Справа № 2а-1711/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2010 р. Справа № 2a-1711/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Дущак С.М.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул.Ковпака,130, с. Гаврилівка, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78414

до відповідача: Головного управління на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головного управління на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області, вул.Тополина,3, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76492

про визнання перевірки незаконною та скасування постанови № 050530 від 24.06.2008р. про застосування фінансових санкцій, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті України в особі структурного підрозділу Територіального управління Головної державної інспекції на автотранспорті в Івано-Франківській області про скасування постанови № 050530 від 24.06.2008 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700грн. Уточнені позовні вимоги мотивує тим, що працівниками Територіального управління Головної державної інспекції на автотранспорті в Івано-Франківській області порушено порядок проведення перевірки, у звязку із проведенням повторної ( щодо позивача) рейдової перевірки протягом кварталу, а тому постанова про застосування фінансових санкцій є такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства і підлягає скасуванню.

Крім того позивач подала суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, де вказала, що постанову про застосування штрафних санкцій в сумі 1700 грн., не отримувала, а дізналася про дану постанову тільки в липні 2009 року з позовної заяви про стягнення фінансових санкцій та доданих до них матеріалів. Просить поновити строк на оскарження постанови.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. В обгрунтування вказала, що постанова про застосування штрафних санкцій прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а рейдова перевірка транспортного засобу позивача проводилась правомірно, в межах наданих повноважень, відповідно до положень Закону України «Про автомобільний транспорт»та Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" . Крім цього, наполягала на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбачених статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України. Просила в задоволені позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

13.06.2008 року працівниками територіального управління Головної державної інспекції на автотранспорті в Івано-Франківській області відповідно до завдання на перевірку №035048 від 12.06.2008р., проводилась рейдова перевірка на ділянці дороги маршруту м.Надвірна, м.Яремче, смт.Верховина та складено акт № 074493 про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час надання субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів за маршрутом «Надвірна ОСОБА_3». Під час перевірки встановлено, що реєстраційний номер транспортного засобу, а саме АТ 6821 АС, який зазначено в ліцензійній картці, не відповідає реєстраційному номеру автобуса АТ 0780 АА, а також відсутній квитково-касовий лист.

Судом встановлено, що на час проведення перевірки у водія була відсутня належна ліцензійна картка та відсутній квитково-касовий лист, оскільки ліцензійна картка, яка була в наявності у водія, втратила чинність в звязку з заміною номерних знаків транспортного засобу. Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями ліцензійної картки, реєстраційних талонів на автомобіль Mercedes Benz 308 до і після заміни номерних знаків.

Відповідно до п. 4.4 Положення вiд 24.11.2005 № 803, затвердженого наказом Мінтрансзв'язку України "Про затвердження Положення про ліцензійну картку, яка додається до ліцензії з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі) та до ліцензії з надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі" зареєстрованого Мін'юстом України вiд 12.12.2005 № 1487/11767, при змінах у реєстраційних документах власних або орендованих транспортних засобів оформляються нові ліцензійні картки, а попередні втрачають чинність з внесенням до них відповідного запису.

Відповідно до абз.1 ст.17 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" ліцензіат зобов'язаний повідомляти орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії. У разі виникнення таких змін ліцензіат зобов'язаний протягом десяти робочих днів подати до органу ліцензування відповідне повідомлення в письмовій формі разом з документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни.

Як вбачається із вищенаведеного, позивач при зміні номерних знаків, зобовязана була виготовити нову ліцензійну картку із зазначенням в ній нових номерних знаків. Однак, на час проведення перевірки, позивачем цього зроблено не було.

24.06.2008 року, враховуючи допущені порушення, начальником територіального управління Головної державної інспекції на автотранспорті в Івано-Франківській області щодо субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 винесено постанову № 050530 на суму 1700 грн. за порушення, передбачені абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України „Про автомобільний транспорт" від 23 лютого 2006 року.

Згідно ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за:

надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

При вчиненні однією особою двох або більше правопорушень фінансове стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»(надалі - Постанова) органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м.Києві та м.Севастополі. Відповідно до п. 21, 27 вказаної Постанови, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявлені порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обов'язковою до виконання. В пункті 28 Постанови зазначено, що фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що працівниками Територіального управління Головної державної інспекції на автотранспорті в Івано-Франківській області порушено порядок проведення перевірки, оскільки, згідно із п.12 Постанови, рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. В пункті 13 Постанови зазначено, що графік проведення рейдових перевірок складається територіальним управлінням Головавтотрансінспекції з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, та інших обставин. Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.

Відповідно до пункту 14 вищевказаної Постанови рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону. Тобто, вказаним пунктом резюмується періодичність проведення рейдових перевірок з прив'язкою до окремо визначеної території чи ділянки дороги населеного пункту, а не до конкретного транспортного засобу чи суб'єкта підприємницької діяльності. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюється перевезення автомобільним транспортом (п. 15 Постанови). На підтвердження вказаного представник відповідача надав суду завдання на перевірку від 12.06.2008р. № 035048, що наявне в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу перед виїздом на маршрут зобовязаний мати належно оформлений дорожній лист, зокрема пройти медичний огляд та провести технічний огляд транспортного засобу. Крім того, як зазначено вище, в будь-якому випадку, ні у водія, ні в позивача, належним чином оформленої ліцензійної картки не було й не могло бути, так як ліцензійна картка наявна у водія, була видана на автомобіль з державним номерним знаком АТ6821АС. Позивачем ліцензійна картка на автомобіль з державним номерним знаком АТ0780АА була оформлена тільки 08.12.2008 року, що підтверджується довідкою відповідача від 27.05.2010, наявною в матеріалах справи. А отже, й надання послуг з перевезення пасажирів до 08.12.2008року, позивачем здійснювалось без належно оформлених документів.

Посилання позивача на те, що при проведенні перевірки, було допущено порушення порядку її проведення, не заслуговують на увагу, так як саме обгрунтування позовних вимог щодо наявності факту порушення порядку проведення перевірки, не звільняє позивача від обовязку дотримання ним встановленого законодавством, порядку здійснення перевезень пасажирів та не спростовує наявність допущеного ним порушення при наданні послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Що стосується посилання позивача на те, що постанову про застосування штрафних санкцій в сумі 1700 грн., вона не отримувала, а дізналася про дану постанову тільки в липні 2009 року з позовної заяви про стягнення фінансових санкцій та доданих до них матеріалів, в звязку з чим просила поновити їй строк звернення до суду із позовом, то дана обставина не відповідає дійсності виходячи з наступного.

В судовому засіданні оглянуто супровідний лист за № 09-3-20/2276 від 26.06.2008 року та повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що позивач отримала постанову про застосування штрафних санкцій від 24.06.2008 року № 050530, 04.07.2008 року, що підтверджується наявним підписом на корінці поштового-повідомлення про вручення. Копії даних документів судом долучено до матеріалів справи.

Крім того, позивачем не доведені та документально не підтверджені жодні обставини, які б вказували на наявність поважних причин пропущення строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

А тому, суд не вбачає підстав для поновлення позивачу строку на звернення з позовом до суду й визнання причини пропуску строку на оскарження постанови територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківської області поважною.

В судовому засіданні представник відповідача наполягала на застосуванні судом вимог ч.1ст.100 КАС України. Так, згідно із ч.1ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі 04.06.2010 року.