Справа № 2-а-1392/10
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-1392/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Ковальчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 50 ст. 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок та виплатити основну та додаткову пенсії відповідно вимог ст. 50 ст. 54, ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

Свій позов обґрунтовує тим, що згідно п.6 ст. 11 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи № 796- XII від 28 січня 1991 року зі змінами та доповненнями вона належить до осіб потерпілих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом І групи.

Відповідно до ст. ст. 49, 50, 54, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи позивачу повинна виплачуватися пенсія по І групі інвалідності, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії у розмірі: державна пенсія не менше 10 мінімальних пенсій за віком; додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю для осіб, відносяться до 1 категорії І група інвалідності 100% мінімальної пенсії за віком.

Проте, незважаючи на це відповідач нараховує та виплачує позивачу основну та додаткову пенсію у значно меншому розмірі ніж це передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується листом за № 488-1/Б-01 від 27 вересня 2010 року.

13 вересня 2010 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок основної та додаткової пенсії, але відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку посилаючись на те, що пенсія призначена у розмірі передбачена законодавством.

Позивач зазначає, що такі дії відповідача є необгрунтованими та незаконними.

Відповідно до ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи позивачу повинна виплачуватися пенсія по І групі інвалідності, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії у розмірі: державна пенсія не менше 10 мінімальних пенсій за віком; додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю для осіб, відносять ся до 1 категорії І група інвалідності 100% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , визначеного законом

Визначення прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум № 966-24 від 15 серпня 1999 року встановлено, що пожитковий мінімум на одну особу, а також зокрема для тих хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про «Державний бюджет України" на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначеної відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю особам, у тому числі віднесених до категорії 1 перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином позивач вважає, що їй, як інваліду І групи, особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, розмір основної та додаткової пенсії повинен розраховуватися виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та змінювались в залежності від зміни вказаної величини.

Зміни до ст.ст. 50,54,67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, що були внесені Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України та які істотно зменшують розмір пенсії, рішенням Конституційного суду України №10рп/2008 від 22 травня 2008 року були визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Крім того позивач зазначає, що виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами відповідач зобовязаний керуватися ст. ст. 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, а не постановами Кабінету міністрів, України, які істотно звужують обсяг прав, що встановлені ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи

Тому позивач завернувся до суду з позовом до відповідача та просить здійснити перерахунок її основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та виплатити недоотримані суми.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить справу закрити оскільки 19 липня 2010 року винесено рішення Броварським міськрайонний судом № 2- 2081/2010р., яким вимоги позивача задоволено повністю і рішення набрало законної сили.

В резолютивній частині рішення суду зазначено, що відповідача зобовязано провести перерахунок позивачу з 22 травня 2008 року по 19 липня 2010 рік і здійснити відповідні виплати згідно ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": основної пенсії в розмірі 10 (десять) мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія в розмірі 100 %.

Суд вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до посвідчення серії А № 100526 с встановлено, що позивач являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та має пільги і компенсації відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вкладки № 603925 с до посвідчення громадянина, який постраждав в наслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 серія А № 0472010 встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 1.

Відповідно до листа від 27 вересня 2010 року № 488-1/Б-01 встановлено, що відповідач на заяву позивача надав відповідь в якій зазначив, що позивач нараховується та виплачується пенсія відповідно до норм законодавства та повідомлено, що обчислення пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи від мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування можливо виключно за рішенням суду.

Позивач являється інвалідом першої групи з 19 січня 2007 року в звязку з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідність установлена довічно, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 294365.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі інвалідам другої групи - 100 % мінімальної пенсії за віком, вказана додаткова пенсія виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, суперечить вимогам ст. ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цьо. о Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст.ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по першій групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та не може будь- яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, а не розміри визначені, вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 ПФУ повинно виплачувати позивачу основну та додаткову пенсії, передбачені ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин, дії відповідача ОСОБА_2 ПФУ щодо непроведення перерахунку розміру основної та додаткової пенсій позивача згідно вимог ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та доплати їй недоплаченої частини пенсії суд вважає протиправними.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме задовольняє вимоги в частині зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області провести перерахунок позивачу відповідно до ст. 50, 54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії із розрахунку в розмірі 10-ти мінімальних пенсій за віком для основної пенсії та розрахунку 10 % від мінімальної пенсії за віком для додаткової пенсії встановленої відповідно ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 20 липня 2010 року та виплатити основну та додаткову пенсії з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 20 липня 2010 року.

Відмовити в задоволенні вимог позивача в частині здійснення перерахунку основної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з моменту виходу на пенсію по 19 липня 2010 року, оскільки є рішення Броварського міськрайонного суду Київської облиті, яким аналогічні вимоги позивача задоволено за період з 22 травня 2008 року по 19 липня 2010 року.

Керуючись ст. ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, ст. 160 - 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області щодо виплати ОСОБА_1 державної пенсії, додаткової пенсії у меншому розмірі ніж встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію із розрахунку 10 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров ю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 20 липня 2010 року з урахуванням вже проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині виплат за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Радзівіл