Справа № 826/15165/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 жовтня 2015 року № 826/15165/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Гарника К.Ю., Кобилянського К.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1, звернувся, з адміністративним позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича, що проявилися в порушенні та не дотриманні строків надіслання постанови від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчою документа) ВП№46402640; визнати незаконними та необґрунтованими дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича, що проявилися у винесенні постанови від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640; зобов'язати Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 року по справі №826/13531/13-а, виконавчого листа №826/13531/13-а виданого 30.05.2014р. Окружним адміністративним судом м. Києва у спосіб та в порядок, встановлений виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач незаконно надав оцінку наявності або відсутності заходів примусового виконання рішення, діяв незаконно та всупереч вимогам ст.19 Конституції України, ст.11, ст.25 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні Позивач та представник третьої особи позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити їх.

Представники Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання 30.09.2015 року не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 року, по справі №826/13531/13-а за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України, Начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволова Вячеслава Андрійовича, суд постановив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволова Вячеслава Андрійовича від 26 червня 2013 року про перевірку виконавчого провадження ВП №35837202 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №35837202 від 27 грудня 2012 року, що видав Роєнко Роман Володимирович; визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволова Вячеслава Андрійовича від 26 червня 2013 року про перевірку виконавчого провадження ВП №35837202 про скасування постанови про відвід державного виконавця від 12 червня 2013 року та визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук Катерини Леонідівни від 27 червня 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №35837202 (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу).

Окружним адміністративним судом міста Києва по справі №826/13531/13-а Позивачу було видано виконавчі листи від 30.05.2014 року.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейком Максимом Валерійовичем 05.02.2015р. винесено Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640, оскільки у пред'явленому виконавчому документі боржником визначено Начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черновола Вячеслава Андрійовича (як фізичну особу) та зазначено , однак відповідно до бази даних Єдиного державного реєстру зазначений код присвоєно іншій юридичній особі. Крім цього зазначено, що у пред'явленому на виконання виконавчому документі відсутні заходи примусового характеру, передбачені статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з постановою від 05.02.2015р. Позивачем її оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2015 року по справі №826/2788/15 за позовом ОСОБА_1 до ДВС України, суд постановив визнати протиправним дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 05.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46402640, визнати протиправною та скасувати постанову Державної виконавчої служби України від 05.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46402640 та зобов'язати Державну виконавчу службу України розглянути заяву ОСОБА_1 №1 від 03.02.2015 вх. №П-1336 відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою від 22.05.2015 року заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Асадовим В.Т. скасовано Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст.26) від 05.02.2015 року, що винесена Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейко Максим Валерійович при примусовому виконанні виконавчого листа №826/13531/13-а від 30.08.2014 року та зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича розглянути заяву ОСОБА_1 №1 від 03.02.2015 вх. №П-1336 відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Позивачем 06.07.2015 року для належного розгляду заяви №1 від 03.02.2015 вх. №П-1336 (ОСОБА_1.) та для подальшого виконання рішення суду надано Борейку М.В. заяву №2 за вх. №557/3, до якої додав оригінал виконавчого листа №826/13531/13-а виданого 30.05.2014р. Окружним адміністративним судом м. Києва.

Листом від 17.07.2015 року №П-13579/5 Позивача повідомлено, що постановою від 22.05.2015 року ВП №46402640 про скасування процесуального документу, скасовано документ «Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст.26)» від 05.02.2015 року, що видав Борейко М.В. та зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка М.В. розглянути заяву ОСОБА_1 №1 від 03.02.2015 вх.№П-1336 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також, до цього листа надано постанову від 22.05.2015 ВП №46402640, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

В даній постанові державний виконавець посилається на те, що відповідно до резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/13531/13-а, що зазначена у виконавчому листі від 30.05.2014 року, судом визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволова Вячеслава Андрійовича від 26 червня 2013 року про перевірку виконавчого провадження ВП №35837202 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №35837202 від 27 грудня 2012 року, що видав Роєнко Роман Володимирович та визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволова Вячеслава Андрійовича від 26 червня 2013 року про перевірку виконавчого провадження ВП №35837202 про скасування постанови про відвід державного виконавця від 12 червня 2013 року. Однак вказане рішення не містить заходів примусового виконання, в тому числі визначених ст.32 Закону «Про виконавче провадження», які необхідно застосувати щодо боржника, рішенням суду не зобов'язано боржника вчинити певні дії, а скасовано відповідний акт суб'єкта владних повноважень. Таким чином, рішення суду, що зазначене у пред'явленому на виконання виконавчому листі, не підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича, що проявилися в порушенні та не дотриманні строків надіслання постанови від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640, Суд зазначає наступне.

Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон № 606-XIV) спеціальний закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 1, ч. 1 ст.2, ст. 6, ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до п. 1.5 Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (надалі Інструкція - № 512/5) встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 22 Закону № 606-XIV, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону № 606-XIV, про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Частиною 1 статті 31 Закону № 606-XIV, передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах виконавчого провадження наявний супровідний лист від 22.05.2015 року №П-1336/5.-411/7, яким Відповідач мав направити постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 22.05.2015 року ВП №46402640 на адресу Позивача.

Водночас, відповідачем до суду не надано підтверджень з належними доказами направлення Позивачу оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження належним чином, а саме, що вона взагалі була надіслана та згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження» надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а тому, доводи Позивача є обґрунтованими, а позовна вимога про визнання протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича, що проявилися в порушенні та не дотриманні строків надіслання постанови від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо визнання незаконними та необґрунтованими дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича, що проявилися у винесенні постанови від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640 та визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 606-XIV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як зазначалось раніше, Відповідач, відмовляючи 22.05.2015 року у відкритті виконавчого провадження, посилався на те, що відсутні заходи примусового виконання рішення, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", яка встановлює вимоги до виконавчих документів, не передбачено зазначення у виконавчому документі способу виконання та заходів примусового виконання рішення; вказана стаття передбачає зазначення резолютивної частина рішення. У той же час, державний виконавець не наділений правом надавати оцінку змісту резолютивної частини рішення суду.

Відповідно по статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, державний виконавець на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження не наділений правом вирішувати, які судові рішення підлягають виконанню, а які - ні, оскільки це прямо суперечить Конституції України та виходить за межі повноважень, наданих йому Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, Суд звертає увагу, що стаття 32 Закону України "Про виконавче провадження", на яку посилається Відповідач, не встановлює вичерпного переліку заходів примусового виконання рішень, а не зазначення таких заходів у виконавчому документів не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Зокрема, положення частини першої статті 170 та частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту; за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Також, Суд звертає увагу, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2015 року по справі №826/2788/15 за позовом ОСОБА_1 до ДВС України, суд постановив визнати протиправним дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 05.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46402640, визнати протиправною та скасувати постанову Державної виконавчої служби України від 05.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46402640 та зобов'язати Державну виконавчу службу України розглянути заяву ОСОБА_1 №1 від 03.02.2015 вх. №П-1336 відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В даній постанові Судом вже надано оцінку доводам Відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 30.05.2014 року №826/13531/13-а, а саме посилань останнього на відсутність заходів примусового виконання рішення в контексті вимог п.8 ч.1 ст.26 Закону не є передбаченою обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження, натомість такі заходи є стадією виконавчого провадження. Крім цього, суд зазначив, що в силу вимог п.4 ч.1 ст.18 Закону у виконавчому документів зазначаються резолютивна частина рішення, а не заходи примусового виконання рішення, встановлені останні.

Водночас, Відповідач при винесення оскаржуваної постанови керувався тими ж самими мотиваціями та підставою відмови у відкритті виконавчого провадження всупереч вимогам законодавства України та ігноруючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2015 року у справі №826/2788/15.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що за даних обставин державний виконавець не мав правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови, а тому, постанова старшого державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 22.05.2015 року ВП №46402640 підлягає скасуванню, а дії щодо винесення оскаржуваної постанови є протиправними.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 року по справі №826/13531/13-а, виконавчого листа №826/13531/13-а виданого 30.05.2014р. Окружним адміністративним судом м. Києва у спосіб та в порядок, встановлений виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження» спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів Позивача, які на час розгляду справи не були порушені, а тому, Суд приходить до висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Станом на дату звернення до адміністративного суду із цим позовом, неможливо встановити будь-яке недотримання Відповідачем положень Закону України "Про виконавче провадження" в частині дотримання способу та порядку примусового виконання виконавчого документа, оскільки його виконання не розпочалось, а відтак у суду відсутні підстави для висновків про те, що заходи зі своєчасного і повного виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 року по справі №826/13531/13-а, виконавчого листа №826/13531/13-а, виданого 30.05.2014 року, не будуть вжиті Відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства.

Таким чином, така вимога позивача про зобов'язання Відповідача здійснити заходи щодо своєчасного і повного виконання вищезгаданого виконавчого документа у спосіб і порядок, що визначені цим документом, є передчасною і не може бути задоволена. Обов'язок щодо вчинення виконавчих дій у спосіб, зазначений Позивачем, встановлено законом, і, за відсутності порушень процедури їх вчинення, не потребує винесення судового рішення з цього приводу.

В частині позовних вимог щодо встановлення судового контролю за виконанням постановленого рішення, суд зазначає, що ч. 1 ст. 267 КАС України, згідно якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, то звертається увага на те, що наведена норма є диспозитивною та закріплює право суду щодо ініціювання такої форми контролю, а не обов'язок.

Отже, суд вважає, що дана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича, що проявилися в порушенні та не дотриманні строків надіслання постанови від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640.

3. Визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича, що проявилися у винесенні постанови від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640.

4. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича від 22.05.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП№46402640;

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 54,81 грн.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю. Гарник

К.М. Кобилянський