Справа № 2а-4253/12/1370
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/1958/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Голубєвої Г.К.,

Вербицької О.В.,

за участю секретаря Титенко М.П.

представників сторін:

позивача не з'явився

відповідача Шила М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів
на постановуЛьвівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2013 року
у справі2а-4253/12/1370
за позовомЗакритого акціонерного товариства «Завод комунального транспорту»
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів
проскасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство «Завод комунального транспорту» (далі по тексту - позивач, ЗАТ «Завод комунального транспорту») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби, правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі по тексту - відповідач, СДПІ з ОВП у м. Львові), у якому просило скасувати податкове повідомлення - рішення від 17 серпня 2009 за №/0/13855 про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 5000000,00 грн., визначення податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 5000000,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 1500000,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2013 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення - рішення державної податкової інспекції у місті Львові №/0/13855 від 17 серпня 2009 року в частині визначення ЗАТ «Завод комунального транспорту» податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5000000 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1500000 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення державної податкової інспекції у місті Львові №/0/13855 від 17 серпня 2009 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (заявленого на рахунок в установі банку) з податку на додану вартість у розмірі 5000000 грн., в т.ч.: за квітень 2008 року в сумі 160000 грн., за травень 2008 року в сумі 330200 грн., за червень 2008 року в сумі 607000 грн., за липень 2008 року в сумі 840000 грн., за серпень 2008 року в сумі 380000 грн., за жовтень 2008 року в сумі 1400000 грн., за листопад 2008 року в сумі 590000 грн., за грудень 2008 року в сумі 462272 грн., за січень 2009 року в сумі 230528 грн. -відмовлено.

Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2013 року і постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 06 по 11 серпня 2009 року відповідач провів невиїзну документальну перевірку ЗАТ «Завод комунального транспорту» з питань достовірності декларування бюджетного відшкодування за квітень-серпень, жовтень-грудень 2008 року, січень 2009 року.

За результатами перевірки податковим органом 11 серпня 2009 року складено акт №228/23-4/3248366 (далі по тексту - акт перевірки).

Під час перевірки позивачем не надано податковому органу пояснень та підтверджуючих документів на підтвердження достовірності визначення сум бюджетного відшкодування за податкові періоди, що підлягали перевірці. На основі наведеного, податковий орган встановив завищення позивачем бюджетного відшкодування за квітень 2008 року на 160000 грн., за травень 2008 року на 330200 грн., за червень 2008 року на 607000 грн., за липень 2008 року на 840000 грн., за серпень 2008 року на 380000 грн., за жовтень 2008 року на 1400000 грн., за листопад 2008 року на 590000 грн., за грудень 2008 року на 462272 грн. та за січень 2008 року на 230528 грн.

17 серпня 2009 року, на підставі акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №/0/13855, яким згідно з підпунктами «б», «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за квітень 2008 року на 160000 грн., за травень 2008 року на 330200 грн., за червень 2008 року на 607000 грн., за липень 2008 року на 840000 грн., за серпень 2008 року на 380000 грн., за жовтень 2008 року на 1400000 грн., за листопад 2008 року на 590000 грн., за грудень 2008 року на 462272 грн. та за січень 2008 року на 230528 грн. У зв'язку із тим, що заявлені до відшкодування суми ПДВ на момент перевірки відшкодовані йому в розмірі 5000000 грн., відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5000000 грн. та штрафні фінансові санкції в сумі 1500000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення в частині визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5000000,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1500000,00 грн., суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем не було допущено заниження декларування та сплати податку на додану вартість в межах спірних правовідносин, а відтак у податкового органу були відсутні підстави для визначення платнику податків на підставі підпунктів «б», «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкових зобов'язань в сумі 5000000 грн.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судами, згідно поданої 11 березня 2009 року декларації з податку на додану вартість за лютий 2009 року ЗАТ «Завод комунального транспорту» задекларовано залишок від'ємного значення податку, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) (р. 2 додатку № 3 до декларації) 5552971 грн., а сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р. 3 додатку № 3 до декларації) -5500000 грн.

Окрім цього, 26 червня 2009 року ЗАТ «Завод комунального транспорту» також подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок (за період з березня 2008р. по січень 2009р.) щодо включення платником податків сум ПДВ сплачених митним органам до складу податкового кредиту та в порядку визначеному законом заявлено до відшкодування на рахунок платника у банку за квітень 2008 року 160000 грн., за травень 2008 року 330200 грн., за червень 2008 року 607000 грн., за липень 2008 року 840000 грн., за серпень 2008 року 380000 грн., за жовтень 2008 року 1400000 грн., за листопад 2008 року 590000 грн., за грудень 2008 року 462272 грн. та за січень 2008 року 230528 грн., а всього 5000000,00 грн.

За результатами перевірки обґрунтованості заявлених до відшкодування у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2009 року сум ПДВ сплачених митним органам за 2008 - 2009 роки на загальну суму 5550000 грн., податковим органом 21 квітня 2009 року винесено податкове повідомлення - рішення №372301/0/6517, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 5550000 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1100000 грн.

Після оскарження зазначеного податкового повідомлення - рішення в судовому порядку постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року позов задоволено та податкове повідомлення - рішення №372301/0/6517 від 21 квітня 2009 року визнано протиправним і скасовано.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, а саме зі зворотнього боку облікової картки платника, станом на момент проведення перевірки з питань достовірності декларування бюджетного відшкодування за квітень - серпень, жовтень - грудень 2008 року, січень 2009 року, тобто на серпень 2009 року, відповідна сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлена у декларації за лютий 2009 року, в погашення податкового боргу не зараховувалась, а навпаки вирахувана із сум бюджетного відшкодування на підставі податкового повідомлення - рішення № від 21 квітня 2009 року.

За таких обставин обов'язковому дослідженню під час розгляду справи судом підлягає питання розрахунку сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених позивачем в результаті подання уточнюючих податкових декларацій з податку на додану вартість за період з квітня 2008 року по лютий 2009 року, а також їх відображення у обліковій картці платника.

Проте, під час розгляду справи судом першої інстанції не було залучено податковий орган, в якому позивач на момент звернення до суду з відповідним позовом перебуває на обліку, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості перевірити дані податкового обліку платника у період з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом. Зазначені обставини підлягають обов'язковій перевірці та встановленню для повного та об'єктивного вирішення справи.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дали передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Згідно частин 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 221, 223, 227, 230, 231, 236, частиною 6 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити частково.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2013 року у справі №2а-4253/12/1370 скасувати.

3. Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Г.К. Голубєва

О.В. Вербицька