Справа № 509/3122/15-а
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/3122/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарях Черкасові Д.Г., Мочернюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішень органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2015 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з названим адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області LVII сесії, VI скликання № 1551-VI від 12.05.2015 р. про відмову в наданні земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу за давністю користування йому та його матері ОСОБА_3 та зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання щодо передачі йому у власність земельної ділянки за давністю користування на підставі його заяви від 10.03.2015 р. та клопотання від 10.04.2015 р., мотивуючи це незаконністю оскаржуваного рішення, прийнятого з порушенням норм чинного законодавства, яке порушує його інтереси та права як громадянина України і землекористувача спірної ділянки.

В судовому засіданні, позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги.

Представниця відповідача Овідіопольської селищної ради, позов не визнала повністю, мотивуючи це законністю прийнятого рішення, оскаржуваного позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 6 КАСУ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених Законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 56 КАСУ - сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону.

Згідно із ст.ст. 69,70 КАСУ, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Умовами статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтями 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно із ст. 119 ЗК України - громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписами статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах : для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.

Розмір земельної ділянки, що передаються безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок - не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Частинами 1 та 2 статті 159 ЗК України передбачено, що земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору.

Статтею 33 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження : підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів. Реєстрація суб`єктів права власності на землю, реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі, видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею. Організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Як вбачається зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Статтею 114 Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування та зазначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законом України зупиняється у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 р. із змінами, внесеними з постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 р. № 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. В інших випадках - суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Статтями 38,39 ЗК України передбачено - до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних і місцевих правил забудови.

Згідно із «Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 р. за № 936/15627 - не дозволяється складання матеріалів і предметів, накопичування сміття ближче ніж за 5 м від осі водопровідних і каналізаційних мереж і пристроїв та в межах охоронних санітарних зон; самовільне спорудження над водопровідними і каналізаційними мережами та пристроями будь-яких будівель та предметів благоустрою; здійснювати роботи на мережах централізованого питного водопостачання та водовідведення, відкривати ляди колодязів, спускатися в них, регулювати засувки без присутності представників виробника.

Суд встановив, що 24.02.2015 р., позивач ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського селищного голови з заявою, яка, згідно штампу, була отримана відповідачами 24.02.2015 р., в який просив надати йому безоплатно у власність земельну ділянку для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0100 га, яка знаходиться біля його житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 9).

10.03.2015 р. та ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Овідіопольської селищної ради, в якій просив, в порядку ст.ст. 119,121 ЗК України за давністю користування, передати йому у власність земельну ділянку по вул. Свердлова для будівництва індивідуального гаражу площею 0,01 га, яка прилягає до його земельної ділянки по АДРЕСА_1, якою його сім`я добросовісно, відкрито та безперервно використовує з 1983 р. (а.с. 12).

06.04.2015 р., позивач звернувся до відповідачів з письмовим клопотанням, яке було отримано відповідачами 10.04.2015 р., в якому ОСОБА_1 просив повторно розглянути питання про надання йому у власність за давністю користування земельної ділянки на перехресті вул. Т. Шевченка та Свердлова в смт. Овідіополь, що прилягає до його присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 з використанням раніше наданих документів щодо безперервності, відкритості та добросовісності у використанні даної земельної ділянки (а.с. 56).

Рішенням Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області LVII сесії, VI скликання № 1551-VI від 12.05.2015 р. «Про розгляд заяв громадян щодо виділення та надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відмовлено у виділенні на наданні згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства, та для будівництва індивідуального гаражу - на підставі п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у зв'язку з відсутністю вільних сформованих земельних ділянок з установленими межами, певним місцем розташування, що можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства, та для будівництва індивідуального гаражу (а.с. 10-11).

В судовому засіданні представниця відповідачів заперечуючи проти позову і наполягаючи на правомірності оскаржуваного рішення Овідіопольської с/р № 1551-VI від 12.05.2015 р. послалася на витяги з протоколів засідання постійної комісії із земельних відносин, адміністративно-територіального устрою та охорони навколишнього природного середовища від 19.03.2015 р. № 16, згідно якого було вирішено відкласти розгляд заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до отримання відповіді щодо звернення у відділ архітектури, та витяг вказаної комісії від 07.05.2015 р. № 118, в якому було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в зв'язку з відсутністю в Генеральному плані та пропозицією про надання листа на адресу КП «Водопостач» щодо проходження на бажаному заявниками місця розташування земельної ділянки водомережі (а.с. 29-32).

З листа КП «Водопостач» Овідіопольсьскої селищної ради від 12.05.2015 р. № 174, отриманого відповідачами в цей же день 12.05.2015 р. (Вхід. № 02-07/488) з посиланням на п.п. 15.5 «Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190 і зареєстрованих в Мінюсті України 7 жовтня 2008 р. за № 936/15627, вбачається, що водомережа, яка проходить з АДРЕСА_1 до абонентів вул. Свердлова і вул. Берегова в смт. Овідіополь знаходиться у зношеному стані і потребує заміни, у випадку проведення робіт по заміні цієї водомережі, прокладення нової труби необхідно виконувати вздовж вул. Свердлова до АДРЕСА_2 у зв'язку з чим, КП «Водопостач» просили ділянку по АДРЕСА_1, вздовж помешкання ОСОБА_6 до вул. Берегової визначити охоронною зоною і заборонити проведення на ній будь-яких будівельних робіт (а.с. 33).

В судовому засіданні представниця відповідачів пояснила, що позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відмовлено у відмовлено у виділенні на наданні згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, саме з підстав неможливості виділення спірної ділянки площею 0,100 га під гаражне будівництво у зв'язку з відсутністю в Генеральному плані вказаної ділянки та у зв'язку з охороною зоною, в якій знаходиться спірна ділянка, на якій заборонено проведення будь-яких будівельних робіт.

Однак, як встановив суд, будь-якого рішення Овідіопольської селищної ради про визначення охоронною зоною ділянки по АДРЕСА_1, вздовж помешкання ОСОБА_6 до АДРЕСА_2 яке б забороняло проведення на ній будь-яких будівельних робіт, на що посилалася представниця відповідачів, заперечуючи проти позову, і про прийняття якого в своєму листі просив директор КП «Водопостач» - не існує.

Більш того, суд з`ясував, що оскаржуване рішення № 1551-VI від 12.05.2015 р. «Про розгляд заяв громадян щодо виділення та надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель» - не містить в собі тих формулювання підстав відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на які посилалася в судовому засіданні представниця (охоронювана зона, відсутність ділянки у Генеральному плані).

Тобто, на думку суду, оскаржуване рішення суттєво порушує права і інтереси позивача ОСОБА_1 в частині, що стосується саме нього, як позивача - без зазначення чітких підстав відмови (формулювання) у рішенні Овідіопольської селищної ради у задоволенні його заяви про передачу йому у власність земельної ділянки.

Жодного посилання в оскаржуваному рішенні на охоронювану зону чи Генеральний план у рішенні не вказується і не згадується про це.

Крім того, суд вважає, що відповідачі по суті не розглянули вказану заяву позивача, обмежившись загальними фразами та поверховими, без належного формулювання, підставами відмови у задоволенні заяви, не вказавши при цьому у оскаржуваному рішенні про давність, безперервність, добросовісність користування ОСОБА_1 спірної ділянки, з посилання на що, він вказував у своїх письмових заявах.

Представниця відповідачів пояснила суду, що оскаржуваним рішення Овідіопольської с/р позивачу було відмовлено у задоволенні всіх його письмових заяв.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, а саме, скасувати рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області LVII сесії, VI скликання № 1551-VI від 12.05.2015 р. «Про розгляд заяв громадян щодо виділення та надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель» в частині відмови ОСОБА_1 у виділенні та наданні згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, зобов'язавши Овідіопольську селищну раду Овідіопольського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про передачу йому у власність земельної ділянки за давністю користування для індивідуального гаражного будівництва, орієнтовною площею 0,0100 га за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, АДРЕСА_1, а в задоволенні позову про скасування вказаного рішення в частині інтересів ОСОБА_3 суд вважає необхідним відмовити, у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не зверталася до суду з самостійними позовними вимогами про порушення своїх прав, свобод та інтересів і не уповноважувала на це позивача ОСОБА_1, який не має права ні за Законом, ні за договором (довіреністю) представляти її інтереси в суді.

Керуючись ст. ст. 69-71,99,100,128,158,159,160,161,162,163 КАС України, Конституцією України, ст.ст. 33,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12,38,116,118,121,159 Земельного Кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Позов ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішень органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково ;

2.Скасувати рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області LVII сесії, VI скликання № 1551-VI від 12.05.2015 р. «Про розгляд заяв громадян щодо виділення та надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель» в частині відмови ОСОБА_1 у виділенні та наданні згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу ;

3.Зобов'язати Овідіопольську селищну раду Овідіопольського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про передачу йому у власність земельної ділянки за давністю користування для індивідуального гаражного будівництва, орієнтовною площею 0,0100 га за адресою : АДРЕСА_1 ;

4.В задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гандзій Д.М.