Справа № 815/4071/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4071/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Жукової Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український противопожежний центр» до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на хибність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, щодо завищення товариством з обмеженою відповідальністю «Український противопожежний центр» в грудні 2013 року податкового кредиту на суму 15222 грн. у зв'язку з відсутністю об'єктів оподаткування по операціях з товариством з обмеженою відповідальністю «Авесбуд», просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 28 травня 2014 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при дослідженні наданих ТОВ «Український противопожежний центр» документів щодо господарських операцій з ТОВ «Авесбуд» щодо виконання робіт з монтажу та пусконаладці автоматичної протипожежної сигналізації, податковим органом не встановлено та не зафіксовано в акті перевірки жодного факту порушення позивачем податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Висновки ДПІ у Київському районі м.Одеси щодо безтоварності господарських операцій базуються лише на інформації щодо господарської діяльності контрагента, зафіксованій актами ДПІ у Приморському районі м.Одеси про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Авесбуд».

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 23 вересня 2014 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову ТОВ «Український противопожежний центр».

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014р. №.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено виконання всіх зобов'язань за договором виконання робіт №УПЦ-168/13 від 01.12.2013р., укладеним з ТОВ «Авесбуд», про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, які містять всі необхідні реквізити, передбачені п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані уповноваженими особами, тобто відповідають вимогам п.201.1 та п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України. Суд не взяв до уваги посилання ДПІ у Київському районі м.Одеси на акти ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 01.04.2014р. №1810/15-53-22-3/05 та від 03.04.2014р. №1894/15-53-22-3 про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Авесбуд», зазначивши, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства.

В апеляційній скарзі ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та відмовити ТОВ «Український противопожежний центр» у задоволенні поданого ним позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом не надано належної правової оцінки доводам ДПІ, що контрагент позивача відсутній за місцезнаходженням, а також не мав достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень, інших основних засобів для забезпечення ведення фінансово-господарської діяльності в задекларованих обсягах. ТОВ «Авесбуд» сформувало податковий кредит від підприємств, які мають ознаки «ризиковості».

ТОВ «Український противопожежний центр» подало до суду заперечення на апеляційну скаргу, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ДПІ у Київському районі м.Одеси від 14.05.2014р. №326-п, відповідно до п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 та ст.79 Податкового кодексу України, у період з 15.05.2014р. по 21.05.2014р. головним державним податковим ревізором-інспектором відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Український противопожежний центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Авесбуд» за податковий період з 01.12.2013р. по 28.02.2014р., за результатами якої складено акт перевірки №1093/22-01/38785146 від 26 травня 2014 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 15222 грн. (в т.ч. за грудень 2013 року - 15222 грн.)

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що в грудні 2013 року ТОВ «Український противопожежний центр» декларувало господарські операції з ТОВ «Авесбуд» за договором виконання робіт №УПЦ-168/13 від 01.12.2013р. За висновками перевіряючого, господарські операції ТОВ «Український противопожежний центр» та ТОВ «Авесбуд» не мали реального характеру, оскільки відповідно до висновку ОУ ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 01.04.2014р. №369 в ході аналізу податкової звітності ТОВ «Авесбуд» встановлено, що вказане підприємство в грудні 2013 року мало фінансово-господарські відносини із значною кількістю контрагентів з великими обсягами по придбанню та реалізації, що потребує наявності адміністративно-господарських ресурсів, тоді як ТОВ «Авесбуд» не має основних засобів, трудових ресурсів та виробничих потужностей.

Під час перевірки відповідачем було використано акти ДПІ у Приморському районі м.Одеси №1810/15-53-22-3/05 від 01.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд» щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами, їх реальності та повноти відображення в обліку за період січень-лютий 2014 року» та №1894/15-53-22-3 від 03.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд» щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами, їх реальності та повноти відображення в обліку за період грудень 2013 року», якими зафіксовано відсутність підприємства за місцезнаходженням (м.Одеса, вул.Успенська, 129) та відсутність необхідних умов для здійснення задекларованих господарських операцій.

У зв'язку з цим, в акті перевірки №1093/22-01/38785146 від 26.05.2014р. податковим органом зроблено висновок щодо безтоварності господарських операцій ТОВ «Український противопожежний центр» з ТОВ «Авесбуд». При цьому, первинні документи ТОВ «Український противопожежний центр» щодо виконання господарських операцій з ТОВ «Авесбуд» окремо податковим органом не досліджувались; про їх наявність та надання до перевірки зазначено в акті перевірки.

28.05.2014р., на підставі акту перевірки №1093/22-01/38785146 від 26.05.2014р., ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшила суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 19028 грн. (в т.ч. за основним платежем - 15222 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3806 грн.).

Задовольняючи позов ТОВ «Український противопожежний центр» про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявність порушень позивачем, зафіксованих актом перевірки №1093/22-01/38785146 від 26.05.2014р., а тому визначення на підставі такого акту підприємству до сплати грошових зобов'язань є неправомірним. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи зі змісту ст.ст.198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності надання послуг із з'ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб'єктності сторін господарського договору, можливості реального надання послуг тощо.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Колегією суддів встановлено, що у перевіряємий період ТОВ «Український противопожежний центр» здійснювало діяльність у сфері архітектури, у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, інші будівельно-монтажні роботи, обслуговування систем безпеки. Державною службою України з надзвичайних ситуацій ТОВ «Український противопожежний центр» видано ліцензію серії АЕ №271754 на право надавати послуги і виконувати роботи протипожежного призначення відповідно до переліку.

В грудні 2013 року податковий кредит позивач формував за результатами здійснення господарських операцій з ТОВ «Авесбуд», яке здійснювало діяльність з виконання будівельних робіт і яке має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на здійснення господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком) строком дії з 12.04.2013р. по 12.04.2016р.

Зокрема, 01.12.2013р. між ТОВ «Авесбуд» (Підрядник) та ТОВ «Український противопожежний центр» (Замовник) укладено договір виконання робіт №УПЦ-168/13, за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе обов'язок виконати своїми силами та засобами роботи по монтажу і пусконаладці обладнання систем автоматичної пожарної сигналізації у вказаних замовником приміщеннях; характеристика та перелік виконаних робіт зазначається у кошторисі (додаток 1 до договору), який є невід'ємною частиною цього договору. Додатком №1 до договору визначено, що ТОВ «Авесбуд» повинно виконати монтажні роботи з автоматичної пожежної сигналізації на об'єкті: дільниця з перевантаження харчових та рослинних олій, що розташована за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с. Малодолинське на території ТОВ «ИЗТ».

Вказаний договір підписаний директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано до перевірки: податкові накладні від 26.12.2013р. №691 на загальну суму 44826,95 грн. та від 26.12.2013р. №692 на загальну суму 46500 грн.; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013 року; акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року; акти надання послуг монтажу систем автоматичної пожежної сигналізації від 26.12.2013р. №36 та від 26.12.2013р. №35; рахунки на оплату від 26.12.2013р. №687 на суму 46500 грн. та від 26.12.2013р. №686 на суму 44826,95 грн.; договірну ціну на надання послуг з установки протипожежної сигналізації на об'єкті за адресою: м.Іллічівськ, с.Малодолинське; локальний кошторис №2-1-1 на установку автоматичної протипожежної сигналізації м.Іллічівськ, с. Малодолинське.

В наданому позивачем технічному завданні вказано, які саме монтажні роботи повинно було виконати ТОВ «Авесбуд», одиницю виміру таких робіт та їх вартість.

Апеляційним судом встановлено, що позивач замовив монтажні роботи у ТОВ «Авесбуд» для виконання своїх зобов'язань перед ПКФ «Марс» в формі ТОВ за договором №70/11/13 від 11.12.2013р., за умовами якого ТОВ «Український противопожежний центр», як підрядник, зобов'язується провести роботи з монтажу автоматичної пожежної сигналізації, системи пінного пожежогасіння та блискавкозахисту на дільниці з перевантаження харчових та рослинних олій, що розташована за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське на території ТОВ «ИЗТ».

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів колегія суддів доходить висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. А відтак, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Апелянтом не зазначено, що на момент проведення перевірки позивачем не надано до перевірки податкові накладні або податкові накладні оформлені із порушеннями ст.201 Податкового кодексу України чи ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Слід зазначити, що в акті перевірки відсутні жодні зауваження з приводу наданих позивачем доказів та первинних документів на обґрунтування відсутності факту виконання позивачем умов господарського договору з контрагентом.

Як зазначалось вище, єдиною підставою, що зазначена в акті перевірки та в апеляційній скарзі, для висновку про безтоварність господарських операцій ТОВ «Український противопожежний центр» та ТОВ «Авесбуд» ДПІ у Київському районі м.Одеси вказує, що підприємство-контрагент відсутнє за місцезнаходженням та у ТОВ «Авесбуд» відсутні необхідні умови для здійснення задекларованих господарських операцій. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких доводів апелянта, оскільки такі висновки взято ним з актів ДПІ у Приморському районі м.Одеси №1810/15-53-22-3/05 від 01.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд» щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами, їх реальності та повноти відображення в обліку за період січень-лютий 2014 року» та №1894/15-53-22-3 від 03.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд» щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами, їх реальності та повноти відображення в обліку за період грудень 2013 року», без самостійної перевірки зафіксованих ними обставин. Вказаними актами зафіксовано відсутність ТОВ «Авесбуд» за місцезнаходженням у квітні 2014 року, тоді як господарські відносини між вказаним товариством і позивачем здійснювалися у грудні 2013 року.

Варто зазначити, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок не можуть вважатися належними доказами допущення позивачем порушень, так як зазначені акти свідчать лише про неможливість проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання. Вказані акти взагалі не є перевіркою, а викладені в них висновки про порушення податкового чи цивільного законодавства платником податків є нічим іншим, як припущеннями податкового органу, які необґрунтовані належними доказами.

Безпідставними є посилання апелянта, що в грудні 2013 року ТОВ «Авесбуд» мало фінансово-господарські відносини з «ризиковими» суб'єктами господарювання, так як при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. У разі, якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності свого контрагента (контрагента контрагента).

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Згідно п.6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №984 від 22.12.2010р., факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції ДПІ у Київському районі м.Одеси не надано жодного доказу щодо перевірки податковим органом відомостей, на які він посилається в акті перевірки №1093/22-01/38785146 від 26.05.2014р. щодо вчинення контрагентом позивача ТОВ «Авесбуд» порушень податкового законодавства.

ТОВ «Український противопожежний центр» доведено, що при укладенні договору воно переконалося у тому, що підприємство-контрагент ТОВ «Авесбуд» було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, а також зареєстроване як платник податку на додану вартість і мало право на видачу податкових накладних.

В матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані докази та факти, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідає дійсним намірам сторін, та що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначеного договору. Зазначений договір спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, виконаний сторонами в повному обсязі та відповідає положенням цивільного, господарського і податкового законодавства. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наявність як у позивача, так і у суб'єкта господарювання, з яким позивач мав господарські відносини, реальної ділової мети, пов'язаної зі здійсненням зазначених господарських операцій і отриманням прибутку (доходу).

Ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено жодного фактичного порушення саме позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування валових витрат та податкового кредиту, яке б позбавляло його права на їх формування по взаємовідносинах з ТОВ «Авесбуд».

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Відповідачем не надано суду доказів визнання правочину, укладеного між позивачем та його контрагентом у судовому порядку нікчемним, а також визнання недійними первинних бухгалтерських документів, що підтверджують його виконання.

Оскільки встановлено, що договір з контрагентом ТОВ «Авесбуд» укладено у письмовій формі, виконання вказаного договору підтверджено первинними документами, тому суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладений договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність такого договору прямо законом не встановлена, а також такий договір судом недійсним не визнавався, а отже є чинним.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014р. №.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український противопожежний центр» до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.05.2014р. - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.

Судді: Романішин В.Л.

Єщенко О.В.