Справа № 2а-3724/09/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 р. Справа № 33807/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивачка посилалась на те, що наказом №33-к Державної екологічної інспекції у Львівській області від 21.05.2009 року її було звільнено із займаної посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю та радіаційної безпеки в пункті пропуску через державний кордон МАПП Рава-Руська відповідно до п.6 ст.36, п.1 ст.40, ст.44 КЗпП України.

Позивачка вважала своє звільнення незаконним, оскільки відповідно до п.1 наказу відповідача №69-к від 04.11.2008 року було проведено обєднання 4-ох підрозділів Державної екологічної інспекції у Львівській області, в той же час скорочення посад не передбачалось. Після звільнення їй стало відомо, що в попередньому штатному розписі до проведення обєднання відділів Державної екологічної інспекції Львівської області у всіх відділах екологічного контролю та радіаційної безпеки в пунктах пропуску через державний кордон, було 140 посад, тобто стільки ж, скільки після проведення змін до штатного розпису.

Позивачка просила визнати протиправними дії відповідача, скасувати наказ №33-к від 21.05.2009 року, поновити її на посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 30.04.2009 року по день поновлення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2010 року позов задоволено.

Визнано протиправним дії Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю та радіаційної безпеки в пункті пропуску через державний кордон МАПП «Рава-Руська» державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Львівській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції у Львівській області №33-к від 21.05.2009 року «Щодо звільнення».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю та радіаційної безпеки в пункті пропуску через державний кордон МАПП «Рава-Руська» державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Львівській області.

Стягнуто з Державної екологічної інспекції у Львівській області в користь ОСОБА_1 22 722,18 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.04.2009 року по 10.09.2010 року.

Постанову в частині поновлення на посаді та стягнення оплати за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу допущено до негайного виконання.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державна екологічна інспекція у Львівській області, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що 30.12.2008 року №03-3447 інспекцією відправлено лист позивачці з запропонованими наявними вакантними посадами з урахуванням освітньо-кваліфікаційного рівня. Однак, позивачка категорично відмовилась від запропонованих вакантних посад. Звільнення позивачки з роботи проведено у відповідності до норм трудового законодавства в звязку зі змінами в організації виробництва і праці.

Апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2010 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_1 та її представника, які просять апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В справі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проходила державну службу на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю та радіаційної безпеки в пунктах пропуску через державний кордон МААП «Рава-Руська», держінспектора з ОНПС Державної екологічної інспекції у Львівській області та наказом начальника даної інспекції № 33-к від 21.05.2009 року звільнена з займаної посади з підстав п.1 ст.40, п.6 ст. 36 КЗпП України у звязку зі змінами в штатному розписі на 2008 рік та скороченням посади.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки проведено з порушенням норм чинного законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

При цьому вважає, що позивачка звільнена з державної служби на підставі норм трудового законодавства, в звязку з чим таких норм повинен дотримати відповідач, звільняючи з роботи позивачку.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність зміни істотних умов праці, як про це вважає відповідач, оскільки обєднання підрозділів Державної екологічної інспекції у Львівській області не потягнуло за собою скорочення чисельності чи штату працівників. При цьому дав належну оцінку штатному розпису Державної екологічної інспекції у Львівській області, який введений в дію з 1.02.2008 року та штатного розпису, введеного в дію з 31.12.2008 року. Згідно даного штатного розпису кількість працюючих не зменшилася, а залишилася тією ж 146 осіб.

Відповідач допустив порушення вимоги чинного законодавства, зокрема ст. 49-2 КЗпП України щодо порядку вивільнення працівників, якщо вважав, що таке вивільнення мало місце, не запропонував позивачці іншу роботу, подаючи суду різну інформацію про наявність вакансій та не спростував посилання позивачки про те, що інша робота її не пропонувалася.

Звільнення ОСОБА_1 було проведено одночасно з двох підстав п.6 ст. 36 КЗпП України ( відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи в звязку із зміною істотних умов праці) та п. 1 ст. 40 КЗпП України ( зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників), що є порушенням законодавства, оскільки підстави звільнення, передбачені даними нормами, виключають одна одну.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідачем було допущено порушення вимог ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці.

Згідно наказу про звільнення , який оспорює позивачка, таке проведено з 30.04.2009 року, коли ОСОБА_1 перебувала в стані тимчасової непрацездатності, при цьому відповідач порушив вимоги ч.3 ст. 40 КЗпП України щодо неможливості звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Крім того, ОСОБА_1 оскаржуваним наказом від 21.05.2009 року з роботи звільнена з 30.04.2009 року, що є недопустимим, оскільки відповідач не зясував, чи виконувала позивачка свої обовязки з 30.04.2009 року до дня видачі наказу про звільнення, якщо ні, то чи була в передбаченому законом порядку звільнена від таких і, як наслідок, не довів суду правомірності звільнення заднім числом.

Постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що підставою звільнення стали зміни в організації виробництва і праці, що вивільнення позивачки проведено відповідно до норм трудового законодавства в силу наведеного вище спростовуються висновками суду першої інстанції.

Не є підставою для задоволення апеляційної скарги доводи апелянта в частині того, що поновлення позивачки на попередній посаді неможливе в силу відсутності такої , оскільки з поданої суду копії наказу № 86-к від 21.10.2010 року ОСОБА_1 на підставі рішення суду поновлена на попередній посаді, проте переведена з її згоди на іншу посаду, що, крім того, стверджує обєктивну можливість у відповідача працевлаштувати позивачку перед її звільненням.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2010 року по справі № 2а-3724/09 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 25.11.2010 р.