Справа № 2-а-380/2010
Суддя: Марущак Н. М.
Дата ухвалення: 2010-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2010 року Ставищенський районий суд Київської області в складі:

головуючої судді: Марущак Н.М.,

при секретарі: Карабань З.І.,

з участю

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ставище справу за адміністративним позовом підприємства споживчої кооперації «Ставищенський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації про скасування рішення селищної ради ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулось підприємство споживчої кооперації «Ставищенський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації з проханням скасувати рішення ХХХIII сесії V скликання Ставищенської селищної ради від 18 березня 2009 року за № 912, посилаючись на те, що вказаним рішенням сесії було відмінено рішення виконкому Ставищенської селищної ради № 200 від 21.10.1998 року, яким надано у постійне землекористування підприємству «Ставищенський ринок» Київської облспоживспілки земельну ділянку під розташування ринку загальною площею 0,85 га, за адресою: смт. Ставище Київської області, вул. Радянська, 57. На підставі вказаного рішення підприємству було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою КВ № 002381. 11 липня 2007 року радою Київської облспоживспілки споживчих товариств прийнято постанову за № 03 «Про передачу ринків Київської облспоживспілки Київській регіональній спілці споживчої кооперації», якою було вирішено передати Київській регіональній спілці споживчої кооперації право корпоративного управління підприємством споживчої кооперації «Ставищенський ринок» з правом володіння, користування і розпорядження, як власним. На підставі даної постанови правлінням Київської регіональної споживспілки прийнято постанову за № 95 від 01.11.2007 року про затвердження Статуту Ставищенського ринку Київської облспоживспілки у новій редакції, внаслідок цього було зареєстровано нову редакцію статуту, змінено назву з «Ставищенський ринок» Київської облспоживспілки на підприємство споживчої кооперації «Ставищенський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації та змінено власника підприємства з Київської облспоживспілки на Київську регіональну споживспілку. Таким чином, користувачем вищевказаної земельної ділянки є підприємство споживчої кооперації «Ставищенський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимог підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві позивач.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, подав до суду письмові заперечення (а.с. 28-30), відповідно до яких селищна рада позовні вимоги не визнає, оскільки наряду з рішенням виконкому Ставищенської селищної ради від 21.10.1998 року за № 200 про надання в постійне користування земельної ділянки для розташування ринку підприємству «Ставищенський ринок» Київської облспоживспілки існує рішення виконкому Ставищенської селищної ради за № 22 від 15.02.1995 року про надання в постійне користування Ставищенському райкоопзаготпрому земельної ділянки площею 0,84 га під розміщення колгоспного ринку в межах існуючої території колгоспного ринку, на підставі якого також було видано відповідний державний акт. У звязку з наявністю двох Державних актів на одну земельну ділянку Ставищенським районним судом було винесено окрему ухвалу 12 березня 2009 року по справі №2-14, 2009 року, якою вимагалось від селищної ради привести землекористування земельною ділянкою під ринком у відповідність до чинного законодавства України. Крім того, за порушення ст.ст. 123-126 Земельного кодексу України (використання земельної ділянки по вул. Радянська, 57 в смт. Ставище не підставі технічної документації, яка належним чином не оформлена) директора ринку ОСОБА_4 постановою від 10.05.2007 року було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 21.10.1998 р. № 200 у постійне землекористування підприємству «Ставищенський ринок» Київської облспоживспілки було надано земельну ділянку під розташування ринку загальною площею 0,85 га, за адресою: смт. Ставище, вул. Радянська, 57, що підтверджується копією вказаного рішення (а. с. 10).

На підставі даного рішення Ставищенському ринку Київської облспоживспілки 4 січня 1999 року було видано Державний акт на постійне користування земельною ділянкою І-КВ № 002381 (а. с. 12-13).

З копії рішення 33 сесії пятого Ставищенської селипщої ради п'ятого скликання від 18.03.2009 р. № 912 встановлено, що вказаним рішенням було вирішено відмінити рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 21.10.1998 р. № 200 про надання у постійне землекористування підприємству «Ставищенський ринок» Київської облспоживспілки земельної ділянки під розташування ринку (а. с. 14).

11 липня 2007 року радою Київської обласної спілки споживчих товариств було прийнято постанову № 03, пункттом 1 якої було вирішено передати Київській регіональній спілці споживчої кооперації право корпоративного управління Ставищенським ринком з правом володіння, користування і розпорядження, як власним, що підтверджується копією зазначеної постанови (а. с. 15).

З копій статуту позивача (а. с. 17-20), довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої 06.12.07 р. (а. с. 7), свідоцтва про державну реєстрацію (а. с. 8), довідки Ставищенської РДА від 24.07.09 р. № 960/06-81 (а. с. 9) встановлено, що підприємство споживчої кооперації «Ставищенський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації є правонаступником усіх прав та обовязків колективного підприємства „Ставищенський ринок Київської облспоживспілки, зареєстровного Ставищенською РДА 17.02.1998 року.

Рішенням виконкому Ставищенської селищної ради від 24.12.2008 р. № 171 було змінено адресу з вул. Радянська, 57 на вул. Радянська, 63, що підтверджується копією вказаного рішення (а. с. 6).

З наведеного слідує, що користувачем зазначеної вище земельної ділянки, розташованої на даний час за адресою: Київська область, смт. Ставище, вул. Радянська, 63 -є позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 Цивільного кодексу України до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ч. 2 ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Частиною 10 статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Стаття 141 Земельного кодексу України містить перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

У відповідності з ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Як встановлено статтею 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селипщих, міських рад відповідно до їх повноважень.

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки, питання вирішується в судовому порядку (частина 10 статті 149 ЗК України).

Тобто, законодавцем правомірність вилучення відповідним органом земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні, а відтак, і прийнятого у зв'язку з цим рішення, поставлена в залежність від наявності згоди землекористувача.

Як свідчать матеріали справи, вказаної згоди на вилучення наданої на підставі рішення від 21.10.1998 р. № 200 земельної ділянки постійним землекористувачем (позивачем) не надавалося.

Крім того, з приводу обґрунтованості прийняття відповідачем рішення про відміну рішення про надання земельної ділянки у постійне землекористування суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вказано в рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (пункт 4 рішення).

При цьому у пункті 5 даного рішення Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (статгя 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень' виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

У зв'язку з наведеним Конституційний Суд України дійшов висновку, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Також слід зазначити, що за приписами статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення 33 сесії Ставищенської селищної ради п'ятого скликання від 18.03.2009 р. № 912 про відміну рішення виконкому Ставищенської селипщої ради від 21.10.1998 р. № 200, яким було надано у постійне землекористування земельну ділянку під розташування ринку, підлягає визнанню недійсним, і, відповідно, позов підприємства споживчої кооперації «Ставищенський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 13, 19, 124, 144 Конституції України, ч. 10 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, ст. ст. 92 ч. 1, 125 ч. 1, 126 ч. 1, 141, 143, 149, 152, 158 ч. 2 ЗК України, п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), ст.ст. 6, 9, 7, 11, 12, 17, 158-163 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов підприємства споживчої кооперації «Ставищенський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати рішення 33 сесії Ставищенської селищної ради п'ятого скликання від 18.03.2009 р. № 912 «Про відміну рішення виконавчого комітету селищної ради № 200 від 21.10.1998 р.».

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі.

Голова суду ОСОБА_5