Справа № 6839/10/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2010 року 6839/10/1070

Київський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лисенко В.І., при секретарі судового засідання Мазуренко О.В., за участю представників: від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Київської

області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

встановив:

Білоцерківська обєднана державна податкова інспекція Київської області (надалі - позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про стягнення податкової заборгованості у розмірі 745, 32 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом за єдиним податком.

Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обовязкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами. Виявивши наявність у відповідача податкової заборгованості, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості до державного бюджету.

Представник позивача в судовому засіданні 02.09.2010 р. позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився. Ухвала суду, позовна :.аява з доданими до неї матеріалами, а також судова повістка надсилались відповідачу за адресою, яка зазначена у Свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а саме: Київська область, м. Біла Церква, провулок Гоголя, будинок 5.

Однак, до суду повернувся конверт, направлений на адресу відповідача, з довідкою поштового відділення - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до статті 16 Закону України від 15.05.2003 р. №755-ІУ єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. В Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи - адресу органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені

Відповідно до норм частини восьмої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Згідно частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, однак своїм правом, встановленим приписами статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався, суд вважає за можливе здійснити її розгляд за відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем, зареєстрована Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 20.03.2008 р. (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 0018029), та перебуває на обліку як платник податків з 21.03.2008 р. за 525/19602.

15.12.2009 р. відповідач подав заяву до податкового органу про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а саме - ремонт побутових виробів та предметів особистого вжитку (а.с. 12).

За даними податкового органу відповідач має податкову заборгованість за єдиним податком у розмірі 745, 32 грн.

Податковим органом було надіслано на адресу відповідача першу і другу податкові вимоги (від 27.02.2010 р. №1/274 та від 06.04.2010 р. №2/551). Зазначені вимоги отримані відповідачем, про що свідчить її підпис на їх корінцях. Однак, до дня судового розгляду податкову заборгованість відповідачем не сплачено.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких положень законодавчих актів.

Указом Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ від 03.07.1998 №727/98) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва, зокрема, фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з пунктом 2 Указу від 03.07.1998 р. № 727/98 суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Славка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

У разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Згідно з рішенням сорок третьої сесії У-го скликання Білоцерківської міської ради Київської області від 18.02.2009 р. № 939 «Про врегулювання ставок єдиного податку для су бєктів господарювання фізичних осіб» ставки єдиного податку встановлені в залежності від виду підприємницької діяльності, зокрема, за видом діяльності, обраним відповідачем, - ставка єдиного податку становить 200, 00 грн. на місяць.

Пунктом 2 Указу від 03.07.1998 р. № 727/98 встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відповідач мав сплачувати суми єдиного податку до 20 сила кожного місяця, наступного за звітним, та надавати докази сплати податку до податкового органу разом з податковою звітністю.

Згідно з поясненнями позивача, сума податкових зобовязань відповідача, що підлягає сплаті на день звернення до суду, становить 745, 32 грн. у звязку з частковим її погашенням у розмірі 54, 68 грн.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 5 Закону України 21.12.2000 р. № 2181-ІИ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон України від 21.12.2000 № 2181 -III) податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закон України від 21.12.2000 №2181-111 податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Частиною першою підпункту 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III передбачено, що у разі, коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму податкового зобовязання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування.

Статтею 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III також передбачено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, якщо платник податків не здійснив адміністративного оскарження визначеної суми податкового зобов'язання. Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, згідно

з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, є виключно податкові органи.

Згідно з пунктом 11 статті 10 Закону України від 04.12.1990 №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню: відповідач є субєктом оподаткування єдиним податком, ставка податку, податкова база, а також сума податкового зобовязання, що належить до сплати податковим органом визначені правомірно і правильно.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, Київська область, м. Біла Церква, провулок Гоголя, будинок 5) до державного бюджету податкову заборгованість у розмірі 745 (сімсот сорок пять) грн. 32 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 вересня 2010 р.