Справа № 127/14451/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/14451/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Овсюк Є.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

28 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Никонюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови № 583 від 11.06.2015 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що постановою № 583 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 11.06.2015 року на ОСОБА_4 за порушення ст. 152 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вважаючи дану постанову протиправною, просив її скасувати та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2015 року, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2015 року скасувати, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав у повному обсязі, проти її задоволення заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно постанови № 583 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 11.06.2015 року на ОСОБА_4 накладено адміністративний штраф в розмірі 1360 гривень за порушення нею ст. 152 КУпАП. У постанові вказується, зокрема, що на території загального користування по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 самовільно зайняв земельну ділянку розміром 0,0120 га, шляхом встановлення на ній власного металевого павільйону, який використовується для здійснення господарської діяльності по закупівлі вторинної сировини (поліетилену, макулатури, склотари) при відсутності документу, що засвідчує право на використання та володіння нею.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що згідно ч. 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Правила благоустрою території міста Вінниці, затвердженні рішенням Вінницької міської ради №104 від 01.03.2011 року, прийняті у відповідності до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (п.2.ч.1 ст.10), проект Правил пройшов обговорення на громадських слуханнях і лише після цього був затверджений рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104, та станом на сьогодні є чинними та підлягають до обов'язкового виконання на всій території міста Вінниці.

Відповідно до п.п.6.13.1.(16) Правил благоустрою м.Вінниці на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно об'єкти (будь-які конструкції) зовнішньої реклами та торгівлі тощо.

Згідно з п.п.6.13.1.(22) Правил благоустрою м.Вінниці на об'єктах благоустрою забороняється займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею. Порушення зазначених правил благоустрою і стало підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Пунктом 4 статі 20 Законом України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Рішеннями від 14.07.2011р. №1726 та від 12.09.2013р. №1988 виконавчий комітет Вінницької міської ради уповноважив посадових осіб КП ВМР «Муніципальна поліція» на складання протоколів про адміністративне правопорушення за статтями визначеними КУпАП зокрема статтею 152.

Згідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі» та на підставі рішення Вінницької міської ради №899 від 30.03.2007р. між Вінницькою міською радою та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки від 28 квітня 2007р., який був зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 червня 2007р.

Пунктом 1 Договору передбачалось, що орендодавець - Вінницька міська рада надає, а орендар - ОСОБА_4 набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п.3 Договору, в оренду надається земельна ділянка площею 0,0120 га. У відповідності до п.4 Договору на земельній ділянці об'єкти нерухомого майна є в наявності. Пункт 8 визначає, що земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання - для комерційного використання (реконструкція існуючого павільйону).

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки від 31.08.2007р. Вінницька міська рада передала, а ОСОБА_4 прийняв в оренду земельну ділянку площею 0,0120 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Колегія суддів звертає увагу на те, що за умовами укладеного договору (п.4) сторони погодили, що споруда (павільйон), яка розміщена на земельній ділянці, є тимчасовою (а.с. 83).

Пункт 9 Договору встановлює, що договір укладається терміном на 6 (шість) місяців з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про передачу земельної ділянки в оренду. Пунктом 20 Договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно п.34 Договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 30 Договору передбачається обов'язок орендаря у належному стані повернути орендодавцю земельну ділянку після закінчення строку оренди.

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Згідно ст. 116 Земельного Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом першої інстанції встановлено, що Вінницькою міською радою, в межах повноважень передбачених ст. 12 Земельного кодексу України, не приймались будь які рішення щодо передачі ОСОБА_4 у користування земельної ділянки площею 0,0120 га біля будинку № АДРЕСА_1. Реєстрація права користування земельною ділянкою площею 0,0120 га не здійснювалась, тому земельна ділянка вважається самовільно зайнятою. Колегія суддів зауважує, що сторонами в ході судового розгляду не надавались належні і допустимі докази, які б підтверджували продовження дії договору оренди земельної ділянки (письмове звернення орендаря за два місяці до закінчення дії договору відповідно до п. 9.1 Договору оренди від 28.04.2007р.). Відтак, виявлене в ході моніторингу стану благоустрою міста порушення за ст. 152 КУпАП підтверджене в ході судового розгляду, тому оскаржуване рішення Адміністративної комісії є правомірним.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 листопада 2015 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.