Справа № 826/11919/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 жовтня 2015 року № 826/11919/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., судді Федорчука А.Б., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №38930796, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України з позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови від 20.02.2015 про закінчення виконавчого провадження, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Н.В. за виконавчим провадженням ВП №38930796; зобов'язання відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції прийняти постанову про прийняття виконавчого документа до провадження та відкрити виконавче провадження з примусового виконання постанови від 25.04.2013 № 128/13 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» у дохід Державного бюджету України штрафу в сумі 41 292 грн. (сорок одна тисяча двісті дев'яносто дві гривні); замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме стягувача -Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, код ЄДРГІОУ 37772089) на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена відповідачем протиправно та з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не надав письмових заперечень та своєї позиції щодо заявлених позовних вимог не виклав.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновків про наступне.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25.04.2013 року №128/13, відповідно до якої на Приватне акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» за вчинення правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», накладено штраф у сумі 41 292 грн. (сорок одна тисяча двісті дев'яносто дві гривні).

Позивачем було надіслано на адресу відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві для примусового виконання постанову від 25.04.2013 № 128/13 із заявою №7/26-62/0907/05 від 09.07.2013 року про відкриття виконавчого провадження.

Так, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Н.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2015 ВП №38930796 з підстав того, що постановою №826/6801/13-а від 04.12.2013 Київського апеляційного адміністративного суду визнано нечинним та скасовано припис Інспекції від 15.04.2013.

Незгода позивача із зазначеною постановою зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до до п. 6 ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів, є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Так, приписами ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначалось вище, підставою для винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження було те, що постановою № 826/6801/13-а від 04.12.2013 Київського апеляційного адміністративного суду визнано нечинним та скасовано припис Інспекції від 15.04.2013 №128/13.

Водночас, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2013 у справі №826/6801/13-а за позовом ТОВ «Сент Софія Констракшн» до Інспекції про визнання нечинними та скасування припису від 15.04.2013 та постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 129/13 від 25.04.2013, № 130/13 від 25.04.2013 та№ 131/13 від 25.04.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 у справі №826/6801/13-а апеляційну скаргу ТОВ «Сент Софія Констракшн» задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2013 скасовано та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволено, визнано нечинними і скасовано припис Інспекції від 15.04.2013 та постанови №129/13, №130/13, №131/13 від 25.04.2013.

Однак слід звернути увагу, що рішення суду, на яке посилається державний виконавець Руденко Н.В. у постанові про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2015 ВП №38930796 немає відношення до Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон», оскільки винесена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 у справі № 826/6801/13-а стосується інтересів іншої юридичної особи, а саме - ТОВ «Сент Софія Констракшн».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача від 20.02.2015 року ВП №38930796 про закінчення виконавчого провадження винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Водночас позовна вимога про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції прийняти постанову про прийняття виконавчого документа до провадження та відкрити виконавче провадження з примусового виконання постанови від 25.04.2013 № 128/13 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» у дохід Державного бюджету України штрафу в сумі 41 292 грн. (сорок одна тисяча двісті дев'яносто дві гривні) не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання (ч.4 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, нормами Закону України «Про виконавче провадження» передбачено поновлення порушеного права позивача у разі скасування в судовому порядку постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а тому заявлена позовна вимога про зобов'язання відповідача повторно відкрити виконавче провадження суперечить порядку, встановленому ст.51 Закону.

Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що останній не позбавлений права звернутись до відповідача про відновлення виконавчого провадження, пред'явивши виконавчий документ із урахуванням приписів статті 51 вищезазначеного закону.

Крім цього, слід зазначити, що згідно положень статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України заміна сторони виконавчого провадження може бути здійснена лише у разі вибуття сторони виконавчого провадження, однак, у межах спору відсутнє відкрите виконавче провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25.04.2013 року №128/13 за заявою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, що виключає можливість замінити її на належного стягувача.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення в частині.

Оскільки спір частково вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат заявника - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-72, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Н.В. за виконавчим провадженням ВП№ 38930796.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.