Справа № 2а-8/10
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.10 № 15536/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів Попка Я.С., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління культури і туризму Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 18 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління культури і туризму Львівської міської ради про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому місяці 2007 року позивач звернувся до Сихівського районного суду міста Львова з позовом до Управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про поновлення на посаді, оплату за час вимушеного прогулу та компенсацію завданої моральної шкоди. З адмінпозову вбачається, що позивач працював на посаді головного спеціаліста відділу культури управління культури Львівської міської ради з 05 січня 2004 року. Наказом начальника Управління від 29 грудня 2006 року № 372-к 03 січня 2007 року позивач був звільнений відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з реорганізацією та скороченням чисельності штату. Позивач зазначає, що адміністрацією не було враховано вимог законодавства про працю. Зокрема, порушено ст.ст.32, 42,49-1 КЗпП України.

У запереченні на позов представник відповідача вказує на те, що враховуючи розпорядження міського голови від 27.12.2006 року № 1299, управлінням культури і туризму Львівської міської ради видано наказ від 29 грудня 2006 року №372-к «Про звільнення ОСОБА_1». Даний наказ видано на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та вказаних актів міської ради. Позивачу офіційно пропонувалась посада головного бібліотекаря відділу обробки і комплектування літератури Центральної міської бібліотеки імені Л.ОСОБА_2.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 27 червня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що при звільненні позивача були дотримані норми діючого трудового законодавства.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Сихівського районного суду м.Львова від 27 червня 2007 року без змін. Суд апеляційної інстанції вказав, зокрема, на те, що позивач не підпадає під категорії працівників, що мають переважне право на залишення на роботі.

Згадана ухвала апеляційного адміністративного суду була оскаржена до Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 березня 2009 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 27 червня 2007 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2007 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд, зокрема, вказав на те, що висновки судів грунтуються на обставинах, які неповно встановлені. Звільнення позивача відбулося у звязку з реорганізацією та скороченням штату працівників.Проте, суди не встановили чи була скорочена, чи збереглася посада, на якій працював ОСОБА_1

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 18 січня 2010 року позов задоволено частково. Наказ начальника управління культури Львівської міської ради №372-к від 29 грудня 2006 року про звільнення ОСОБА_1 за ст.40 п.1 КЗпП України визнано незаконним. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу культури управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з 03 січня 2007 року. Стягнуто з управління культури і туризму Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 18 793 гривень 85 копійок за час вимушеного прогулу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що управління культури Львівської міської ради було реорганізовано в управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. При цьому у відділі культури штатна одиниця головного спеціаліста, яку займав ОСОБА_1, не була скорочена. Тому звільнення ОСОБА_1 з роботи, на думку суду, відбулось з порушенням чинного трудового законодавства.

Згадана постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку Львівською міською радою.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Системний аналіз матеріалів справи свідчить про наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Позивач працював на посаді головного спеціаліста відділу культури управління культури Львівської міської ради з 05 січня 2004 року. Наказом начальника управління від 29 грудня 2006 року №372-к 03 січня 2007 року позивач був звільнений відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з реорганізацією та скороченням чисельності штату.

Відповідно до п.5 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_2»до виключної компетенції міських рад належить затвердження за пропозицією міського голови структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання. Згідно поданих міським головою пропозицій щодо затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та їх виконавчих органів, витрат на їх утримання та передбачених законом повноважень, міська рада прийняла ухвалу від 06 липня 2006 року № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської Ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання».

Колегія суддів констатує, що припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників. Разом з тим, кількість працівників самого управління з 21 збільшилось до 25 після реорганізації управління культури на управління культури і туризму та управління молоді, сімї та спорту.

У газеті «Високий замок»серед переліку посад, на які оголошувався конкурс, є дві посади головного спеціаліста. Тому питання про скорочення позивача не повинно було розглядатися. У відповідача не було підстав для звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України, оскільки саме управління не було ліквідоване і тому не було підстав для звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Крім того, у Львівській газеті «Вісник міста»№16 (324) 07 лютого 2008 року Управлінням культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради оголошено конкурс на заміщення двох вакантних посад - головного спеціаліста сектора роботи із закладами культури відділу культури та головного спеціаліста відділу маркетингу та культурних індустрій.

Колегія суддів з дотриманням вимог ст.42 КЗпП України приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 є сімейним і в його сімї є двоє утриманців: син ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина на той час перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. І тому за місцем роботи ОСОБА_1 виплачувалася одноразова допомога при народженні дитини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач повідомив позивача про звільнення 01 листопада 2007 року, а посаду головного бібліотекаря відділу обробки та комплектування літератури Центральної міської бібліотеки імені ОСОБА_2 запропонував 03 січня 2007 року, тобто у день звільнення, про що свідчить підпис позивача.

Суд першої інстанції підставно вказав на те, що управління культури Львівської міської ради було реорганізовано в управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. При цьому у відділі культури штатна одиниця головного спеціаліста, яку займав ОСОБА_1, не була скорочена. Тобто, звільнення ОСОБА_1 з роботи відбулось з порушенням чинного трудового законодавства.

З врахуванням викладеного вище,судом першої інстанції прийнято законне рішення, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Рішення ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були наявними у матеріалах справи та які досліджені судом.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст. 160, 195, 196, 198 ч.1п.1, 200, 205ч.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління культури і туризму Львівської міської ради залишити без задоволення, постанову Сихівського районного суду міста Львова від 18 січня 2010 року по справі № 2-а-8/10 без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.О.Яворський

Судді Я.С.Попко

ОСОБА_3

Повний текст

виготовлено та підписано

22.06.2010 р.