Справа № 22-а/0690/6923/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6923/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької I.A.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

з участю секретаря: Ковач Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду із позовом до управління. Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області в якому просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача у невиплаті щомісячної соціальної допомоги як дитині війни, зобов'язати нарахувати недоплачені кошти за період з 2009 по 2010 рік.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2010 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, за період з 17.02.2009 року по 31.01.2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

В решті вимог в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову. Зазначає, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Вказує, що суд безпідставно застосував положення ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" і відповідно до ст.6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції, і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області щодо відмови у нарахуванні доплати до пенсії в 2009-2010 роках згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Отже, постанова ухвалена із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення.

Залишити без змін постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: