Справа № 2а-656/10/2470
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-656/10/2470

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Богаченка С.І.

Суддів Багрія В.М. , Старунського Д.М.

при секретарі судового засідання Балич М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2010 року про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства «АРГО» до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов’язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне товариство «АРГО» звернулось до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просив суд до вирішення адміністративного позову по суті заборонити підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо ТзОВ В-КТ «АРГО» в межах виконавчого провадження ВП№ 16579244, крім дій, які суд прямо зобов’яже виконати Відповідача по справі; до вирішення адміністративного позову по суті скасувати заборону відчужувати рухоме майно ТзОВ В-КТ «Арго» в межах 200000000 гривень, накладену постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №16579244 від 28 грудня 2009 року, винесеною старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області; до вирішення адміністративного позову по суті скасувати арешт на майно ТзОВ В-КТ «Арго» та заборону на його відчуження, накладені відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№932272 від 28 грудня 2009 року, винесену старшим державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Як на підставу щодо забезпечення адміністративного позову, покликалось на те, що мають місце грубі порушення державним виконавцем вимог законодавства при відкритті виконавчого провадження та накладенні арешту на їхнє майно, а також зволікання з забезпеченням адміністративного позову може мати наслідком до відновлення порушених прав або в подальшому навіть унеможливити виконання судового рішення та не буде забезпечено право на справедливий суд, яке гарантоване чинним законодавством України.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2010 року заяву задоволено частково, якою до набрання законної сили рішенням суду в даній адміністративній справі заборонено підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства «АРГО» в межах виконавчого провадження ВП№ 16579244. В іншій частині заявлених клопотань - відмовлено.

Не погодившись із ухвалою її оскаржив Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вказуює на те, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень загальних судів, які ухвалені після 1 вересня 2005 року, підлягають перегляду за правилами нового Цивільного процесуального кодексу України. Такі спори відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України відносяться до цивільної юрисдикції.

Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу, а провадження по справі закрити.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суддя виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст.117 Кодексу адміністративного судочинства України, умовою постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування хоча б однієї з обставин: - якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; - або захист цих прав свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів; - або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; - а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як видно із матеріалів справи, задовольняючи клопотання ТзОВ виробничо-комерційного товариства «Арго» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в частині заборони Підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо ТзОВ виробничо-комерційного товариства «Арго» в межах виконавчого провадження ВП№ 16579244, а в частині про скасування заборони відчужувати рухоме майно ТзОВ виробничо-комерційного товариства «Арго» та скасування арешту на майно відмовляючи, суд першої інстанції вірно врахував, що заборона відчужувати рухоме майно та арешт на майно не тягнуть за собою завдання непоправної шкоди позивачеві у справі, а також, і те, що позивачем по справі не надано мотивованих доказів суду того, що внаслідок невжиття цих заходів захист його прав стане ускладненим або неможливим.

Крім того суд першої інстанції вірно врахував і те, що задоволення таких клопотань приведе до вирішення спору по суті.

Оцінюючи підстави для задоволення клопотання, суд першої інстанції вірно зазначив, що необгрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст.196 ч.4, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області – залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2010 року про забезпечення позову в справі № 2а-656/10 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, до касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Богаченко С.І.

Судді Багрій В.М. , Старунський Д.М.

< Текст >