Справа № 805/4229/15-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/4229/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 р. Справа № 805/4229/15-а

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства “Укрпідшипник” про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства “Укрпідшипник” про стягнення податкового боргу у сумі 128 618,63 грн, мотивуючи вимоги тим, що у відповідача існує заборгованість з податку на прибуток, яка виникла у результаті несплати авансового внеску з податку на прибуток визначеного наданою звітною декларацією у розмірі 29 105,00 грн, що підлягає сплаті щомісячно за період з березня 2015 року - травень2016 року. Однак, станом на 26.08.2015 року має податковий борг за березень – липень 2015 року у розмірі 128 618,63 грн. Оскільки самостійно податкове зобов’язання підприємство не сплачує, просить суд стягнути з розрахункових рахунків відповідача заборгованість у сумі 128 618,63 грн.

22.10.2015 року через відділ діловодства та документообігу суду позивач надав уточнення до адміністративного позову, в якому зазначив, що у зв’язку з частковим погашенням суми боргу, сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача складає 128 439,23 грн.

Відповідачем через відділ діловодства та документообігу суду надано заперечення на адміністративний позов. За змістом наданих заперечень, в обґрунтування незгоди із позовом відповідач зазначив, що підприємством дійсно було задекларовано податок на прибуток у розмірі 349 265,00 грн з визначенням щомісячного авансового платежу за період з березня 2015 року по травень 2016 року у розмірі 29 105,00 грн. При цьому, підприємство зверталося до податкового органу з проханням здійснити зарахування авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 1/13 по строку сплати 30.03.2015 року за рахунок суми авансового внеску з виплачених дивідендів у минулих періодах, зазначеної у рядку 13.5.2 додатку ЗП до декларації за 2014 рік, однак у здійснені такого розрахунку було відмовлено. Оскільки позивач не зараховує частину дивідендних авансів, яка не була використана в рахунок такого зменшення за 2014 рік, у відповідності до чого позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача до судового засідання не з’явився, через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи в порядку без участі представника, у задоволенні позовних вимог просять відмовити з урахуванням наданих письмових заперечень.

З урахуванням ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Позивач, Артемівська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, яка в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

На обліку як платник податків/зборів відповідач знаходиться в Артемівській ОДПІ з 24.12.2003 року № 183(а.с.6)

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який відповідно до пункту 1.1 статті 1 цього Кодексу регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим зобов'язанням в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. ПК України).

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

В ході розгляду справи судом не виявлено доказів неналежної реалізації суб'єктом владних повноважень управлінської функції з примусового виконання податкового обов'язку платника податків в адміністративному (тобто позасудовому) порядку.

З картки облікового рахунку вбачається, що за відповідачем обліковується заборгованість з податку на прибуток підприємства за березень- липень 2015 року у розмірі 128 436,23 грн.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкову вимогу відкликаною, визначений ст. 60 ПК України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено безперервне існування податкового боргу відповідача.

Відповідачем відсутність існування податкового боргу не спростовано, документальних обґрунтувань в підтвердження того, що наведена податкова вимога вважається відкликаною не надано.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та ст. 16 ПК України, підприємство зобов'язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів), однак вказані зобов'язання відповідач не виконав.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Аналіз вищенаведених правових норм вказує на те, що декларацією є документ, на підставі якого формується податкове зобов'язання. До обов'язків платника відноситься сплата податкового зобов'язання по декларації протягом 10 днів, що настають після граничного строку сплати. Якщо платник, не сплатив зобов'язання, то податкові органи надсилають податкову вимогу у якій зазначається сума податкового зобов'язання яка має бути сплачена протягом 60 днів. У випадку несплати такого податкового зобов'язання, податковий борг погашається шляхом стягнення коштів зокрема з рахунків платника податків.

У заперечені позивач посилається на те, що податковий орган повинен зарахувати в рахунок щомісячних авансових платежів частину дивідендних авансів, яка не була використана в рахунок зменшення у 2014 році, однак сума неврахованого у зменшення нарахованої суми податкового зобов’язання з податку на прибуток залишку авансових внесків при виплаті дивідендів, що відображається у рідку 13.5.2 додатка ЗП до Податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік, враховується у зменшення нарахованої суми податку на прибуток у декларації з податку на прибуток за 2015 рік при визначенні щомісячних авансових внесків, що підлягатимуть сплаті в наступний дванадцятимісячний період. У зв’язку з чим, суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки вони не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем суми податкового боргу з податку на прибуток підприємства та наявність підстав для стягнення суми податкового боргу в судовому порядку.

З огляду на зазначене суд вважає, що позовні вимоги Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-11, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства “Укрпідшипник” про стягнення заборгованості - задовольнити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Христофоров А.Б.