Справа № 2а-2053/10/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2010-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 р. Справа № 24880/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Любашевського В.П., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Балич М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2010 року про відмову в забезпеченні доказів у справі за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністр оборони України до військового прокурора Західного регіону, військового прокурора Львівського гарнізону про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

4 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військового прокурора Західного регіону, військового прокурора Львівського гарнізону в якому просив: вилучити з військової прокуратури Львівського гарнізону матеріали перевірки, зібрані посадовими особами військової прокуратури Львівського гарнізону про нього та членів його родини за зверненням начальника управління Львівської міської ради та долучити їх до матеріалів судової справи; вилучити з військової прокуратури Західного регіону матеріали перевірки, зібрані посадовими особами військової прокуратури Західного регіону про нього та членів його родини за зверненням начальника управління Львівської міської ради та долучити їх до матеріалів судової справи; надати матеріали перевірки йому для ознайомлення; визнати незаконними дії військового прокурора Львівського гарнізону щодо збору інформації про нього та членів його родини без його згоди та ненаданню її йому для ознайомлення; визнати незаконними дії військового прокурора Західного регіону України щодо умисного порушення вимог ч. 2 ст. 31 Закону України «Про інформацію»та ст.ст. 10, 11 Закону України «Про боротьбу з корупцією»; за вищенаведені порушення норм чинного законодавства України притягнути військового прокурора Львівського гарнізону та військового прокурора Західного регіону України до юридичної відповідальності; зобовязати військового прокурора Львівського гарнізону у майбутньому припинити незаконну діяльність по збору інформації про нього та членів його родини.

4 березня 2010 року позивач подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення доказів в якій просив суд витребувати з військової прокуратури Львівського гарнізону матеріали справи, зібрані посадовими особами військової прокуратури Львівського гарнізону про нього та членів його родини за зверненням начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Львівської міської ради.

В обґрунтування цієї заяви вказував на те, що посадові особи військової прокуратури Львівського гарнізону займаються незаконною по відношенню до нього діяльністю. В порушення вимог ч. 2 ст. 32 Конституції України, ч. 4 ст. 23, ч.1 ст. 31 Закону України «Про інформацію»посадові особи військової прокуратури Львівського гарнізону збирали і продовжують незаконно збирати інформацію про нього та про його родину без його згоди. Він звертався послідовно до військового прокурора Львівського гарнізону, військового прокурора Західного регіону України, Генерального прокурора України, Президента України з проханням надати йому можливість ознайомитися з матеріалами перевірки, однак, отримував невмотивовані відмови. У звязку з умисним порушенням вимог ч.2 ст. 31 Закону України «Про інформацію»з боку військового прокурора Львівського гарнізону та військового прокурора Західного регіону України має підстави вважати, що у згаданих матеріалах перевірки є документи, що отримані незаконним шляхом. До початку розгляду адміністративної справи ці документи можуть бути знищені.

2 квітня 2010 року позивач подав до суду першої інстанції письмові пояснення до заяви про забезпечення доказів від 04.03.2010 року в яких зазначає, що його твердження про те, що окремі документи, які містяться в матеріалах перевірки можуть бути знищені, ґрунтуються на фактах порушень законів України тими посадовими особами, що є ініціаторами та виконавцями протиправного збору матеріалів перевірки, які наводить у поясненнях.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2010 року в забезпеченні доказів відмовлено.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що позивачем у заяві про забезпечення доказів необґрунтовано наявність обставин, які свідчать про те, що надання потрібних доказів, а саме вказаних позивачем матеріалів перевірки, може стати неможливим або ускладненим, а також не надано суду доказів, які б підтверджували настання таких обставин.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення доказів.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги зазначає про те, що суд постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні його заяви порушив норми процесуального права, неповністю зясував обставини, що мають значення для справи. Серед іншого, зазначає, що заява про забезпечення доказів є у рамках позовних вимог. З відмови у забезпеченні доказів стає очевидним, що суд відмовить йому у задоволенні позовної вимоги про вилучення матеріалів перевірки, що отримані у незаконний спосіб та без належних для цього підстав. Суд не дав оцінки тому, що відповідач порушує вимоги ч. 4 ст. 71 КАС України згідної якої субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребовує названі документи та матеріали. Всупереч вимог цієї статті суд переклав обовязок доказування неправомірності дій посадових осіб військової прокуратури Львівського гарнізону на позивача, не надаючи йому основного доказу по справі матеріалів перевірки.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення його заяви про забезпечення доказів.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 73 КАС України особи, які беруть участь у справі та обґрунтовано вважають, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим, мають право просити суд забезпечити ці докази. Забезпечення доказів може здійснюватися також за заявою заінтересованої особи до відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити.

З матеріалів справи вбачається, що 4 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військового прокурора Західного регіону, військового прокурора Львівського гарнізону в якому просив: вилучити з військової прокуратури Львівського гарнізону матеріали перевірки, зібрані посадовими особами військової прокуратури Львівського гарнізону про нього та членів його родини за зверненням начальника управління Львівської міської ради та долучити їх до матеріалів судової справи; вилучити з військової прокуратури Західного регіону матеріали перевірки, зібрані посадовими особами військової прокуратури Західного регіону про нього та членів його родини за зверненням начальника управління Львівської міської ради та долучити їх до матеріалів судової справи; надати матеріали перевірки йому для ознайомлення; визнати незаконними дії військового прокурора Львівського гарнізону щодо збору інформації про нього та членів його родини без його згоди та ненаданню її йому для ознайомлення; визнати незаконними дії військового прокурора Західного регіону України щодо умисного порушення вимог ч. 2 ст. 31 Закону України «Про інформацію»та ст.ст. 10, 11 Закону України «Про боротьбу з корупцією»; за вищенаведені порушення норм чинного законодавства України притягнути військового прокурора Львівського гарнізону та військового прокурора Західного регіону України до юридичної відповідальності; зобовязати військового прокурора Львівського гарнізону у майбутньому припинити незаконну діяльність по збору формації про нього та членів його родини.

З огляду на викладене та обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги та заяву про забезпечення доказів, колегія суддів вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для її задоволення.

У заяві про забезпечення доказів та поясненнях до неї позивач зазначив який доказ необхідно забезпечити, обставини, що можуть бути забезпечені цим доказом, обставини, які свідчать про те, що надання потрібних доказів може стати ускладненим.

Колегія також зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів помилково не взяв до уваги те, що обставини, які можуть бути підтверджені матеріалами перевірки безпосередньо стосуються предмету доказування, оскільки саме в матеріалах перевірки містяться ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Крім цього, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання апелянта на ч. 4 ст. 71 КАС України у відповідності до якої субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребовує названі документи та матеріали.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку суду першої інстанції з метою забезпечення реалізації принципу офіційного з»ясування обставин у справі слід також було брати до уваги ч. 4 ст. 11 КАС України згідно якої суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з»ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Пунктом 3 частини 1 ст. 199 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, заява про забезпечення доказів задоволенню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ст. 199, п.п. 3,4 ст. 202, п. 3 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2010 року про відмову в забезпеченні доказів у справі № 2а-2053/10 скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задовольнити.

Витребувати з військової прокуратури Львівського гарнізону матеріали перевірки, проведеної за зверненням начальника управління з надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Львівської міської ради стосовно ОСОБА_1 на предмет отримання ним та членами його сім»ї житла за рахунок житлових фондів Міністерства Оборони України.

Матеріали перевірки, проведеної за зверненням начальника управління з надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Львівської міської ради стосовно ОСОБА_1 на предмет отримання ним та членами його сім»ї житла за рахунок житлових фондів Міністерства Оборони України направити в Львівський окружний адміністративний суд для долучення до адміністративної справи та продовження розгляду справи по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.П. Любашевський

ОСОБА_2

Повний текст ухвали

виготовлений та підписаний

24.06.2010 року