Справа № 2а-2246/10/0370
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-2246/10/0370

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді

суддів

при секретарі судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Луцької об’єднаної державної податкової інспекції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року у справі за позовом приватного підприємства «Мега-Транс-Авто» до Луцької об’єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ПП «Мега-Транс-Авто» 13.08.2010 року звернулось в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати повідомлення від 03.08.2010 року Луцької ОДПІ про невизнання як податкової звітності податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року та декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2010 року від 30.07.2010 року, зобов'язати Луцьку ОДПІ визнати як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року та декларацію з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2010 року від 30.07.2010 року, а також зобов'язати Луцьку ОДПІ внести дані звітності в єдину електронну базу адресатів звітності. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що підстави невизнання податкової звітності є такими, що не відповідають фактичним обставинам, а в поданій звітності позивачем зазначено всі обов'язкові реквізити.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року позов задоволено частково. Суд виходив з того, що будь-яких підстав для невизнання Луцькою ОДПІ декларації з податку на прибуток підприємства та податкової декларації з ПДВ, поданих 30.07.2010 року, не встановлено, крім того, такі дії Луцької ОДПІ суперечать п.п.4.1.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-111 від 21.12.2000 року, а також «Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003 року №143, та «Методичним рекомендаціям щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України», затверджених наказом ДПА України від 31.12.2008 року №827, оскільки передбачені вказаними нормативними актами вимоги по заповненню податкової звітності ПП «Мега-Транс-Авто» виконано.

Судова колегія перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасника розгляду, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до абз. 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: - надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; - оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

З наведених норм вказаного Закону випливає, що невизнання декларації контролюючим органом як податкової декларації є рішенням такого контролюючого органу - актом індивідуальної дії, що породжує права та обов'язки платника податків, а платник податків має право на оскарження такого рішення в порядку апеляційного узгодження.

Абзац 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» містить виключний перелік підстав для невизнання податкової декларації:

1) якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів; 2) її не підписано відповідними посадовими особами; 3) не скріплено печаткою платника податків.

Таким чином, підстави, повноваження та спосіб дій відповідача стосовно прийняття та визнання податкових декларацій регулюються Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Проте жодної з перелічених підстав невизнання поданої позивачем декларації з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, положення пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 вказаного Закону вимагає, що у випадку невизнання декларації відповідач зобов'язаний звертатися до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), що також відповідачем не було зроблено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з довідки АА №035005/588 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 19.05.2007 року, ПП «Мега-Транс-Авто» зареєстровано як юридична особа 26.10.2006 року, основними видами діяльності за КВЕД є, зокрема, 51.90.0 «Інші види оптової торгівлі», що безпосередньо зазначено і в самій декларації.

Поряд з наведеним, виходячи з листа Міністерства юстиції України від 25.05.2010 року №678-10-24 вбачається, що «Методичні рекомендації щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України», затверджених наказом ДПА України від 31.12.2008 року №827, на які покликається сторона відповідача, встановлюють нові правові норми, які зачіпають права, свободи і законні інтереси платників податків, відтак з огляду на ч. 4 ст. 9 КАС України, при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, суд першої інстанції вірно розглянув дану справу за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, так як позивачем заявлено вимоги про скасування рішення податкового органу, відтак відсутні підстави для закриття провадженням справи.

Подібним чином іде судова практика, яка мається в матеріалах справи.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205 п.1 ч.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Луцької об’єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року по справі №2а-2246/10/0370, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст виготовлено 12.11.2010 року.