Справа № 2а-4792/08/1770
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 р. Справа № 25553/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Олендера І.Я. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07.04.2010р. про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання постанови суду від 20.11.2008р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України, ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати і виплатити грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 07.04.2010р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про відстрочення виконання постанови суду від 20.11.2008р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України, ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати і виплатити грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.96-97).

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив заявник ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради, який покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та заяву про відстрочення виконання рішення суду задоволити (а.с.105).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що орган праці та соціального захисту населення не може взяти на себе зобовязання щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на основі рішення суду без передбачення у Державному бюджеті відповідних видатків, оскільки це буде порушенням ст.95 Конституції України та ст.ст.7, 23, 51 Бюджетного кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.11.2008р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2009р., позов ОСОБА_2 задоволено частково; визнано протиправними дії ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради та зобовязано останнього нарахувати і виплатити позивачу недоплачену щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»в розмірі 1074 грн. 36 коп. за період з 02.10.2007р. по 31.12.2007р. (а.с.35-37, 60-63).

22.03.2010р. ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради зареєструвало в суді першої інстанції заяву, в якій просило в порядку ст.263 КАС України відстрочити виконання судового рішення до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»та передбачення у ньому відповідних видатків (а.с.70).

Підставами для відстрочки виконання судового рішення називав те, що орган праці та соціального захисту населення не може взяти на себе зобовязання щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на основі рішення суду без передбачення у Державному бюджеті відповідних видатків.

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви про відстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником на вимогу суду не надано доказів наявності обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, не підтверджено й того, що саме Законом про Державний бюджет на 2010 рік повинні передбачатися видатки на виконання рішення суду.

Звідси, покликання заявника про неможливість виконання рішення суду до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»та передбачення у ньому відповідних видатків на виконання рішення судів є необгрунтованими та не пітверджені належними доказами по справі.

Наведений висновок суду колегія суддів вважає підставним та обґрунтованим, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

Зазначена стаття не обмежує право суду певними обставинами, при наявності суд яких може відстрочити виконання прийнятого рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх обєктивний вплив на виконання судового рішення.

Підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим судом способом.

З урахуванням наведеного, оцінюючи в сукупності наведені ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради доводи на обгрунтування своєї заяви про відстрочку виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що заявником не доведено винятковості зазначених випадків та не підтверджено їх обєктивний вплив на виконання судового рішення.

Так, заявником не надано жодних доказів про внесення бюджетного запиту щодо включення до проекту Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»бюджетних видатків на виконання вказаного рішення суду.

Також колегія суддів вважає, що відстрочення виконання постанови суду з наведених підстав і на тривалий строк суперечить змісту рішення суду, оскільки призведе до подальшого порушення прав позивача.

При цьому покликання заявника на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» соціальних виплат як на причину невиконання рішення суду не можуть прийматися до уваги, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та вирішив питання про відстрочення виконання судового рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали суду, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07.04.2010р. про відмову у відстроченні виконання судового рішення в адміністративній справі № 2а-4792/08/1770 - залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Шавель Р.М.

Судді Олендер І.Я. , Каралюс В.М.

< Текст >