Справа № 2-а-6057/11
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2012-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6057/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" січня 2012 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Головуючого судді Гончарук В.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (відповідач-1), ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (відповідач-2) в якому просить визнати дії останніх щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного відповідно до ст. 14,49,50,54 Закону «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи за 2011 рік та просив розглянути справу у його відсутність.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи, виходячи з чого на нього поширюється дія ЗУ «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач перебуває на обліку у відповідачів та отримує щорічну допомогу відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, на думку позивача, відповідачі невірно обчислюють розмір щорічної допомоги на оздоровлення та, відповідно, сплачують її суми не в повному розмірі, керуючись при цьому постановами КМУ а не вимогами відповідних Законів України, що протиречить Конституції України.

На письмове звернення до відповідачів, йому було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії та допомоги. Така відмова на думку позивача є протиправною та грубо порушує її права та законні інтереси, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в надав пояснення, в яких заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у судове засідання не зявилась, однак направила на адресу суду письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову та розглянути справу у її відсутність.

Враховуючи неявку сторін та наявність їх клопотань про розгляд справи у відсутність позивача та відповідачів, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ст. 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", інвалідом ІІ групи, що підтверджується актом огляду МСЕК, копією посвідчення та визнається відповідачами.

Позивач перебуває на обліку відповідачів і має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст.ст. 48, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції 06.06.96 р., яка набрала чинності 20.06.1996 року, передбачено, що учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліди ІІ групи мають право на отримання щорічної грошової допомоги в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Положення вказаної статті діяли до прийняття Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 20.12.2005 року, яким дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було зупинено в частині виплати компенсацій і допомоги.

Законом України від 19.12.2006 року № 489-V «Про Державний бюджет на 2007 рік»дію зазначених вище абзаців та частин ст. 48 Закону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" також було зупинено в частині виплати компенсацій і допомоги в розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, проте зупинення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року, що набрав чинності 01.01.2008 року, текст абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 р.

Згідно розпоряджень відповідача-2 за 2010 рік, на які останній посилається в своїх запереченнях, щорічна допомога на оздоровлення позивачу нарахована та виплачена в розмірі 120, 00 гривень.

При цьому, розмір зазначеної допомоги відповідач-2 обґрунтовує тим, що згідно зі ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат у межах асигнувань, передбачених за відповідними цільовими програмами.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що надання законодавцем Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплат не означає, що останній, встановлюючи розмір та порядок соціальних виплат, може допустити звуження змісту та обсягу прав громадян, встановлених Законом.

Отже, нарахування і здійснення щорічної допомоги на оздоровлення на підставі постанови КМУ, а не чинного Закону України, є безперечно, порушенням права особи на отримання допомоги.

Зважаючи на наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на те, що зобов»язання вчинити дії в майбутньому нормами КАС України не передбачено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, рішеннями Європейського Суду з прав людини,, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_2 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії як такі, що порушують вимоги Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у відповідності до вимог до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої для періоду, за який проводиться розрахунок та з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати ОСОБА_2 міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2011 рік на підставі перерахунку Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

Постанова суду може бути оскаржена до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з моменту її отримання.

СУДДЯ: