Справа № 2а-1189/10/2470
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 р. Справа № 25415/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Стародуба О.П.

Суддів Довгополова О.М. , Пліша М.А.

при секретарі судового засідання Поворозник Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.03.2010р. про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до голови апеляційного суду Чернівецької області, першого заступника голови апеляційного суду Чернівецької області, заступника голови апеляційного суду Чернівецької області про визнання наказів та бездіяльності протиправними та зобов?язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України із позовом про визнання неправомірними дій апеляційного суду Чернівецької області по нарахуванні та виплаті заробітної плати в меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавтсвом та зобов?зання нараховувати заробітну плату у визначених законодавством розмірах.

Крім того, позовні вимоги стосувались визнання протиправними та скасування наказів голови апеляційного суду Чернівецької області від 25.06.2007р. про виконання обов?язків голови суду, від 31.01.2008р. про призначення першого заступника голови суду, від 28.01.2008р. про призначення заступника голови суду та від 09.02.2010р. про розширення повноважень першого заступника голови суду, а також про визнання протиправною бездіяльність голови суду та його заступників щодо невиконання обов?язків суддів по розгляду справ та зобов?язання належним чином виконувати обов?язки суддів.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.03.2010р. відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування наказів, а також визнання протиправною бездіяльності суддів по розгляду справ, в зв?язку з тим, що такі позовні вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що судова влада у процедурному вигляді не є управлінською, оскаржувані накази безпосередньо прав та обов?язків позивача не торкаються, а порядок призначення та звільнення суддів з адміністративних посад, притягнення їх до адміністративної відповідальності визначено Законами України «Про судоустрій» та «Про статус суддів».

З таким рішенням позивач не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання відкриття провадження.

Зокрема, покликається на те, що ним оскаржуються правові акти індивідуальної дії суб?єктів владних повноважень та їх бездіяльність, яка не пов?язана із здійсненням правосуддя, а випливає із питань проходження публічної служби.

Крім того, покликається, на те, що частиною 1 статті 109 КАС України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а тому суд, на його думку, не може відмовити у відкритті провадження з тих мотивів, що оскаржувані накази не порушують його прав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, серед іншого, оскаржуються накази голови суду про виконання обов?язків голови суду та призначення заступників голови суду.

Такі накази видані на виконання відповідного рішення Ради суддів України з кадрових питань призначення суддів на адміністративні посади, стосуються виключно внутрішньо-організаційної діяльності суду, загальнообов?язковий характер не носять, не являються способом реалізації відповідачами наданих законом владних управлінських функцій і відно не є рішеннями суб?єктів владних повноважень, які можуть бути оскаржені за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, невиконання професійними суддями обов?язків по розгляду справ та порушення ними присяги, як це тлумачить позивач, може бути підставою для вирішення питання притягнення їх до дисциплінарної відповідальності в порядку визначеному Законами України «Про статус суддів» та «Про судоустрій» і оскарженню в судовому порядку за правилами адміністративного судочинства така бездіяльність не підлягає.

До того ж постановою Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009р. №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» дано роз?яснення, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства і вважає їх такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права та наведеним вище фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи апеляційної скарги, висновки суду не спростовують і є безпідставними.

Поряд з тим, колегія суддів погоджується з доводами позивача в тій частині, що у відкритті провадження в адміністративній справі не може бути відмовлено з тих мотивів, що оскаржувані накази не порушують його прав, однак таке процесуальне порушення не призвело до неправильного вирішення питання відкриття провадження по справі, а тому не може бути підставою для скасування ухвали.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.03.2010р. про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог по справі №2а-1189/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Стародуб О.П.

Судді Довгополов О.М. , Пліш М.А.

< Текст >