Справа № 2-а-621/2010
Суддя: Малков В.В.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кузнецовський міський суд Рівненської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

при секретарі Бірук Н.С.

з участю:

позивача не зявилась

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду адміністративну позовну заяву ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати і виплатити державну соціальну допомогу дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву подано фізичною особою до субєкта владних повноважень про оскарження дій цього субєкта у звязку невиплатою позивачу у період з 02 квітня 2006 року щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позов подано до суду 25.10.2010 року.

На думку позивача у період з квітня 2006 року по даний час відповідач невиплачував їй щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни (далі- Закон) 30% мінімальної пенсії за віком. Через дії відповідача по невиплаті позивачу починаючи з 02 квітня 2006 року державної соціальної допомоги дітям війни виник спір. За вирішенням вказаного спору позивач звернулась до суду.

Під час попереднього судового засідання представник позивача позов підтримав та просить відновити пропущений строк звернення до суду. Пропуск строку звернення до суду обґрунтовує тим, що позивач є особою похилого віку і про порушення своїх прав дізналась з публікації у газеті „Волинь від 25.10.10.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов не визнала.

Сторони не дійшли згоди щодо укладення мирової угоди.

Заслухавши представників сторін та оголосивши позовну заяву, суд прийшов до наступного висновку.

Право на отримання щомісячної соціальної допомоги дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виникло у позивача з дня набрання чинності відповідними положеннями ст. 6 Закону. У випадку порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, остання могла звернутись до суду з відповідним позовом, починаючи з відповідного дня квітня 2006 року дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення відповідачем його права на отримання вказаних виплат, у встановленому ст.6 Закону розмірі. Проте позивач не реалізував право на звернення до суду з відповідним позовом вчасно, звернувшись з позовом до відповідача про захист порушеного у період з квітня 2006 року права на отримання державної соціальної допомоги дітям війни лише 25 жовтня 2010 року.

У позові зазначено, що строк для звернення до суду з позовом про захист порушеного права позивачем не пропущено, оскільки ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», передбачено виплату суми пенсії за минулий час без обмеження будь якими строками. На думку суду, вказані положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при вирішенні питання про прийняття позову до розгляду, застосуванню не підлягають. Оскільки згідно вказаних положень цього Закону, передбачена виплата за минулий час лише нарахованих пенсійних виплат, проте у позові вказано, що відповідні виплати позивачу нараховані не були.

Також у позові зазначено, що строк для звернення до суду з позовом про захист порушеного права позивачем не пропущено, оскільки ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено виплату суми пенсії за минулий час без обмеження будь яким строком. На думку суду, вказані положення Закону України „Про пенсійне забезпечення, при вирішенні питання про прийняття позову до розгляду, застосуванню не підлягають. Оскільки згідно із п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, до яких пенсійні виплати, що отримує позивач не належать.

Разом з тим, позивач просить відновити пропущений строк звернення до суду, встановлений ст.99 КАС. Підставою для відновлення пропущеного строку позивач вважає наступні обставини. Зміни і доповнення до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, якими у період 2006 2008 роки скасовувались виплати дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визнані неконституційними. Про належні позивачу згідно з цим Законом виплати її повідомлено не було. Про порушення своїх прав позивач дізналась після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації.

На думку суду зазначені у позові причини пропуску позивачем, встановленого ч.2 ст.99 КАС шестимісячного строку, для звернення до адміністративного суду з відповідним позовом не можуть бути визнані поважними. Підставою для такого висновку є наступне.

1. Визнання неконституційними відповідних змін і доповнень до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни відбулось у 2006, 2007, 2008 роках, тобто з дня винесення Конституційним Судом України останнього рішення з цього приводу минуло більше двох років.

2. Як зазначено у позові позивач не була повідомлена про право на отримання додаткових виплат. Проте оприлюднення відповідного Закону України, яким передбачено додаткові виплати дітям війни, являється повідомленням осіб, які мають право на додаткові виплати.

У відповідності з положеннями ст. 99 КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Для захисту порушених прав, свобод та інтересів особи іншими законами можуть встановлюватись інші строки звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 звернулась до суду за захистом порушеного права на отримання щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни з квітня 2006 року після спливу, встановленого ч. 2 ст.99 КАС України шестимісячного строку, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення відповідачем його прав, свобод та інтересів. Підстави наведені у позові та пояснення представника позивача, з яких позивач просить поновити пропущений строк звернення з позовом, суд вважає неповажними та бездоказовими.

У відповідності із ч.1 ст.100 КАС, адміністративний позов поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляє ухвалу. За наявності підстав та згідно із п.1 ч.1 ст.121 КАС, за наслідками підготовчого провадження суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене адміністративну позовну заяву слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.99, 100, 121 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати і виплатити державну соціальну допомогу дітям війни з 02 квітня 2006 року.

Після набрання ухвалою законної сили адміністративний позов та додані до нього документи повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд протягом п'яти днів з дня її постановлення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання особою копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий