Справа № 815/6398/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6398/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

о 20:00 год. головуючого судді Завальнюк І.В.,

суддів Бутенко А.В., Бойко О.Я.,

за участю секретаря Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської виборчої комісії, третя особа - ОСОБА_2, про визнання результатів виборів Одеського міського голови 25 жовтня 2015 року недійсними та їх скасування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати недійсними та скасувати результати виборів Одеського міського голови 25 жовтня 2015 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що результати виборів Одеського міського голови є недійсними внаслідок протиправної бездіяльності Одеської міської виборчої комісії, яка виразилася у порушенні ч.2 ст.55 Закону України «Про місцеві вибори» (далі Закон). Зокрема Одеською міською виборчою комісією не забезпечено рівність всіх кандидатів на посаду голови міста Одеси, а саме організацію виступів всіх кандидатів, у т.ч. позивача. Так, у Календарному плані Одеської міської виборчої комісії відсутній пункт щодо організації публічних виступів кандидатів і забезпечення рівних можливості таких як оплата оренди приміщень, що надаються місцевою владою, для виступів кандидатів. Отже відповідач не сприяв організації публічних виступів кандидатів на посаду Одеського міського голови та не забезпечив рівних можливостей для них, що на думку позивача є підставою для скасування результатів виборів міського голови, оскільки це є порушенням основних засад виборів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином; згідно наданого до канцелярії суду клопотання, розгляд справи просив здійснити без його участі. Відповідно до наданих до канцелярії суду заперечень відповідач позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Одеська міська виборча комісія діяла на підставі та у межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеві вибори». При цьому організація публічних виступів кандидатів не є обовязком територіальної виборчої комісії, так як комісія лише сприяє такій організації. Натомість Законом передбачено, що кандидати на посаду міського голови мають право на договірній основі за рахунок коштів власного виборчого фонду орендувати будинки і приміщення усіх форм власності для проведення заходів, мітингів, дебатів, дискусій та інших публічних заходів передвиборної агітації. Отже позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах спеціального виборчого законодавства, у зв'язку із чим задоволенню не підлягають.

Третя особа - ОСОБА_2 до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Так, судом встановлено, що постановою Центральної виборчої комісії від 29.08.2015 року № 209 було оголошено з 05.09.2015 року початок виборчого процесу чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 року, призначених згідно із п.1 Постанови Верховної Ради України від 17.07.2015 року № 645-VІІІ «Про призначення чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів у 2015 році».

Постановою Одеської міської виборчої комісії Одеської області № 84 від 01.10.2015 року зареєстровано кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 172 КАС України право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб'єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб'єкти ініціювання референдуму. Рішення, дії чи бездіяльність виборчої комісії Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських (в тому числі міст Києва та Севастополя), районних у містах виборчих комісій щодо підготовки та проведення місцевих виборів; територіальних (окружних) виборчих комісій щодо підготовки та проведення виборів Президента України, народних депутатів України; обласних комісій з референдуму і комісії Автономної Республіки Крим з всеукраїнського референдуму, а також членів зазначених комісій оскаржуються до окружного адміністративного суду за місцезнаходженням відповідної комісії.

Отже ОСОБА_1 як субєкт виборчого процесу (кандидат на посаду Одеського міського голови) має право оскаржувати в судовому порядку дії та бездіяльність Одеської міської виборчої комісії Одеської області. При цьому суд враховує, що предметом спору є визнання недійсними та скасування результатів виборів Одеського міського голови, що встановлені протоколом Одеської міської виборчої комісії 27 жовтня 2015 р. Таким чином, позивач звернувся до суду в межах передбаченого ст.172 КАС України пятиденного строку, у зв'язку із чим відповідні доводи відповідача суд не приймає до уваги.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про місцеві вибори», яким визначені основні засади, організація і порядок проведення виборів депутатів Верховної Ради АРК, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, сільських, селищних, міських голів та старост.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеві вибори» виборчий процес місцевих виборів (далі - виборчий процес) - це здійснення суб'єктами виборчого процесу відповідних місцевих виборів, визначеними у статті 12 цього Закону, виборчих процедур, передбачених цим Законом.

Виборчий процес здійснюється на засадах: 1) дотримання принципів виборчого права, зазначених у статтях 3 - 8 цього Закону; 2) законності та заборони незаконного втручання будь-кого в цей процес; 3) політичного плюралізму та багатопартійності;4) публічності і відкритості; 5) свободи передвиборної агітації, рівних можливостей доступу до засобів масової інформації незалежно від форми власності, крім засобів масової інформації, засновниками (власниками) яких є партії, місцеві організації партій, кандидати; 6) неупередженості органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, судів, підприємств, установ і організацій, їх керівників, інших посадових і службових осіб до місцевих організацій партій, кандидатів.

Початок виборчого процесу оголошується відповідною виборчою комісією у строки та в порядку, визначені цим Законом.

Виборчий процес включає такі етапи: утворення одномандатних, територіальних виборчих округів; утворення (у разі необхідності), формування складу територіальних виборчих комісій, утворення дільничних виборчих комісій; складання списків виборців, їх перевірка та уточнення; висування та реєстрація кандидатів; проведення передвиборної агітації; голосування у день виборів; підрахунок голосів виборців, установлення підсумків голосування і результатів місцевих виборів.

Згідно із ч. 1 ст. 54 Закону України «Про місцеві вибори» передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за кандидатів. Право вести передвиборну агітацію мають місцеві організації партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, а також кандидати у депутати в одномандатному виборчому окрузі, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, зареєстровані відповідною територіальною виборчою комісією для участі у місцевих виборах. Громадяни України мають право здійснювати передвиборну агітацію, вільно і всебічно обговорювати політичні, ділові, особисті якості та передвиборні програми кандидатів, місцевих організацій партій.

Згідно приписів ст. 55 Закону України «Про місцеві вибори» проведення публічних заходів для ведення передвиборної агітації здійснюється відповідно до закону. Органи виконавчої влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування за зверненням відповідної територіальної виборчої комісії надають приміщення, придатні для проведення публічних заходів передвиборної агітації, організації яких сприяє територіальна виборча комісія. При цьому, територіальна виборча комісія зобов'язана забезпечити рівні можливості для всіх місцевих організацій партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, всіх кандидатів у депутати, всіх кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости.

Місцеві організації партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, кандидати у депутати в одномандатному виборчому окрузі, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости мають право на договірній основі за рахунок коштів власного виборчого фонду орендувати будинки і приміщення усіх форм власності для проведення зборів, мітингів, дебатів, дискусій та інших публічних заходів передвиборної агітації. При цьому забороняється встановлення різних умов договору оренди приміщень з метою проведення заходів передвиборної агітації для різних кандидатів, місцевих організацій партій.

Місцеві організації партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, кандидати у депутати в одномандатному виборчому окрузі, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости мають право встановлювати агітаційні намети для проведення агітації на свою підтримку, поширення друкованих та інших агітаційних матеріалів.

Статтею 25 Закону України «Про місцеві вибори» врегульовано перелік повноважень територіальної виборчої комісії що стосується проведення агітації, зокрема, сприяє організації зустрічей кандидатів на посаду міського голови з виборцями.

Отже територіальна виборча комісія безпосередньо не організовує публічні заходи передвиборчої агітації, а сприяє їх організації. До її обовязків відповідно до Закону віднесено забезпечення рівних можливостей для всіх кандидатів на посаду міського голови.

Таким чином, доводи позивача про порушення відповідачем вимог ч. 2 ст. 55 Закону України «Про місцеві вибори» щодо незабезпечення публічних виступів кандидатів на посаду міського голови не ґрунтуються на нормах законодавства, що регулює спірні правовідносини, а твердження щодо незабезпечення рівних можливостей є недоведеним (бездоказовим).

Крім того, вирішуючи спір, суд враховує, що передбачене ч.1 ст.72 КАС України звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні встановлює обовязок суду враховувати такі обставини при вирішенні даної справи.

Так, у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року, по справі № 815/6292/15 за адміністративним позовом кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_1 до Одеської міської виборчої комісії Одеської області про встановлення порушення, повернення грошової застави, відміну виборів Одеського міського голови і голосування на них, зобов`язання надати контакти всіх кандидатів на посаду міського голови суди обох інстанцій дійшли висновку про відсутність порушень Одеською міською виборчою комісією приписів ст.55 Закону України «Про місцеві вибори».

Судами проаналізовано положення Закону України «Про місцеві вибори», в результаті чого зроблено висновок про те, що вести передвиборну агітацію, в тому числі і у формі проведення публічних заходів (проведення зборів громадян, інших зустрічей з виборцями, проведення мітингів, походів, демонстрацій, пікетів; проведення публічних дебатів, дискусій, круглих столів тощо) мають право, зокрема, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, зареєстровані відповідною територіальною виборчою комісією для участі у місцевих виборах, за рахунок і в межах коштів власних виборчих фондів. При цьому територіальна виборча комісія лише сприяє організації зустрічей кандидатів на посаду міського голови з виборцями, однак не організовує та не повинна організовувати публічні виступи кандидатів, як помилково вважає позивач.

Суди обох інстанцій дійшли вичерпного висновку про те, що проведення передвиборної агітації є правом позивача. При цьому в даному випадку були відсутні перешкоди для реалізації цього права позивачем та звернення до Одеської міської територіальної виборчої комісії для сприяння йому у проведенні конкретно визначених публічних заходів як форми передвиборної агітації, однак позивачем цього здійснено не було.

З огляду на зазначене, суди вважали, що в даному випадку відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо організації публічних виступів кандидатів на посаду міського голови, оскільки зазначене не відноситься до повноважень територіальної виборчої комісії.

Статтею 55 Закону України «Про місцеві вибори» передбачено, що територіальна виборча комісія зобов'язана забезпечити рівні можливості для всіх місцевих організацій партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, всіх кандидатів у депутати, всіх кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости.

В ході розгляду даної адміністративної справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про незабезпечення відповідачем рівних можливостей для всіх кандидатів на посаду міського голови та, відповідно, не встановлено порушень Одеською міською територіальною виборчою комісією вимог ст. 55 Закону України «Про місцеві вибори», в тому числі і ч.2 зазначеної статті.

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до п. 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004) у загальносоціологічному значенні категорія «інтерес» розуміється як об'єктивно існуюча і суб'єктивно усвідомлена соціальна потреба, як мотив, стимул, збудник, спонукання до дії; у психології - як ставлення особистості до предмета як до чогось для неї цінного, такого, що притягує. В юридичних актах термін «інтерес», враховуючи його як етимологічне, так і загальносоціологічне, психологічне значення, вживається у широкому чи вузькому значенні як самостійний об'єкт правовідносин, реалізація якого задовольняється чи блокується нормативними засобами.

У п.3.4 цього ж Рішення зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Конституційний Суд України вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003).

В даному випадку заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на приписах законодавства та не відповідають при цьому меті судочинства, оскільки не призводять до поновлення порушених прав позивача, адже позивач звернув до суду вимогу, яка ґрунтується на помилковому тлумаченні Закону України «Про місцеві вибори» та його припущеннях щодо ймовірних результатів виборів.

З огляду на вищевикладене, позовна вимога про визнання недійсними та скасування результатів виборів Одеського міського голови 25 жовтня 2015 року у зв'язку із допущенням Одеською міською виборчою комісією бездіяльності, яка виразилася у недотриманні приписів ч.2 ст.55 Закону України «Про місцеві вибори», є необґрунтованою.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають у повному обсязі, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача щодо ймовірної наявності у третьої особи ОСОБА_2 російського громадянства (з посиланням на статтю в газеті «Українська правда»), оскільки вони, з урахуванням підстав та предмету позову, не стосуються предмету доказування по даній справі.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2015 року складає 1218 грн., отже ставка збору (0,4) у її гривневому еквіваленті становить 487,20 грн.

Відповідно до ч.9 ст.172 КАС України суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що позивач не відноситься до категорії осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору та при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплатив, на підставі ст.94 КАС України з позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн. за подання до адміністративного суду адміністративного позову із вимогою немайнового характеру.

Керуючись ст.ст.158-165, 172, 177 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської міської виборчої комісії, третя особа - ОСОБА_2, про визнання результатів виборів Одеського міського голови 25 жовтня 2015 року недійсними та їх скасування відмовити.

Стягнути за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України за банківськими реквізитами: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) 828011; рахунок отримувача 4005; код класифікації доходів бюджету 22030001, судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя _______________ І.В. Завальнюк

Суддя _____________ А.В. Бутенко

Суддя _____________ О.Я. Бойко

01 листопада 2015 року.