Справа № 2а-19181/09/0370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2010-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010 р. Справа № 24453/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 14.02.2009 року позивач був викликаний у Луцький прикордонний загін, де йому повідомили, що за наслідками проведеного службового розслідування він звільнений з військової служби за службової невідповідністю. Позивач вважав, що до нього було безпідставно застосоване таке суворе дисциплінарне стягнення як звільнення з військової служби через службову невідповідність, яке не відповідає фактичним обставинам, у відповідача не було жодних підстав для його звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Позивач просив поновити його на військовій службі на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ягодин»1 категорії Луцького прикордонного загону ДПС України, стягнути на його користь з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у період із лютого 2009 року по червень 2009 року включно в сумі 5850 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2010 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 17.02.2009 року №55-ос «По особовому складу`в частині виключення ОСОБА_1 зі списків частини та усіх видів забезпечення.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ягодин» з 17.02.2009 року.

Стягнуто з Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 17507,49 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ІНФОРМАЦІЯ_1 , подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт звертає увагу на те, що звільнення позивача було проведено за результатами службового розслідування з дотриманням норм чинного законодавства і процедури звільнення. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що факт порушення позивачем службової дисципліни в справі доведений, в зв`язку з чим звільнення його з військової служби проведено у повній відповідності до вимог закону.

Крім того, суд не застосував правових наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Апелянт просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2010 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , який апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_1 та його представника в суді, які просять апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 у військовому званні старший сержант проходив військову службу за контрактом на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби «Ягодин`Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №177 від 14.02.2009р. ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Наказом того ж начальника №55-ос від 17.02.2009р. позивач був виключений зі списків частини та знятий зі всіх видів забезпечення на підставі п. «е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу`та п. «е`ст..85 Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами та старшинами Збройних Сил України через службову невідповідність.

ОСОБА_1 з військової служби був звільнений за те, що перебуваючи в складі наряду по охороні державного кордону України 8.02.2009р., порушив вимоги п.2.1.7 наказу Адміністрації прикордонної служби України від 29.05.2008р. «Про затвердження Настанови з організації служби зміни прикордонних нарядів відділу Державної прикордонної служби України»(далі Настанови), залишив місце несення служби, самовільно зайшов на територію пункту пропуску, де самостійно почав виконувати обов`язки прикордонного наряду «КР-тил».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив правову можливість звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, через службову невідповідність на підставі п. «е`ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу`та пп. «е`п.85 Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних Сил України.

При цьому обґрунтовано вважав про відсутність підстав для розірвання контракту з позивачем та звільнення його з військової служби. З такою позицією суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З пояснень ОСОБА_1 видно, що залишення ним місця несення служби того числа, 8 лютого 2009р., було викликано необхідністю зупинення двох вантажних автомашин, які намагалися виїхати з пункту пропуску без проходження митного контролю. При цьому він, ОСОБА_1 , запитав дозволу старшого зміни прикордонних нарядів ОСОБА_2 , який такий дозвіл дав. Ці пояснення позивача жодними доказами не спростовані, оскільки в процесі службового розслідування дана обставина не досліджувалася, а письмове пояснення ОСОБА_2 про відсутність будь-яких розпоряджень з його боку ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як непереконливий доказ самовільного залишення позивачем місця несення служби, прийнявши до уваги, що таке пояснення було дано ОСОБА_2 після службового розслідування та звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Та обставина, що два автомобілі, які зупинив позивач, виїжджали з пункту пропуску з товарами без проходження паспортного та митного контролю, стверджується фактом порушення прокуратурою Волинської області кримінальної справи за ознаками ч.2 ст.201 КК України.

Жодної причетності позивача до товарів, які були ввезені на митну територію України з порушенням митних правил ні в ході службового розслідування, ні в процесі судового розгляду справи не встановлено.

Відповідно до п.2.1.6 Настанови прикордонним нарядам дозволяється самостійно залишати ділянку, що охороняється (місце несення прикордонної служби), переміщуватися на іншу ділянку або змінювати визначений маршрут руху у випадках, зокрема, припинення злочинів, адміністративних правопорушень, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України.

Судом першої інстанції встановлено, що зупинку вантажного автомобіля «ДАФ`при спробі незаконного виїзду з пункту пропуску без проходження митного контролю зупинив того числа саме позивач ОСОБА_1 , чого не оспорював відповідач в ході судового розгляду справи.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав про відсутність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, а, в зв`язку з цим, не знайшов підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби.

Про звільнення позивача з військової служби не йшлося у висновку службового розслідування обставин дисциплінарного проступку, який не підписаний всіма членами комісії по розслідуванню, що позбавляє цей документ правового значення.

Обгрунтовано прийшов суд першої інстанції до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. При цьому врахував, що позивач з питання незаконного звільнення звертався в органи прокуратури, часто хворів, звертався до суду з позовом про поновлення на службі, який закрив провадження в цивільній справі, після чого ОСОБА_1 подав адміністративний позов.

Постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, матеріалам справи та наявним в ній доказам, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для звільнення позивача з військової служби за службовою невідповідністю та незастосування судом правових наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки спростовуються нормами матеріального та процесуального права та самими висновками суду.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2010 року по справі № 2а-19181/09 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

Д.М.Старунський

Повний текст виготовлено 11.06.2010 р.