Справа № 815/5682/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5682/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ТРЕЙД» до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ТРЕЙД» (далі ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД») з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача - по формуванню в акті № 1086/22-03/38722196 від 30.04.2015 року висновків щодо встановлення порушення ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД» п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, 168,п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст.176 ПКУ, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб період з липня 2013 року по серпень 2014 року внаслідок чого нарахована пеня у розмірі 13 914,62 грн.;

визнати протиправними дії відповідача по здійсненню нарахування пені ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД» в розмірі 13 914,62 грн. у звязку з перерахуванням грошових коштів в розмірі 212 391.07 грн. з казначейського рахунку № 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати», код бюджетної класифікації 11010100 (місцевий бюджет), на казначейський рахунок №0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, інших ніж заробітна плата», код бюджетної класифікації 11010400 «державний бюджет» складають податкові зобов'язання TOB «КОПІЙКА-ТРЕЙД» з податку на доходи фізичних осіб нарахований з оренди нерухомого майна, роялті за період з липня 2013 року по серпень 2014 року.

Позивач зазначив, що ДПІ провело з 02.04.2015 року по 23.04.2015 року документальну планову перевірку ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД», за результатами якої склало акт № 1086/22-03/38722196 від 30.04.2015 року. Згідно висновків Акту перевірки було встановлено порушення, зокрема, п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, 168,п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст.176 ПКУ, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб період з липня 2013 року по серпень 2014 року внаслідок чого нарахована пеня у розмірі 13 914,62 грн.

Позивач вважає таки висновки ДПІ безпідставними та незаконними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що TOB «КОПІЙКА-ТРЕЙД» листами від 23,26,30 вересня 2014 року №№23/09-14, 26/09-14, 29/091-14, 30/09/14, 30/09/1-14 звернулось до ДПІ з проханням про зарахування податку на доходи з фізичних осіб (далі ПДФО) на розрахунковий рахунок №0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, інших ніж заробітна плата», код бюджетної класифікації 11010400 «державний бюджет», якій був помилково сплачений підприємством на розрахунковий рахунок № 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати», код бюджетної класифікації 11010100 (місцевий бюджет).

Відповідно до вказаних листів податковим органом були зараховані суми ПДФО на вірний розрахунковий рахунок, проте нарахована пеня в розмірі 13914,62грн. за начебто несвоєчасне перерахування підприємством РДФО.

Позивач стверджує, що жодного порушення норм ПКУ підприємство не допустило, оскільки ним своєчасно та в повному розмірі сплачений ПДФО, що не заперечується у Акті перевірки. Пеня ж згідно з пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПКУ - сума коштів у відсотках, нарахованих на суми грошових зобовязань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п.п. 168.4.1. п. 168.4. ст. 168 ПКУ податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України. Пунктами 4 і 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Податки та збори рахуються зачисленими в дохід Державного бюджету з дня їх зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» наведене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затвердженому наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122, та визначається як консолідований рахунок, відкритий державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку.

Позивач зазначив, що зі змісту п. 2.2 і 2.3 вказаного Положення № 22 слідує, що всі сплачені податки і збори, не залежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПКУ податковими правопорушеннями є протиправні діяння платників податків, податкових агентів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, встановлених ПКУ.

Позивач вважає, що сплата ним податкового зобов'язання з ПДФО помилково на інший рахунок не може бути підставою для нарахування пені, оскільки всі платежі за сплати ПДФО до бюджету проведені у визначений законом строк та в повному обсязі.

Позивач просив врахувати, що аналогічну позицію викладав Вищий адміністративний суд, зокрема, в рішеннях вд 08.08.2013 року №К/9991/38036/12, від 10.06.2014 року №К/9991/38801/12. Також просив задовольнити позов, оскільки нарахування пені тягне для нього негативні наслідки, оскільки вважається відповідно до положень ПКУ, що він має податковий борг.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача ДПІ до судового засідання не зявилися, причини не явки суду не повідомили, були повідомлений про час та день слухання справи належним чином та своєчасно. Заперечень на позов не надав.

Згідно ч. 4, 6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД» зареєстроване 26.04.2013 року під №0046751. Перебуває на податковому обліку в ДПІ (т.1 а.с.6-11).

Відповідно до наказу ДПІ від 01.04.2015 року №72-п проведено виїзну перевірку позивача, за результатами якої складений акт № 1086/22-03/38722196 від 30.04.2015 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД», , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на на додану вартість за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, податку на прибуток та інших податків та зборів за період з 91.01.2014 року по 31.12.2014 року» (т.1 а.с.12-130).

У п.3 висновку Акту перевірки від 30.04.2015 року встановлення порушення позивачем п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, 168,п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст.176 ПКУ, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб період з липня 2013 року по серпень 2014 року внаслідок чого нарахована пеня у розмірі 13 914,62 грн. (т.1 а.с.130).

Згідно підрозділу 3.3 Акту «Перевірка правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб» перевіркою було встановлено, що у перевіряємому періоді підприємство проводило нарахування доходів на користь фізичних осіб - орендодавців, утримувало та перераховувало до податок на доходи фізичних осіб з даних доходів.

Перевіркою встановлено, що нарахований (утриманий) податок з нарахованого (виплаченого) з оренди нерухомого майна, роялті за період з вересня 2014року по грудень 2014року на загальну -77106,56 грн. Податок за вересень 2014 року частково, а саме, у розмірі 15448,42 грн. перераховано на розрахунковий рахунок 0005 за кодом бюджетної класифікації 11010100, замість розрахункового рахунку-0005 коду бюджетної класифікації 11011400. Також перевіркою встановлено, що утриманий податок з нарахованого доходу з оренди нерухомого майна, роялті за період з липня 2013року по серпень 2014року, який був перераховано на розрахунковий рахунок за кодом бюджетної класифікації 11010100 (місцевий бюджет) р/р 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати», замість коду бюджетної класифікації 11011400 (державний бюджет) р/р - 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, інших ніж заробітна плата» на загальну суму 110621,44грн., згідно листа підприємства було перераховано з одного бюджетного рахунку на інший, Перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший проведено 31.10.2014 р. та 14.11.2014 року у сумі 212391,07 грн.

Перевіряючи зробили висновок , що позивачем порушені п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст.176 ПКУ, тобто підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету ПДФО за період з липня 2013 року по серпень 2014 року , внаслідок чого нарахована пеня у розмірі 13914,62грн.Перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший проведено 31.10.2014 року та 14.11.2014 року у сумі 212391,07грн. Пеня розрахована на день зарахування коштів на відповідний рахунок донарахованої пені (а.с.124 - 125).

Згідно пп.162.1.3 п.162.1 ст.162 платником податку є податковий агент. Стаття 163 визначає обєкт оподаткування.

Статтею 168 ПКУ встановлений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

Пунктом 168.1 ст.168 ПКУ визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України. Для цілей цього розділу та п.54.2 ст.54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Згідно з п. 171.2 ст. 171 ПКУ особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є, зокрема, податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Пунктом 176.2 ст.176 ПКУ визначені обовязки податкових агентів, які зобовязані, крім іншого, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Акт перевірки не містить жодних обґрунтувань, які саме вимоги зазначених норм ПКУ були порушені позивачем, оскільки в самому Акті перевірки не заперечується сплата ПДФО позивачем своєчасно та у повному обсязі до бюджету.

Суд вважає, що сплата позивачем ПДФО своєчасно та в повному обсязі на неналежний розрахунковий рахунок 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати» за кодом бюджетної класифікації 11010100 (місцевий бюджет), замість розрахункового рахунку 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, інших ніж заробітна плата» коду бюджетної класифікації 11011400 (державний бюджет), - не є підставою для нарахування позивачу пені з дати перерахування вказаних платежів на відповідний рахунок за листами позивача наданими до ДПІ. При цьому суд виходить з наступного.

Статтею 6 ПКУ визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України. Відповідно до ст.16 ПКУ платник податку зобовязаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп.14.1.162 п.14. ст.14 ПКУ пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Статтею 129 ПКУ (пп.129.1 п.129) встановлено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (пп.129.3.1 п.129.3).

Таким чином, пеня може нараховуватися лише при наявності податкового боргу у вигляді суми грошового зобовязання не сплаченого у встановлений строк.

Судом встановлено, що позивачем грошові зобовязання по ПДФО сплачені у повному обсязі у встановлений строк.

Органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідно до Положення про Державну казначейську службу, затвердженого Указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011 року є Державна казначейська служба України, яка входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України визначені принципи бюджетної системи України, яким,є, зокрема: принцип єдності бюджетної системи України - єдність бюджетної системи України забезпечується єдиною правовою базою, єдиною грошовою системою, єдиним регулюванням бюджетних відносин, єдиною бюджетною класифікацією, єдністю порядку виконання бюджетів та ведення бухгалтерського обліку і звітності.

Згідно ст.2 Кодексу бюджетна класифікація це єдине систематизоване згрупування доходів, видатків, кредитування, фінансування бюджету, боргу відповідно до законодавства України та міжнародних стандартів.

Відповідно до ст.8 Бюджетного кодексу України бюджетна класифікація використовується для складання і виконання державного та місцевих бюджетів, звітування про їх виконання, здійснення контролю за фінансовою діяльністю органів державної влади, органів влади АРК, органів місцевого самоврядування, інших розпорядників бюджетних коштів, проведення фінансового аналізу в розрізі доходів, організаційних, функціональних та економічних категорій видатків, кредитування, фінансування і боргу, а також для забезпечення загальнодержавної і міжнародної порівнянності бюджетних показників. Бюджетна класифікація є обов'язковою для застосування всіма учасниками бюджетного процесу в межах бюджетних повноважень. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової і бюджетної політики, затверджує бюджетну класифікацію, зміни до неї та інформує про це ОСОБА_1 України.

Бюджетна класифікація має такі складові частини: 1) класифікація доходів бюджету; 2) класифікація видатків та кредитування бюджету; 3) класифікація фінансування бюджету; 4) класифікація боргу.

Статтею 9 Кодексу визначена класифікація доходів бюджету, які класифікуються за такими розділами: 1) податкові надходження; 2) неподаткові надходження; 3) доходи від операцій з капіталом; 4) трансферти. Згідно з ч.2 ст.9 Кодексу податковими надходженнями визнаються встановлені законами України про оподаткування загальнодержавні податки і збори (обов'язкові платежі) та місцеві податки і збори (обов'язкові платежі).

Таким чином, незважаючи на помилку позивача у визначенні номеру коду бюджетної кваліфікації позивачем були сплачені податки саме за розділом бюджетної класифікації доходів бюджету - податкові надходження. При цьому у всіх платіжних дорученнях зазначено призначення платежу ПДФО за конкретну фізичну особу (т.1 а.с.137-247).

Суд також враховує, що відповідно до ч.4, 5 ст.45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно з п.23-1 ст.2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні. Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122 затверджене Положення про єдиний казначейський рахунок.

Частиною 2 ст. 78 Бюджетного кодексу України визначено, що казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України відповідно до ст.43 цього Кодексу, згідно з часиною першої якою при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Казначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно з ч.5 ст.78 Кодексу податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки позивачем був сплачений ПДФО своєчасно та у повному обсязі, якій відповідно до норм законодавства був зарахований на єдиний казначейський рахунок, ним повністю виконані обовязки платника податку щодо своєчасності нарахування та сплати податкових зобовязань,та відповідно відсутні підстави для нарахування пені.

З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача по здійсненню нарахування пені ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД» в розмірі 13 914,62 грн. у звязку з перерахуванням грошових коштів в розмірі 212391.07 грн. з казначейського рахунку № 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати», код бюджетної класифікації 11010100 (місцевий бюджет), на казначейський рахунок №0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, інших ніж заробітна плата», код бюджетної класифікації 11010400 «державний бюджет» складають податкові зобов'язання TOB «КОПІЙКА-ТРЕЙД» з податку на доходи фізичних осіб нарахований з оренди нерухомого майна, роялті за період з липня 2013 року по серпень 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає, що для повного захисту прав позивача необхідно зобовязати відповідача вилучити з відповідної автоматизованої інформаційної системи ДПІ інформацію про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ТРЕЙД»пені в розмірі 13914,62грн.

Проте не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача - по формуванню в акті № 1086/22-03/38722196 від 30.04.2015 року висновків щодо встановлення порушення ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД» п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст.176 ПКУ, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб період з липня 2013 року по серпень 2014 року внаслідок чого нарахована пеня у розмірі 13 914,62 грн. , оскільки відповідно до ст.17 КАС України в порядку адміністративного судочинства розглядаються спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому обовязковою ознакою нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обовязків,їх зміни чи припинення.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року N 984, акт це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Таким чином акт перевірки, у тому числі його висновки, не створює юридичних наслідків для платника податків, не містить обовязкового для нього припису.

Відповідно до приписів ст.244-1 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

ОСОБА_1 Суд України в постанові від 10.09.2013 року зазначив, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

З урахуванням того, що відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо, а також з урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, а також те, що судом застосована ч.2 ст.11 КАС України при вирішенні спірних правовідносин, суд вважає судові витрати розподіленими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ТРЕЙД» до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області по здійсненню нарахування пені ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД» в розмірі 13 914,62 грн. у звязку з перерахуванням грошових коштів в розмірі 212391.07 грн. з казначейського рахунку № 0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати», код бюджетної класифікації 11010100 (місцевий бюджет), на казначейський рахунок №0005 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, інших ніж заробітна плата», код бюджетної класифікації 11010400 «державний бюджет» складають податкові зобов'язання TOB «КОПІЙКА-ТРЕЙД» з податку на доходи фізичних осіб нарахований з оренди нерухомого майна, роялті за період з липня 2013 року по серпень 2014 року.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області вилучити з автоматизованої інформаційної системи ДПІ у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області інформацію про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ТРЕЙД» пені в розмірі 13914,62грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.