Справа № 2а-2385/10/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 р. Справа № 23454/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Козира В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської обл. на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської обл. до ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду закордон,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 27.01.2010р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження у адміністративній справі за позовом Відділу державної виконавчої служби /ВДВС/ Дрогобицького міськрайонного управління юстиції /МУЮ/ Львівської обл. до ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду закордон (а.с.11).

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ВДВС Дрогобицького МУЮ Львівської обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі, просить оскаржувану ухвалу скасувати і винести постанову про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх аліментних зобовязань (а.с.13-16).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду щодо відсутності у позивача права на звернення до суду із розглядуваним позовом є невірними, оскільки ч.4 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено здійснення державним виконавцем й інших повноважень, передбачених цим та іншими законами.

При цьому судом не враховані приписи ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», згідно яких громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді закордон, якщо діють неврегульовані зобовязання, а також положення листа Міністерства юстиції України та Державної прикордонної служби України № 25-32/507 від 06.06.2008р. «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, в тому числі зі сплати аліментів, покладених на них рішеннями судів».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданої скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга в межах заявлених вимог не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено ст.17 КАС України. Зокрема, згідно з п.4 ч.1 цієї статті компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.104 КАС України суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Вказані положення КАС України кореспондуються із п.5 ч.4 ст.50 цього ж Кодексу про те, що відповідачами в адміністративній справі можуть бути: громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Повноваження державного виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження визначені ст.5 Законом України «Про виконавче провадження», згідно положень якої не передбачено право позивача на звернення до суду із позовом про тимчасове обмеження у праві виїзду закордон.

Також зідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України»громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, зокрема, діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Із зміста листа Міністерства юстиції України № 25-32/507 від 06.06.2008р. «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів»убачається, що згідно ст.217 ЦПК України одним із заходів забезпечення виконання судового рішення може бути тимчасове обмеження осіб (боржників) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливе на підставі судового рішення за поданням державного виконавця. Оформлення та направлення подань до суду державними виконавцями здійснюється в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Як слідує з розяснень, які містяться в п.37 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до ст.217 ЦПК України визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому ст.373 ЦПК України, за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

З урахуванням наведеного слідує, що чинним законодавством не передбачено право державного виконавця на звернення до суду із адміністративним позовом про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, у тому числі аліментних.

Разом з тим, ст.217 ЦПК України визначено право державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження на звернення до суду з окремим поданням щодо тимчасового обмеження осіб (боржників) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, вказані заходи відносяться до заходів забезпечення виконання судового рішення, останні вживаються лише під час здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, у розглядуваному випадку позивач повинен звернутися згідно вимог ст.ст.217, 373 ЦПК України до суду, який видав виконавчий документ про стягнення аліментів, із поданням (заявою) про вжиття заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді тимчасового обмеження боржника у праві виїзду закордон.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість винесеної ухвали та закриття провадження у справі, оскільки в ухвалі суду наведені вірні мотиви та обґрунтування щодо неможливості розгляду наведеного позову в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, підставно і обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження у справі, ухвала суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали суду, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської обл. на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі № 2а-2385/10/1370 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

< текст >

Головуючий суддя Шавель Р.М.

Судді Ліщинський А.М. , Каралюс В.М.

< Текст >