Справа № 2-а-1084/10
Суддя: Цвітайло П. В.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Котелевський районний суд Полтавської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку скороченого провадження)

23 грудня 2010 року сел. Котельва

Суддя Котелевського районного суду Полтавської області Цвітайло П.В., в приміщенні Котелевського районного суду Полтавської області, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в Котелевському районі Полтавської області, про визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача в належному розмірі нараховувати і виплачувати підвищення до пенсії, як дитині війни;-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача перерахувати й виплатити на його користь, як дитині війни, недоплачене щомісячне підвищення до пенсії за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року; з 22.05.2008 року по 31.12.2008; з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; з 01.01.2010 року по 30.11.2010 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Відповідач всупереч ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп/2008р., якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії у належному розмірі, у звязку з чим його дії є неправомірними.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали про відкриття скороченого провадження 15.12.2010 року, а 20.12.2010 року подав до канцелярії суду свої письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суддя, системно дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається відповідними управліннями Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. №2195-ІV, набрав чинності 01.01.2006 р.).

Відповідач протягом зазначеного позивачем проміжку часу з 09 липня 2007 року нарахування підвищення до пенсії не проводив, а у 2008-2010 роках здійснював нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії на підставі п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» в значно менших розмірах, ніж це передбачено діючими положеннями ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правових актів, застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим законом, для розрахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни.

Відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не може бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону, так як відповідач зобовязаний нараховувати підвищення до пенсії дитині війни саме згідно цієї норми.

Що стосується строків звернення позивача до суду, то такий строк не пропущено, згідно ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суддя виходить з того, що предметом оскарження є неправомірність дій відповідача щодо нездійснення нарахування підвищення до пенсії та її виплаті не в повному обсязі. Ці позовні вимоги нерозривно повязані між собою, а тому немає підстав для обмеження обєму позовних вимог позивача будь яким строком.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в Котелевському районі Полтавської області, про визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача в належному розмірі нараховувати і виплачувати підвищення до пенсії, як дитині війни повністю, суддя виходить із засад справедливості, добросовісності, розсудливості, верховенства права та законності відповідно до вимог ст.ст. 2,7 КАС України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись рішеннями Конституційного Суду України 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, №19-рп/2010 від 09.09.2010 року, ст.64 Конституції України, ст.ст.1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6-14, 18, 71, 94, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України;-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року; з 22.05.2008 року по 31.12.2008; з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; з 01.01.2010 року по 30.11.2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року; з 22.05.2008 року по 31.12.2008; з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; з 01.01.2010 року по 30.11.2010 року з урахуванням проведених раніше виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 3 грн. 40 коп. (три гривні 40 копійок).

Постанова суду винесена в порядку скороченого провадження підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Котелевський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя