Справа № 826/13179/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 жовтня 2015 року № 826/13179/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД»
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 січня 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/13179/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21 липня 2015 року.

У судовому засіданні 21 липня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу від 17 грудня 2014 року № 231 та направлення від 17 грудня 2014 року № 1837, згідно підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, Податкового кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка правомірності нарахування ПП «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» () бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника в банку за червень-липень 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 13 січня 2015 року № 24/26-53-15-02/36603007.

Відповідачем за результатами перевірки встановлено порушення вимог пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4, 200.6, абзацу «б» пункту 200.14 статті 200, пунктів 201., 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого Підприємством завищено податковий кредит на суму від'ємного значення (р.19) у декларації за травень 2014 року в розмірі 50000,00 грн., що призвело до завищення бюджетного відшкодування за червень 2014 року в розмірі 50000,00 грн., завищено податковий кредит та суму від'ємного значення (р.19) у декларації за червень 2014 року в розмірі 109167,00 грн., що призвело до завищення бюджетного відшкодування за липень 2014 року в розмірі 1091667,00 грн.

На підставі складеного акта перевірки від 13 січня 2015 року № 24/26-53-15-02/36603007 податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2015 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 159167,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 79584,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що ним не були порушені вимоги Податкового кодексу, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які засвідчують належне виконання позивачем вимог законодавства в частині підтвердження права на податковий кредит по взаємовідносинам з контрагентом, та відповідно права на бюджетне відшкодування сум ПДВ.

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта перевірки від 13 січня 2015 року № 24/26-53-15-02/36603007.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між Приватним підприємством «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» обставини використання придбаних товарів/робіт/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи свідчать, що між ПАТ «Укрсоцбанк» (продавець) та ПП Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 13 червня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2591, за умов якого, продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв об'єкт нерухомого майна - відділення № 130 Дніпродзержинської філії акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (вбудоване приміщення № 21), загальною площею 51,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, вулиця Мурахтова, будинок 4, приміщення 21, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору позивачем надано копію договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13 червня 2014 року, акт прийому-передачі нежилого приміщення від 11 липня 2014 року, податкову накладну від 12 червня 2014 року № 991 на загальну суму 355000,00 грн., в т.ч. ПДВ 59166,67 грн. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Одночасно, що між ПАТ «Укрсоцбанк» (продавець) та ПП Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 13 червня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2590, за умов якого, продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв об'єкт нерухомого майна - - територіальне відділене без балансове відділення Дніпродзержинської філії акціонерно-комерційного банку «Укрсоцбанк» (вбудоване приміщення № 4), загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, бульвар Будівельників, будинок 9, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору позивачем надано копію договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13 червня 2014 року, акт прийому-передачі нежилого приміщення від 11 липня 2014 року, податкову накладну від 12 червня 2014 року № 993 на загальну суму 300000,00 грн., в т.ч. ПДВ 50000 грн. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Крім того, між ПАТ «Укрсоцбанк» (продавець) та ПП Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 28 травня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2341, за умов якого, продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв об'єкт нерухомого майна - нежиле приміщення, загальною площею 58,2 кв.м., що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Космонавтів, будинок 27, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 10.

Так, на виконання умов вказаного договору позивачем надано копію договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 28 травня 2014 року, акт прийому-передачі нежилого приміщення, податкову накладну від 28 травня 2014 року № 1853 на загальну суму 300000,00 грн., в т.ч. ПДВ 50000 грн. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до положень пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно абзацом 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

За змістом пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді;б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. (пункт 200.1 статті 200 Податкового кодексуУкраїни).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. (пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексуУкраїни).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

У відповідності до змісту пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За змістом пункту 201.10 статіт 200 Податкового кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв наказ Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013, № 678 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість».

Відповідно до положень підпункту 6 пункту 4 розділу 5 Порядку №678, розділ III «Розрахунки за звітний період». Якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов'язань і податкового кредиту отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації.

Якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов'язань і податкового кредиту отримано від'ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

Якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума:у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду);у деклараціях 0121 - 0123/0130/0140 зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).Рядок 20.1 у деклараціях 0121 - 0123/0130/0140 не заповнюється.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено завищення позивачем податкового кредиту на суму від'ємного значення (р.19) у декларації за травень 2014 року в розмірі 50000,00 грн., що призвело до завищення бюджетного відшкодування за червень 2014 року в розмірі 50000,00 грн., завищення податкового кредиту та суму від'ємного значення (р.19) у декларації за червень 2014 року в розмірі 109167,00 грн., що призвело до завищення бюджетного відшкодування за липень 2014 року в розмірі 1091667,00 грн.

Так, підставою для такого висновку стало порушення позивачем порядку заповнення податкових накладних, зокрема, до складу податкового кредиту за червень 2014 року включено податкові накладні від 12 червня 2014 року № 991 та № 993, виписаних ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договорів купівлі-продажу нежилого приміщення від 13 червня 2014 року.

Однак, відповідних договорів, укладених між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем від 12 червня 2014 року, останнім ні під час перевірки, а ні під час розгляду справи не надано.

Так, у вказаних податкових накладних від 12 червня 2014 року № 991 та № 993 визначено, що вони виписані на виконання договорів купівлі-продажу нежилого приміщення від 13 червня 2014 року.

Разом з тим, з акту перевірки вбачається, що з наданих під час перевірки, банківських виписок, вбачається, що оплата по вказаних договорам була проведена 12 червня 2014 року, тобто раніше дати укладання відповідних договорів.

Відтак, суд погоджується з висновками контролюючого органу про відсутність у Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» правових підстав для формування податкового кредиту на підставі податкових накладних від 12 червня 2014 року № 991 та № 993, виписаних ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договорів купівлі-продажу нежилого приміщення від 13 червня 2014 року.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу передбачено застосування штрафних (фінансових) санкції (штрафів) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання, а саме: у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, сума бюджетного відшкодування залежить від правильності визначення суми податкових зобов'язань та податкового кредиту. Для підтвердження права на бюджетне відшкодування підлягає встановленню факт та розмір сплати позивачем податку на додану вартість у ціні придбаних товарів господарськими операціям, що є необхідною умовою з'ясування наявності або відсутності права позивача на бюджетне відшкодування.

Крім того, під час проведення перевірки, контролюючим органом встановлено, що до складу податкового кредиту за травень 2014 року позивачем включено податкову накладну від 28 травня 2014 року № 1853, виписану ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договорів купівлі-продажу нежилого приміщення від 28 травня 2014 року.

Так, з наданої до перевірки податкової накладної від 28 травня 2014 року № 1853 вбачається, що позивачем визначено одиницю товару/послуги як «послуга», однак, за посиланням відповідача, придбання об'єкту нерухомого майна не може бути послугою, у зв'язку з чим, у позивача були відсутні підстави для включення суми податку до складу податного кредиту.

Проте, суд не погоджується з такими посиланнями податкового органу, з огляду на наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що ПП «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» здійснює діяльність у сфері купівлі та продажу власного нерухомого майна.

Нерухоме майно, за договором купівлі-продажу нежилого приміщення від 28 травня 2014 року придбане позивачем з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а саме: матеріали справи підтверджують, що згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ПП «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» є власником відповідного житлового приміщення за вказаним договором від 28 травня 2014 року.

При цьому факт придбання зазначеного вище нерухомого майна та його існування в натурі відповідачем не ставиться під сумнів.

Наведене вказує, що ПП «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» придбало у контрагента нерухоме майно для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

При вирішенні даного спору суд враховує також вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Таким чином, виходячи з матеріалів справи та системного аналізу норм податкового законодавства, беручи до уваги, те, що податкові накладні від 12 червня 2014 року № 991 та № 993, які були підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту, складені з порушеннями норм чинного законодавства, суд прийшов до висновку про те, що позивачем безпідставно сформовано податковий кредит та зменшено суму оподаткованого доходу на суму витрат у розмірі 109167,00 грн., що призвело до втрат дохідної частини Державного бюджету України, а відповідно відсутності права позивача на бюджетне відшкодування в цій частині.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що у зв'язку із задоволенням позовних вимог на 31,41348% (238751,00 грн. = 100%; 75000 грн. = 31,41348%), здійснюється розподіл судових витрат - сум судового збору за подання цього позову, згідно частини задоволених позовних вимог.

У зв'язку із частковою первісною сплатою позивачем судового збору в сумі 182,70 грн. (4775,02 грн.=100%), решта суми судового збору у розмірі 3092,32 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету (4775,02 грн. - 1500,00 грн. -182,70 грн.) згідно частини задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» задовольнити частково.

2.Визнати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31 січня 2015 року № в частині визначення суми 50000,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 25000,00 грн.

3.В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4.Стягнути з Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 3092,32грн. (три тисячі дев'яносто дві гривні 32 копійки).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник