Справа № 2а-2613/09/0970
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2010-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2010 р. Справа № 2а-2613/09/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Панікара І.В.

Суддів: Лучко О.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі Богусевич А.С.

за участю сторін:

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: КТ "Рембудсервіс", вул. Затишна, 36, м. Городенка, Городенківський район, Івано-Франківська область,78100

до відповідача: Міністерства палива та енергетики України, вул. Хрещатик, 30, м. Київ, 01001

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

23 вересня 2009 року КТ Рембудсервіс (надалі-позивач) звернулось з адміністративним позовом до Міністерства палива та енергетики України (надалі відповідач) про визнання відповіді-роз'яснення від 26.08.2009 року за № 32-01/6-1694 незаконною, зобовязання визнати акт-вимоги незаконним та провести перевірку дотримання вимог ліцензії автором вищевказаної акта-вимоги від 24.04.2008 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 26.08.2009 року надано позивачу відповідь-роз'яснення про те, що акт-вимога №2 від 24.04.2008 року в частині вимог п.3.16 ПКЕЕ складено правильно і підлягає до виконання. Оскільки попередньою відповіддю від 23.07.2009 року за №32-01/6-1432, відповідач визначає, що акт-вимога №2 від 24.04.2008 року оформлена в цілому неправильно, в тому числі, що невірно зазначені як юридична так і фактичні адреси КТ "Рембудсервіс" (вони співпадають), позивач вважає дії відповідача пов'язані із наданням відповіді від 26.08.2008 року, що стосується п.3.16 ПКЕЕ незаконними.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, місце та дату був повідомлений належним чином. На адресу суду подав заперечення, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки під час здійснення своєї діяльності, Міністерство палива та енергетики України керується Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами діючого законодавства України. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників позивача, запереченя відповідача, оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних мотивів.

У відповідності до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статті 9 Закону України "Про інформацію", всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Статтею 32 вищевказаного Закону передбачено, що під запитом щодо надання письмової або усної інформації у цьому Законі розуміється звернення з вимогою надати письмову або усну інформацію про діяльність органів законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадових осіб з окремих питань. Громадяни України, державні органи, організації і об'єднання громадян (надалі - запитувачі) подають запит відповідному органу законодавчої, виконавчої та судової влади, його посадовим особам. У запиті повинно бути зазначено прізвище, ім'я та по батькові запитувача, документ, письмова або усна інформація, що його цікавить, та адреса, за якою він бажає одержати відповідь. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадові особи зобов'язані надавати інформацію, що стосується їх діяльності, письмово, усно, по телефону чи використовуючи публічні виступи своїх посадових осіб.

Статтею 33 Закону України Про інформацію, встановлено, що термін вивчення запиту на предмет можливості його задоволення не повинен перевищувати десяти календарних днів.

Протягом вказаного терміну державна установа письмово доводить до відома запитувача, що його запит буде задоволено або що запитуваний документ не підлягає наданню для ознайомлення. Задоволення запиту здійснюється протягом місяця, якщо інше не передбачено законом.

Аналогічний термін розгляду встановлюється і щодо запиту про надання письмової інформації.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до Міністерства палива та енергетики України із зверненням від 19.06.2009 року №34, в якому позивач відобразив стан правовідносин, які склалися між ним та філією ВАТ Прикарпаттяобленерго Городенківський РЕМ, щодо електорпостачання належної позивачу ЗТП-81, про направлений позивачу від ВАТ Прикарпаттяобленерго акт-вимогу №2 від 24.04.2008 року та просив надати відповідь-роз'яснення на питання щодо правомірності та законності вищезазначеного акта.

Відповідач, листом-відповіддю від 23.07.2009 року №32-01/6-1432 проінформував КТ "Рембудсервіс", що під час складання ВАТ "Прикарпаттяобленерго" акта-вимоги №2 від 24.04.2008 року, допущенно порушення, а саме: неправильно вказана юридична та фактична адреси споживача; у пункті 15 акту ВАТ "Прикарпаттяобленерго" встановлює свою вимогу відповідно до п.2.12.16 ПТЕЕС, затверджених 1984 року, які втратили чинність у 2006 році; у п.15 та п.16 є посилання на п.3.16 ПКЕЕ, що не відповідає вимогам даного акта.

26.08.2009 року за № 32-01/6-1694 відповідач в додатковому роз'ясненні до листа пояснив позивачу наступне, що на час видачі 24.04.2008 року ВАТ "Прикарпаттяобленерго" споживачу КТ "Рембудсервіс" акта-вимоги №2 щодо приведення розрахункових засобів обліку електроенергії та схем їх підключення у відповідність вимогам нормативно-технічних документів, п.3.16 ПКЕЕ, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 стосувався, зокрема, вимог щодо закриття дооблікових струмопровідних частин електроустановок, вторинних кіл вимірювальних трансформаторів струму та всіх інших пристроїв і місць їх пломбування з метою захисту від несанкціонованого доступу до засобів розрахункового обліку електроенергії. Отже, на думку відповідача, акт-вимога №2 від 24.04.2008 року в частині вимог п.3.16.ПКЕЕ складено правильно і підлягає виконанню.

Відповідно до Положення про Міністерство палива та енергетики України, затвердженого Постановою КМУ від 02 листопада 2006р. №1540 до основних завдань Мінпаливенерго відносять здійснення відповідно до законодавства функцій з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міністерства.

Колегією суду в судовому засіданні встановлено, що відповідно до положень Міністерства палива та енергетики України, Депертамент з питань електроенергетики надав вичерпну та повну відповідь на звернення позивача, яку виклав у листі від 23.07.2009 року № 32-01/6-1432 та додатковому роз`ясненні до вищевказаного листа від 26.08.2009 року № 32-01/6-1694. У вищевказаних листах проаналізовано акт-вимогу №2 від 24.04.2008 року щодо відповідності законодавства, зроблено відповіді-вказівки щодо допущених порушень, надано пропозиціїщодо усунення порушень і недопущення їх у подальшій роботі, звернуто увагу на необхідність виконання сторонами договірних правовідносин, а також вказано на правомірність припинення електропостачання позивача відповідно до наданого попередження 06.11.2008 року.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суду відповідачем у свої відповіді позивачу надано саме ті відомості, які, на його думку будуть необхідні останньому для реалізації ним своїх прав, свобод і законних інтересів, інформація надана у встановлений Законом строк, по своїй суті не носить імперативного чи зобов'язального характеру для заявника, відповідно жодним чином не порушує його законні права та інтереси, а тому на переконання колегії суду лист-відповідь не може бути визнаний незаконним, внаслідок чого суд приходить до переконання, що позовні вимоги не є підставними та задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу

адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_4

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_1

Постанова складена в повному обсязі 01.03.2010 року.