грошових зобов’язань та податкового боргу.

На час вирішення справи по суті, Державною фіскальною службою України 07.08.2015 прийнято рішення №260 про розстрочення податкового боргу ПАТ «Укрнафта» з рентної плати на загальну суму 32 518 642,24 грн. Ця сума, як стверджує відповідач та не спростовує позивач, включає в себе як плату за користування надрами, так і рентну плату.

На підставі рішення №260 від 07.08.2015 між позивачем та відповідачем 10.08.2015 укладено договір про розстрочення податкового боргу №11, яким передбачено рівномірну сплату протягом п’яти послідовних місяців розстроченого податкового боргу ПАТ «Укрнафта».

Таким чином, оскільки податковий борг ПАТ «Укрнафта» розстрочено, тобто заявлений до стягнення позивачем борг відповідача погашатиметься рівномірно протягом певного часу, - негайне його стягнення суперечитиме вищевикладеному.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак відмовляє у їх задоволенні у повному обсязі.

Судові витрати - відсутні.

Керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Гадяцької об’єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Полтавській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості – відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур