Справа № 2-а-658/10
Суддя: Цвітайло П. В.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Котелевський районний суд Полтавської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку скороченого провадження )

24 листопада 2010 року сел. Котельва

Суддя Котелевського районного суду Полтавської області Цвітайло П.В., в приміщенні Котелевського районного суду Полтавської області, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області про визнання дій неправомірним та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області провести перерахунок та виплату, на його користь, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і інваліду ІІІ групи, недоотриману державну пенсію та недоотриману щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю з 13 березня 2010 року, з проханням призначити йому пенсію по інвалідності, повязану із наслідками аварії на ЧАЕС, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є інвалідом ІІІ групи і належить до соціальної категорії - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 1, та відповідно до ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідач всупереч ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп/2008р., якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», не здійснив нарахування та виплату державної пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у відповідних розмірах, передбачених діючим законодавством України.

В матеріалах справи мається Ухвала Котелевського районного суду від 28 жовтня 2010 року, про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1, до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області про визнання дій неправомірним та зобовязання вчинити певні дії, у звязку з тим, що справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області надало заперечення на позов № 4511 від 15 листопада 2010 року, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд системно дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №406900 від 01.10.2001 року, вкладкою № 045153 до посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та інвалідом третьої групи захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії Б №446302 від 03 серпня 2001 року та довідкою МСЕК серії 7-66 ВЛ №0310666 від 02.08.2001 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області і отримує пенсію по інвалідності, на підставі Закону України №796-ХІІ призначену з 20.11.2009 року. На даний час позивач отримує пенсію в розмірі, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 складає для інвалідів ІІІ групи, з числа ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році не нижче 980,00 грн. та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі: інвалідам ІІІ групи 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.10.2008 року 74,70 грн. (498*15%).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Державна (основна) пенсія позивачу нараховується та виплачується відповідно до ст. 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів IІI групи, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Обчислення додаткової пенсії позивача передбачено ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої розмір такої пенсії для інвалідів IIІ групи складає 50 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було змінено та встановлено новий порядок обрахунку як основної та додаткової пенсії позивача.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008, № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо обчислення розміру основної та додаткової пенсії лише в період дії відповідних змін, внесених до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тобто з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року.

З 01.01.2009 року зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України №796-ХІІ не вносилися, їх дія зупинена не була.

В період спірних правовідносин нарахування та виплата позивачу пенсії здійснювалась відповідачем всупереч вимогам ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру основної та додаткової пенсії позивача у відношенні до розміру мінімальної пенсії за віком.

До такого висновку суд приходить з врахуванням вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якою мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абзацу третього ст. 1 цього Закону державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Посилання відповідача в запереченні на застосування ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, є необґрунтованим. Адже, іншими законодавчими актами не встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, а застосування відповідачем при нарахуванні пенсії позивача підзаконних нормативних актів, які суперечать вимогам Законів України, є неправомірним.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а не постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р. №1, від 28.05.2008 р. №530 та від 16.07.2008р. №654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Отже, відповідач повинен був виконувати вимоги ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими встановлювався порядок визначення розміру пенсії позивача у співвідношенні з мінімальною пенсією за віком, яка визначається з прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області.

Крім цього, Постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 12 березня 2010 року, аналогічні позовні вимоги позивача були задоволені за період з 20.11.2009 року по 12.03.2010 року, постанова Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.04.2010 року, постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 12 березня 2010 року залишено без змін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з врахуванням вище викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо основної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 13 березня 2010 року, з виплатою недоотриманих сум.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 50, 54, 62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 6-14, 71, 183-2 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області про визнання дій неправомірним та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1, в розмірі не нижче шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 13 березня 2010 року, з виплатою недоотриманих сум.

Постанова суду винесена в порядку скороченого провадження підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Котелевський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя