Справа № 808/4065/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Справа № 808/4065/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді А.В. Сіпаки,

при секретарі судового засідання І.С. Горбової,

за участі представників сторін

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3

до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень рішень

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 (далі - позивач) до Мелітопольської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 22.04.2014;

- скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 22.04.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 27.04.2012 по справі № 0870/1541/12 юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» було припинено, тому вважає, що контролюючі органи не мали правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень про збільшення грошових зобовязань. Крім того, зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» ніяких договорів оренди з Мелітопольською міською радою не укладало і на даний час з приводу цього факту правоохоронними органами проводиться досудове слідство. Таким чином у позивача взагалі не виникало права користування земельною ділянкою і відповідно у відповідача відсутнє право нарахування суми грошового зобовязання. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, суду пояснила, що за даними Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради Запорізької області у користуванні ТОВ «Автоекстрім» перебувала земельна ділянка за адресою м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 200. Користування земельною ділянкою здійснюється напідставі договору оренди. За даними Управління Держземагенства у Мелітопольському районі (лист від 25.02.2014р. №428/235-13) площа земельної ділянки складає 15706,94 кв.м.

Перевіркою встановлено факт не подачі позивачем ОСОБА_4 з податку на прибуток за 2010 рік, 1 квартал 2011 року, 2 квартал 2011 року, 2-3 квартали 2011 року, 2-4 квартали 2011 року, 1 квартал 2012 року, півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року, 2012 рік, у звязку з чим занижено орендну плату за земельну ділянку на загальну суму 994743,53 грн. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що в період з 17.02.2014 по 21.02.2014 фахівцями відповідача, згідно із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, було проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Автоекстрім» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено Акт від 28.02.2014 № 156/22/33351398.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Автоекстрім» п. 16.4 ст. 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.п. 49.18.2, п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ Податкового кодексу України, а саме підприємством не подано ОСОБА_4 з податку на прибуток за 2010 рік, 1 квартал 2011 року, 2 квартал 2011 року, 2-3 квартали 2011 року, 2-4 квартали 2011 року, 1 квартал 2012 року, півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року, 2012 рік; ст.. 14, 15, 17 Закону України «Про плату за землю», п. 288.1, п. 288.2, п. 288.3, п. 288.5, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України, а саме не надані до податкового органу розрахунки орендної плати за земельну ділянку за 2010, 2011, 2012, 2013 роки та занижено орендну плату за земельну ділянку на 994743,53 грн.

На підставі Акту контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 від 22.04.2014, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 681 грн.;

- № НОМЕР_3 від 22.04.2014, яким збільшено суму грошового зобовязання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 923220,47 грн.

Позивач, не погодившись з такими діями контролюючого органу та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку обставинам у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Аналогічні положення містяться в Законі України "Про оренду землі".

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Подібне визначення міститься й у с. 21 Закону України "Про оренду землі".

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Пунктом 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до вимог п. 286.1 та п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Аналогічний обовязок платника податків було висвітлено у п. 16.4 ст. 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», відповідно до якого податок за звітний період сплачується його платником до відповідного бюджету у строк, визначений законом для квартального податкового періоду. Платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону. При цьому за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку подають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну. Форми декларацій з цього податку встановлюються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, що відповідає за проведення податкової політики.

Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку про те, що з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Мелітопольською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» укладено договір оренди земельної ділянки від 12.12.2011, відповідно до якого позивач отримав у строкове платне користування земельну ділянку за адресою: м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 200 для розміщення та експлуатації торговельного майданчику. За умовами договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі (національній валюті України гривнях) у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 152978,33 грн. за загальну площу земельної ділянки в рік і вноситься орендарем щомісячно по 1/12 частини від загальної річної орендної плати на рахунок орендодавця.

Протягом перевіряємого періоду позивачем не було подано декларації з орендної плати за землю, а саме підприємством не подано ОСОБА_4 з податку на прибуток за 2010 рік, 1 квартал 2011 року, 2 квартал 2011 року, 2-3 квартали 2011 року, 2-4 квартали 2011 року, 1 квартал 2012 року, півріччя 2012 року, 3 квартали 2012 року, 2012 рік, не надані до податкового органу розрахунки орендної плати за земельну ділянку на 2010, 2011, 2012, 2013 роки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно зі ст. 2 Закону України від 03.07.1992 р. № 2535-ХІІ "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Граничний розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, встановлено Законом України від 06.10.1998 р. № 161-ХІ "Про оренду землі" та є обов'язковим при укладанні відповідних договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього ж Закону України "Про оренду землі" орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою нарахування земельного податку відповідно до ст. 13 Закону України "Про плату за землю" є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на той факт, що на даний час проводиться розслідування кримінальної справи внесеної до ЄРДР під номером 0002453 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі заяви директора ТОВ «Автоекстрім» ОСОБА_3 про те, що невідома особа підробила договір оренди земельної ділянки та акт приймання-передачі земельної ділянки, оскільки сам факт порушення кримінальної справи за відсутності вироку суду, який би набрав законної сили та яким би було встановлено обставини, що свідчать про підроблення договору оренди земельної ділянки між Мелітопольською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» від 12.12.2011 та акт приймання-передачі земельної ділянки, не може бути підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд також не бере до уваги твердження представника позивача про те, що на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 27.04.2012 по справі № 0870/1541/12 юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» було припинено, а тому контролюючі органи не мали правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень про збільшення грошових зобовязань, оскільки факт припинення судом юридичної особи не позбавляє обовязку субєкта господарювання виконувати інші приписи податкового законодавства під час здійснення ним господарської діяльності, як то своєчасно обчислювати та сплачувати податки і збори у порядку та строки визначені чинним законодавством та нести за це відповідальність.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, у звязку з невиконанням позивачем свого обовязку, повязаного з обчисленням та сплатою податків і зборів, суд дійшов до висновку, що відповідачем правомірно було збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток та з орендної плати за земельну ділянку, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем правомірність дій та прийнятих податкових повідомлень-рішень не доведена.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при проведенні камеральної перевірки вийшов за межі наданим йому законом повноважень та діяв не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, прийняте в результаті таких дій податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятим без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекстрім» на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4798 (чотири тисячі сімсот девяносто вісім) грн. 90 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака