Справа № 464/3781/15а,2а/464/109/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р. Справа № 876/8816/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (далі Сихівська РА), в якому просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Сихівської РА Львівської міської ради від 23.02.2015 року № 67.

Позовну заяву мотивовано тим, що Сихівською РА 23.02.2015 винесено розпорядження №67 про демонтаж самочинно добудованого тамбуру до квартири №17, №18 на площі коридору загального користування у будинку на проспекті Червоної калини, 105 у м. Львові, яке є незаконним, оскільки вхідні двері, про які йде мова у розпорядженні, встановлені 20 років тому, приблизно у 1994 році, в якому ще не діяли ні Цивільний кодекс України від 2003 року, ні Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, ні Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради. Зазначає, що всі мешканці будинку за взаємною згодою встановили біля своїх квартир такі ж двері з метою утеплення помешкань і для захисту від квартирних крадіжок. Оскільки районною адміністрацією не встановлено хто саме встановив двері і коли саме, тому розпорядження про демонтаж винесено без правових підстав, а також лише в судовому порядку визначаються підстави для проведення відповідного демонтажу об»єктів самочинного будівництва. Крім того, рішення про необхідність знесення самочинного будівництва може бути прийнято лише за умови встановлення порушення забудовником вимог державних будівельних норм і правил, про що не було доведено на засіданні міжвідомчої комісії при Сихівській РА від 17 лютого 2015 року, оскільки відповідний орган взяв до уваги лише відсутність погодженої проектної документації, а не її відповідність будівельним нормам. Крім того, про наявність оскаржуваного розпорядження позивач довідалась лише 29.04.2015 із цивільної справи за позовом Сихівської адміністрації до неї про демонтаж дверей, яка надійшла в додатках із Сихівського районного суду м. Львова разом з ухвалою про відкриття провадження.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова Львівської області від 27 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що Сихівська РА не мала правових підстав для винесення розпорядження про демонтаж встановлених дверей, оскільки лише в судовому порядку визначаються підстави для проведення відповідного демонтажу об»єктів самочинного будівництва. Крім того, рішення про необхідність знесення самочинного будівництва може бути прийнято лише за умови встановлення порушення забудовником вимог державних будівельних норм і правил, про що не було доведено на засіданні міжвідомчої комісії при Сихівській РА від 17 лютого 2015 року, оскільки відповідний орган взяв до уваги лише відсутність погодженої проектної документації, а не її відповідність будівельним нормам. Таким чином, Сихівська РА вийшла за межі своїх повноважень, а суд не дав цьому оцінки, а тому й вирішив справу не правильно.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, що 23 лютого 2015 року Сихівська РА винесла розпорядження № 67 «Про демонтаж самочинно добудованого тамбуру до квартири № 17, № 18 на площі коридору загального користування у будинку на проспекті Червоної калини, 105».

Як видно з оскаржуваного розпорядження та матеріалів справи, таке прийнято за наслідками розгляду звернення ЛПК «Під Зуброю», постанов адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації від 25.12.2014 за № 197, 198, якими позивача та третю особу ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП (а.с. 46, 48), протоколу № 3 засідання міжвідомчої комісії від 17.02.2015. (а.с. 3, 56).

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.02.2015 року № 67, затверджено висновок міжвідомчої комісії та зобов»язано співвласників квартир № 17,18 на пр.. Червоної калини, 105 демонтувати самочинно добудований тамбур до квартир на площі коридору загального користування будинку, влаштування якого виконано без згоди мешканців будинку, належним чином розробленої та погодженої проектної документації та дозволу органу місцевого самоврядування. При цьому дане розпорядження винесено відповідачем на підставі ст. 376 ЦК України, «Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», затвердженими рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 №835, рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004, «Положенням про Сихівську районну адміністрацію», затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 №7.

Крім того, як встановлено судом, станом на день розгляду справи, розпорядження не виконано і двері не демонтовані, позивачем чиняться перешкоди у виконанні виданого розпорядження (а.с. 55).

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 3 п. б ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об»єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Крім того, право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва, виходячи з норм ч. 7 ст. 376 ЦК України, належить до повноважень відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Житлового кодексу переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім»ю.

За змістом ст. 152 Житлового кодексу переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Також згідно з п. 1.4.3 зазначених Правил до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування та переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Абзацом 4 п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572 передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що позивачем без дозволу уповноважених органів державної влади самочинно добудовано тамбур до квартир №17, 18 на площі коридору загального користування у будинку на проспекті Червоної калини, 105, що суперечить нормам законодавства, які регулюють даний вид правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розпорядження Сихівської РА від 23.02.2015 року № 67 є законним та обґрунтованим, оскільки позивач не зверталась до міжвідомчої комісії при РА Львівської міської ради з запитом про отримання дозволу на добудову тамбуру в коридорі загального користування у будинку на проспекті Червоної калини, 105, самочинно встановила двері, що є неправомірним відповідно до норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року у справі № 464/3781/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_4