Справа № 826/17506/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 жовтня 2015 року 13:45 № 826/17506/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Левченко І.С.,

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1,

предстаника відповідача - Стеценка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 2559-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність у відповідача правових підстав для винесення податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 2559-17 про нарахування ОСОБА_3 транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25 000 грн., оскільки ОСОБА_3 став власником легкового автомобіля Toyota Highlander 2013 року випуску, держваний номер НОМЕР_1, з 27.03.2013 року, - тобто, до прийняття та набуття чинності Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII, а відтак він не є платником транспортного збору, а його авто - відповідно об'єктом оподаткування названим податком.

В судовому засіданні, призначеному на 20.10.2015, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, в яких зазначено, що оскільки в 2015 році у власності ОСОБА_3 перебуває транспортний засіб з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 см3, то у відповідності до норм ст. 267 Податкового кодексу України позивачу правомірно визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 2559-17.

Що ж до посилань позивача на те, що в силу ст. 58 Конституції України норми Закону України від 28.12.2014 №71-VIII не поширюються на нього, то в даному випадку на ОСОБА_3 покладений обов'язок по сплаті транспортного податку з фізичних осіб, а не визначена міра відповідальності за вчинення податкового правопорушення, а тому, як наслідок, застосування ст. 58 Контистуції України є необгрунтованиим.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_3 (ідентифікацйний номер НОМЕР_2) є власником автомобіля Toyota Highlander (легковий універсал-В) 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, з об'єм двигуна 3456 см3.

12.06.2015 р. ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за № 2559-17, яким ОСОБА_3 згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 р. позивач звернувся із даним позовом до суду.

У відповідності до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок.

Так, згідно норм пп. 267.1.1, 267.1.2 п. 267.1, п. 267.4, пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

В даному випадку згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № САО 749471 належний ОСОБА_3 автомобіль Toyota Highlander (легковий універсал-В), державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 3456 см3, має рік випуску 2013, дату реєстрації 27.03.2013.

Згідно змісту ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років.

При цьому, згідно пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Таким чином, використання транспортного засобу пов'язується з його реєстрацією.

Згідно п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

З врахуванням вищевикладених положень законодавства початком використання (експлуатації) транспортного засобу є його державна реєстрація.

Згідно ст. 267 Податкового кодексу України визначено джерело отримання податковим органом інформації про об'єкт оподаткування, а саме - пп. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

Оскаржуване повідомлення-рішення винесене податковим органом саме на підставі інформації про належний позивачу автомобіль, яка наявна у органів внутрішніх справ і зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Щодо посилань позивача на те, що поширення норм Закону України від 28.12.2014 №71-VIII на осіб, які стали власниками обєктів оподаткування транспортним податком до 01.01.2015 року, суперечить ст. 58 Конституції України, то такі відхиляються судом з наступних мотивів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, у своєму рішенні від 14.10.2010, прийнятому в справі «Щокін проти України» (Заяви №23759/03 та №37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів» (п. 50).

Таким чином, введення нового виду податку «транспортного податку» на підставі Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року слід вважати «законним втручанням» держави у мирне володіння майном особи, що цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

Зі змісту Закону України від 28.12.2014 №71-VII вбачається, що він не змінює вид податку, а запроваджує новий, зміни ж внесені ще у 2014 році, заздалегідь встановили, що з 2015 року власники вказаних автомобілів мають сплачувати даний вид податку, а отже в даному випадку не має зворотної дії в часі.

Окрім того, наразі жодних рішень Конституційного Суду України щодо неконституційності Закону України № 71- VII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не приймалось.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 2559-17 діяла у законний спосіб, на підставі та в межах визначених повноважень. А томув даному випадку підстави для скасування податкового повідомлення-рішення у суду відсутні.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд м. Києва, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язку щодо доказування правомірності вчинених ним дій.

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов