Справа № 815/6233/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/36227/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Державної служби інтелектуальної власності України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2015 року у справі №815/6233/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, заступника Голови Державної служби інтелектуальної власності України Висоцької Любові Віталіївни про визнання протиправним та нечинним рішення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, заступника Голови Державної служби інтелектуальної власності України Висоцької Любові Віталіївни, в якому просив, з урахуванням уточнення позовних вимог: визнати протиправним та нечинним рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою № m 2013 12951 від 22.07.2013 року - Висновок "Про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи" Українського інституту промислової власності вих. №34403 від 11.09.2014 року; визнати протиправним і не чинним затвердження заступником Голови Державної служби інтелектуальної власності України Висоцькою Л.В. Висновку "Про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи" Українського інституту промислової власності вих. №34403 від 11.09.2014 року за заявкою № m 2013 12951 від 22.07.2013 року; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України прийняти рішення про реєстрацію знака "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою № m 2013 12951 від 22.07.2013 року відносно всіх послуг 36 та 41 класу, які зазначені в заяві, видати свідоцтво України на знак для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2015 року, позовні вимоги задоволені частково. Визнане протиправним та скасоване рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 11.09.2014 року про відмову в реєстрації знака за заявкою ОСОБА_1 № m 2013 12951 від 22.07.2013 року. Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України провести повторну кваліфікаційну експертизу та прийняти рішення за заявкою ОСОБА_1 № m 2013 12951 від 22.07.2013 року. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Державна служба інтелектуальної власності України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом, вивчивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що є підстави для скасування судових рішень та закриття провадження у справі з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 через патентного повіреного подав до Державної служби заяву від 17.07.2013 року про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні (зображення знака "ІНФОРМАЦІЯ_1"), яка зареєстрована 22.07.2013 року за № m 2013 12951. Згідно заяви на реєстрацію як знак заявлене комбіноване позначення, яке подано комбінацією словесних позначень на російський мові "больнычные" (больнічниє), яке в перекладі на українську мову означає "лікарняні", та "клоуны" (клоуни), яке в перекладі на українську мову має аналогічний семантичний зміст на реєстрацію, як знак, знака ДП "Український інститут промислової власності" заявку на знаки для товарів та послуг № m 2013 12951 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

За результатами формальної експертизи за заявкою позивача № m 2013 12951 було встановлено що заявка відповідає вимогам ст. 7 Закону.

Державним Підприємством "Український інститут промислової власності" 25.06.2014 року було направлено на адресу заявника повідомлення про можливу відмову у реєстрації знака відносно усього переліку товарів або послуг з наступних підстав: 1) заявлене словесне позначення для послуг 41 класу, пов`язаних із лікуванням та реабілітацією тяжкохворих дітей: - не має розрізняльної здатності та не набуло такої внаслідок його використання заявником; - є загальновживаним терміном; - є описовим при використанні щодо вищезазначених послуг, вказує на їх призначення; 2) є оманливим для інших послуг 41 класу та послуг 36 класу.

Заявника проінформовано про те, що у випадку незгоди з наведеними підставами, він має право протягом двох місяців від дати отримання цього повідомлення подати до закладу експертизи мотивовану відповідь з доводами на користь реєстрації знака відповідно до п.4.5.3 Правил.

Патентним повіреним 21.08.2014 року було подано мотивовану відповідь з доводами на користь реєстрації знака.

Закладом експертизи наданий висновок (вих. № 34403 від 11.09.2014 року) про невідповідність позначення умовам надання правової охорони, згідно якого за результатами кваліфікаційної експертизи встановлено, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони (п.1 ст.5, ст.6 Закону) на підставі того, що заявлене словесне позначення для послуг 41 класу, пов`язаних із лікуванням та реабілітацією тяжкохворих дітей не має розрізняльної здатності та не набуло такої внаслідок його використання заявником, є загальновживаним терміном, є описовим при використанні щодо вищезазначених послуг, вказує на їх призначення, є оманливим для інших послуг 41 класу та послуг 36 класу. Висновок затверджений заступником Голови Державної служби 11.09.2014 року та набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака.

Частково задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою № m 2013 12951 від 22.07.2013 року, викладене у формі висновку "Про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи" Українського інституту промислової власності вих. №34403 від 11.09.2014 року є протиправним і таким, що порушує права позивача.

Разом з тим, колегія Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір про право інтелектуальної власності є адміністративно-правовим.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі про право інтелектуальної власності є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно положень ст.420 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

У відповідності до ч.3 ст.5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" від 15.12.1993 № 3689-XII право власності на знак засвідчується свідоцтвом.

Згідно ч.1 ст.432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачений захист цивільних прав та інтересів судом. Так, зокрема, ч.1 вказаної статті встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга зазначеної статті визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Судами встановлено, що позивач оскаржує висновок, затверджений заступником Голови Державної служби інтелектуальної власності України 11.09.2014 року, який набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака (вих. № 34403 від 11.09.2014 року) про невідповідність позначення умовам надання правової охорони.

Таким чином, предметом спору у цій справі є право інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг. Тобто спір про право, що у свою чергу виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є визнання права інтелектуальної власності на знак, може бути розглянуто за правилами КАС.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної служби інтелектуальної власності України задовольнити частково.

постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2015 року скасувати та закрити провадження в адміністративній справі №815/6233/14.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: