Справа № 2а-6/2010
Суддя: Тетеревятников А. П.
Дата ухвалення: 2010-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.01.2010 року смт. Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління ПФУ в Томаківському районі і просить відновити пропущений строк для звернення до суду, зобовязати відповідача нарахувати йому та виплатити у повному обсязі недоотриману ним, у відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, щомісячну державну соціальну тридцяти відсоткову надбавку, починаючи з 01 січня 2006 року і по 31 грудня 2008 року, що становить на загальну суму 3891 гривня 90 копійок, з урахуванням індексу інфляції.

Свої позовні вимоги, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він має статус дитини війни у відповідності до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, так як народився 27 квітня 1941 року.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з 01 січня 2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмір 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак за 2006 та 2007 роки йому така допомога не виплачувалася, а з січня 2008 року він отримував надбавку у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму.

Згідно ст. ст. 77, 110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20 грудня 2005 року №3235-ІV, ст. ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19 грудня 2006 року №489-V було зупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року зазначені положення Законів України „Про державний бюджет України на 2006 рік та „Про Державний бюджет України на 2007 рік визнано неконституційними, оскільки державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені Законом України „Про соціальний захист дітей війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Позивач вважає, що йому протиправно не виплачували соціальну допомогу, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, тим самим порушили його конституційне право.

Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив: з 01 січня 350 гривень; з 01 квітня 359 гривень; з 01 жовтня 336 гривень.

Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 01 січня 380 гривень; з 01 квітня 406 гривень; з 01 жовтня 411 гривень.

Відповідно до Закону України „Про Державн6ий бюджет України на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня-470 гривень; з 01 квітня 481 гривня; з 01 липня 482 гривні; з 01 жовтня 498 гривень.

Невиплачена за 2006, 2007 роки соціальна допомога становить 2706 гривень 30 копійок, що дорівнює (4212+4809)х30%, а розмір невиплаченої у 2008 році надбавки у повному обсязі становить 1158 гривень 60 копійок, що дорівнює 5793 х20 відсотків. Вказаний факт підтверджується письмовою відповіддю відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що момент порушення його прав в частині невиплати надбавки до пенсії, йому став відомий після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації, тому просить врахувати початок перебігу строку позовної давності.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.

Представник управління ПФУ у Томаківському районі проти позову заперечує посилаючись на те, що ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дійсно передбачено підвищення щомісячного грошового утримання у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак механізм визначення величини мінімальної пенсії за віком для розрахунку особам, які ма.ть відповідний статус, законом не визначено, тому такі підвищення виплачуються у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Визначення мінімального розміру пенсій за віком надано в ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і застосовується виключно для призначення пенсій відповідно із цим Законом. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, відповідно до вказаного нормативно-правового акту, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, розпорядником яких є Державне казначейство України. Бюджет ПФУ щорічно затверджується КМУ, а реалізація нормативних приписів пенсійних програм здійснюється за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету ПФУ джерел, відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету ПФУ. В частині позовних вимог щодо зобовязань виплатити підвищення згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни до врегулювання вказаного питання на законодавчому рівні, органи ПФУ не є належним відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд виходить із наступного висновку.

В процесі судового розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 27 квітня 2001 року та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії, відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування 9 липня 2003 року N 1058-IV, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Разом із тим, відповідно до вимог ст. 110 Закону України „про Державний бюджет України на 2006 рік від 20 грудня 2005 року (зі змінами, внесеними 19 січня 2006 року), зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поєтапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Мінстрів України. Проте Кабінет Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядку виплати такої надбавки до пенсії , що у свою чергу виключало можливість збільшення пенсії „Дітям війни, а тому підстав для задоволення вимог в частині нарахування та виплати надбавки за 2006 рік немає.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V „Про Державний бюджет України на 2007 рік дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV зупинено на 2007 рік із урахуванням ст. 111 цього Закону. Проте Конституційний Суд України Рішенням від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V „Про Державний бюджет України на 2007 рік визнав такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Водночас згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави для перерахунку за період по 09 липня 2007 року надбавки до пенсії позивачу були відсутні.

Управління ПФУ у Томаківському районів як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, суд вважає не приймати до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено за липень 2007 року в сумі 406 гривень, а з жовтня 2007 року в сумі 411 гривень. Відповідно позивач повинен був отримувати доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму з липня по вересень включно 2007 року в сумі по 121 гривні 80 копійок, а з жовтня по грудень включно 2007 року по 123 гривні 30 копійок, що в загальній сумі становить 735 гривень 30 копійок.

Положенням п. 41 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року N 107-VI внесено зміни до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV та передбачено виплату підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

На підставі Рішення Конституційного Суду N 10-рп/2008 положення пункту 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року N 107-VI втратили чинність, як такі, що є неконституційними.

По суті, підвищення за 2008 рік повинні були бути нараховані у розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму, що складає від встановлеоного Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року N 107-VI прожиткового мінімуму з січня березень 2008 року сум по 470 гривень, квітня червень 2008 року по 481 гривні, липня вересня 2008 року 482 гривні, жовтня грудень 2008 року 498 гривень.

Таким чином, заборгованість за 2008 рік становить з урахуванням виплачених позивачу 10 відсоткового розміру прожиткового мінімуму за відповідний період:

за січень березень (470х3)х30% - (47х3)= 282 гривні;

квітень-червень (481х3)х30% - (48,1х3)= 288,60 гривень;

липень вересень (482х3)х30% - (48,2х3) = 289,2 гривень;

жовтень-грудень (498х3)х30% - (49,8 х3) = 298,8 гривень, що в загальній сумі за 2008 рік становить: 282+288,6+289,2+298,8=1158 гривень 60 копійок.

Керуючись рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, Законом України „Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 9, 12, 159, 160 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну надбавку у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 735 гривень 30 копійок, а з січня по 31 грудня 2008 року з урахуванням десятивідсоткової надбавки, яка була виплачена в цей період, в сумі 1158 гривень 60 копійок, а всього за вказаний період в сумі 1893 гривні 90 копійок.

У задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за 2006 рік, за період з 01 січня по 09 липня 2007 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.. 60 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або у порядку передбачуваному ч. 5 ст. 186 КАС України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_2