Справа № 2-а-2147/11
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2011-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2147/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської Ради про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю. Підтримав, просить суд їх задоволити та визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської Ради щодо нарахування і виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2010 роки; зобовязати Управління соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому нарахувати та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2005-2010 роки в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на день виплати з урахуванням виплачених сум.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій та зобовязання нарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2005-2009 роки залишити без розгляду; в задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій та зобовязання нарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2010 рік відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 20 серпня 2010 року звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради з проханням виплатити йому щорічну грошову допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, як інваліду ІІ групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії згідно ст.48 Закону № 796-ХІІ, на що йому 07 вересня 2010 року було відмовлено з посиланням на відсутність підстав для проведення виплати згаданої допомоги у такому розмірі.

Рішення та дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови у нарахування та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат суд визнає протиправними.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою встановлені компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Частиною 5 ст.48 Закону № 796-ХІІ передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Згідно ч.7 ст.48 Закону № 796-ХІІ розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення виступає мінімальна заробітна плата на момент виплати такої допомоги, розмір якої у 2008-2010 роках встановлювався законами України про Державний бюджет України на відповідний рік та Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, щодо якого установлено причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою, і віднесений до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, має право та одержує щорічну допомогу на оздоровлення на підставі ст.48 Закону № 796-ХІІ.

Виплата позивачу такої допомоги здійснюється відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 120 грн.

Згідно повідомлення відповідача від 07 вересня 2010 року, позивачу щорічна допомога на оздоровлення була виплачена: у 2007 році 90,00 грн. платіжним дорученням від 27.03.2007 №10031; у 2008 році 90,00 грн. платіжним дорученням від 29.02.2008 р. №448; у 2009 році 90,00 грн. платіжним дорученням від 29.01.2009 р. №19.

Розміри щорічної допомоги на оздоровлення, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562, не відповідають розмірам, встановленим ст.48 Закону № 796-ХІІ, та розмірам мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір мінімальної заробітної плати, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, а тому вимоги позивача суд визнає обґрунтованими та доведеними.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме, в межах строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

По вимогам за період 2005-2009 років позивач звернувся до суду з позовом після закінчення строків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

На підставі ст.19 Конституції України, ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,183-2,186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської Ради про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії задоволити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської Ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на день виплати з урахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :