Справа № 2а-194/10/2470
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 р. Справа № 24205/24252/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Олендера І.Я. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до прокурора Першотравневого району м.Чернівці Гладкого ОСОБА_3 про зобовязання перевірити заяву про злочин,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 25.02.2010р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до прокурора Першотравневого району м.Чернівці ОСОБА_4 про зобовязання перевірити заяву про злочин, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.114-115).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржили позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які у апеляційній скарзі просять судову ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного закриття провадження в адміністративній справі (а.с.118-120).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що заяви позивачів про злочини не розглянуті відповідачем у встановленому порядку; через неприйняття відповідачем відповідного процесуального рішення по вказаним заявам позивачі позбавлені можливості звернутися до суду в порядку КПК України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданої скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга в межах заявлених вимог не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 23.09.2009р. позивачі звернулися до окружного суду з позовом, у якому просили зобовязати відповідача прокурора Першотравневого району м.Чернівці ОСОБА_4 перевірити їхню заяву від 04.09.2009р. про службовий злочин, передбачений ст.365 КПК України, у встановленому ст.97 КПК України порядку (а.с.3).

Таким чином, предметом спору в даній справі є зобовязання прокурора прийняти відповідне рішення по заяві про злочин в порядку ст.97 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку із частиною 1 тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 25.05.2001р., кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, та не належить до сфери управлінської діяльності.

Як зазначено вище, вимогами позивачів є зобовязання прокурора розглянути їхню заяву про злочин та прийняти по ній відповідне рішення у порядку ст.97 КАС України, тобто вчинити дії, які регламентовані нормами КПК України, що в свою чергу виключає можливість розгляду вказаної вимоги в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин заявлені позовні вимоги не носять характеру публічно-правового спору і не підпадають під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), а компетенція адміністративних судів не поширюється на вирішення таких.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість винесеної ухвали та закриття провадження у справі, оскільки в ухвалі суду наведені вірні мотиви та обґрунтування щодо неможливості розгляду наведеного позову в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, підставно і обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження у справі, ухвала суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали суду, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі № 2а-194/10/2470 (№ 2а-1422/09/2470) залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Шавель Р.М.

Судді Олендер І.Я. , Каралюс В.М. < Текст >