Справа № 2а-1193/10/0970
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2010 р. Справа № 2a-1193/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитюка Р.В.

при секретарі Бітківській Г.П.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, вул. Весняна, 9, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200

до відповідача: Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вул. Артема, 73, м. Київ, 01011

про визнання протиправними дій та скасування постанови про відмову в прийнятті до провадження виконавчого листа № 2а-559/09/0970,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Відмовляючи у прийнятті до провадження виконавчих документів, головний державний виконавець зазначив, що в звязку з тим, що у виконавчих листах боржником вказаний Державний бюджет України, який не є юридичною чи фізичною особою, то дана обставина унеможливлює прийняття до виконання даних виконавчих листів.

02 березня 2010 року отримано супровідного листа за підписом заступника начальника Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у відкритті виконавчого провадження. Вважає постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 незаконною та такою, що порушує законні права та інтереси. Посилається на вимоги ст.3, 5 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.14, ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України, п.2 ст.50 Бюджетного кодексу України, Положення 2-6 Порядку відшкодування податку на додану вартість затвердженого Наказом ДПА України та Державного казначейства України від 21 травня 2001 року за №200/86, ч.4 п.4 Положення «Про Державне казначейство України»затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року за №1232 та пп.7.7.10 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі. Вважає позов обґрунтованим, а постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча про час, місце і дату проведення судового засідання був належним чином повідомлений, наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подав. За таких обставин суд вбачає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

18 лютого 2009 року позивач звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Коломийської обєднаної державної податкової інспекції та Коломийського управління державного казначейства, третя особа Головне управління державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

23 квітня 2009 року позов задоволено в повному обсязі, згідно якого необхідно стягнути з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на додану вартість в розмірі 214868 грн. та судові витрати в сумі 1700 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду залишено без змін.

28 січня 2010 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано 2 виконавчі листи № 2а-559/09/0970 про стягнення з Державного бюджету України бюджетну заборгованості з податку на додану вартість в сумі 214868 грн. та судових витрат в сумі 1700 грн.

Вище вказані виконавчі документи були предявлені до виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

19 лютого 2010 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 відмовлено у відкритті виконавчого провадження вказуючи на те, що Державний бюджет України не є ні фізичною, ні юридичною особою.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобовязана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обовязки, передбачені рішенням) або утриматись від їх вчинення.

Згідно п.3 ст.19 вищевказаного Закону, зазначено, що у виконавчому документі повинно бути найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо.

У виконавчих листах №2а-559/09/0970 від 28 січня 2010 року боржником зазначено Державний бюджет України, який не є юридичною або фізичною особою.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ передбачений Постановою Кабінету Міністрів України №609 від 09 липня 2008 року.

Пункт 9 зазначеної Постанови передбачає, що рішення суду про стягнення з державного бюджету сум податку на додану вартість та/або відсотків за бюджетну заборгованість за несвоєчасно відшкодовані суми податку виконується Державним казначейством відповідно до виконавчого документа на підставі складених платіжних доручень шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений у виконавчому документі та/або заяві платника податку.

В судовому засідання зясовано, що позивач не предявляв Державному казначейству до виконання виконавчі листи №2а-559/09/0970 від 28 січня 2010 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що відповідачем правомірно 19.02.2010 року винесено 2 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчих документів), а вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування постанови про відмову в прийнятті до провадження виконавчого листа № 2а-559/09/0970 відмовити.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі 06.04.2010 року.