Справа № 2а-33/2010
Суддя: Тетеревятников А. П.
Дата ухвалення: 2010-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-33/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.02.2010 року смт. Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про зобовязання нарахувати та виплатити надбавку до пенсії, як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління ПФУ в Томаківському районі і просить відновити пропущений строк для звернення до суду, зобовязати відповідача нарахувати їй та виплатити у повному обсязі недоотриману, у відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, щомісячну державну соціальну надбавку, починаючи з 01 січня 2006 року і по 31 грудня 2009 року, загальною сумою 5117 гривень 10 копійок, з урахуванням індексу інфляції.

Позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Положенням ст. ст. 77, 110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20 грудня 2005 року №3235-ІV, а так само і ст. ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19 грудня 2006 року №489-V дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV було зупинено. Проте Конституційний Суд України Рішенням від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19 грудня 2006 року №489-V визнав такими, що не відповідають Конституції України.

Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив: з 01 січня 350 гривень; з 01 квітня 359 гривень; з 01 жовтня 336 гривень.

Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 01 січня 380 гривень; з 01 квітня 406 гривень; з 01 жовтня 411 гривень.

Відповідно до Закону України „Про Державн6ий бюджет України на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня-470 гривень; з 01 квітня 481 гривня; з 01 липня 482 гривні; з 01 жовтня 498 гривень.

Відповідно до Закону України „Про Державн6ий бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня-498 гривень; з 01 листопада 573 гривні.

Невиплачена їй за 2006 рік та 2007 рік соціальна допомога становить 2733 гривні 30 копійок, виходячи із слідуючого розрахунку: (350х3)+ (359х6)х(366х3) = 4302 гривень мінімальних пенсій за 2006 рік; (380х3) + (406х6)+(411х3) = 4809 гривень мінімальних пенсій за 2007 рік; (4302+4809)х30/100 = 2733 гривень 30 копійок.

З січня 2008 року щомісячна соціальна допомога виплачувалася лише у розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком, тому сума недоотриманої соціальної допомоги за 2008 та 2009 роки становить 2383 гривень 80 копійок виходячи з наступного розрахунку: сума мінімальних пенсій за 2008 рік становить (470х3)+(481х4)+(482х4)+(498х3)= 5793 гривні; сума мінімальних пенсій за 2009 рік становить (498х10)+(573х2)= 6126 гривень; (6126+5793)х20/100=2383 гривні 80 копійок.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги.

Представник управління ПФУ у Томаківському районі проти позову заперечує посилаючись на те, що ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції від 28 грудня 2007 року) передбачено підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Далі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції від 01 січня 2008 року) підвищення до пенсії передбачено у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком без визначення величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку. , 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таке підвищення у відповідності до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік становить 47 гривень. До 01 січня 2008 року, вказаною нормою закону було передбачено виплату підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку відповідного підвищення. Визначення мінімального розміру пенсії за віком передбачено в ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і застосовується виключно для призначення пенсій відповідно вказаного нормативно-правового акту.

Згідно зі ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, розпорядником яких є Державне казначейство України. Бюджет ПФУ щорічно затверджується КМУ, а реалізація нормативних приписів пенсійних програм здійснюється за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету ПФУ джерел, відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету ПФУ. Тому управління ПФУ у Томаківському районі в частині виплати зобовязань підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не є належним відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 01 липня 1994 року та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії, відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року N 1058-IV, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Разом із тим, відповідно до вимог ст. 110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20 грудня 2005 року (зі змінами, внесеними 19 січня 2006 року), зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поєтапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Мінстрів України. Проте Кабінет Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядку виплати такої надбавки до пенсії , що у свою чергу виключало можливість збільшення пенсії особам, які мають статус дитини війни, а тому підстав для задоволення вимог в частині нарахування та виплати надбавки за 2006 рік немає.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V „Про Державний бюджет України на 2007 рік дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV зупинено на 2007 рік із урахуванням ст. 111 цього Закону. Проте Конституційний Суд України Рішенням від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V „Про Державний бюджет України на 2007 рік визнав такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Водночас згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави для перерахунку за період по 09 липня 2007 року надбавки до пенсії позивачу були відсутні.

Управління ПФУ у Томаківському районів як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, суд вважає не приймати до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено за липень 2007 року в сумі 406 гривень, а з жовтня 2007 року в сумі 411 гривень. Відповідно позивач повинен був отримувати доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму з 09 липня по грудень включно 2007 року.

Положенням п. 41 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року N 107-VI внесено зміни до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV та передбачено виплату підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

На підставі Рішення Конституційного Суду N 10-рп/2008 положення пункту 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року N 107-VI втратили чинність, як такі, що є неконституційними.

По суті, підвищення за 2008 рік повинні були бути нараховані у розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму, що складає від встановлеоного Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року N 107-VI прожиткового мінімуму починаючи з дня ухвалення Конституційним Судом України згаданого рішення.

Відповідно до Закону України „Про Державн6ий бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня-498 гривень; з 01 листопада 573 гривні.

Керуючись рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, Законом України „Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 9, 12, 159, 160 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про зобовязання нарахувати та виплатити надбавку до пенсії, як дитині війни задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну надбавку у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року і по 31 грудня 2009 року.

У задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 01 січня 2006 року і по 09 липня 2007 року та з 01 січня 2008 року і по 22 травня 2008 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.. 60 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або у порядку передбачуваному ч. 5 ст. 186 КАС України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_2