Справа № 2а-7279/10/1370
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 р. Справа № 32684/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді

суддів

при секретарі судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Львівської митниці та Державної митної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці та Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування наказів , поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся 10.08.2010 року в належний суд з позовом, який уточнив в ході судового розгляду до Державної митної служби України, Львівської митниці та просив визнати протиправним та скасувати наказ останньої «Про переведення працівників» від 30.04.2010 року № 469-к, в частині переведення його на посаду старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю й зв'язку, звільнивши з посади начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста «Рава-Руська», наказ Державної митної служби України «Про припинення перебування на державній службі» від 28.07.2010 року №1460-к, поновити його на державній службі в митних органах України, на посаді начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста «Рава-Руська» із зобов'язанням Державну митну службу України видати наказ про поновлення.

Вимоги обґрунтовані тим, що Львівською митницею у зв'язку із службовою необхідністю на підставі ст. 32 КЗпП України його переведено на посаду старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю та зв'язку, звільнено з посади начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста «Рава-Руська». Означене переведення на його думку відбулося з ініціативи Львівської митниці без повідомлення у встановлений строк про зміну істотних умов праці, крім того згоди на переведення він не давав.

В подальшому оспореним наказом Державної митної служби України «Про припинення перебування на державній службі» від 28.07.2010 року №1460-к, припинено перебування його на державній службі в митних органах України згідно ст. 17, п. 6. ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» проте, відносно нього не приймалося рішення про проведення службового розслідування, не проводилась атестація, та на час припинення державної служби він знаходився на лікарняному.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано наказ Державної митної служби України «Про припинення перебування на державній службі» від 28.07.2010 року №1460-к. Поновлено ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України на посаді старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю й звязку Львівської митниці із зверненням в цій частині судового рішення до негайного виконання. Стягнено судовий збір. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Суд виходив з того, що наказ про переведення позивача прийнятий Львівською митницею на підставі ст. 32 КЗпП України та за наявності власноручно написаної ним заяви від 30.04.2010 року. Відносно наказу про припинення перебування позивача на державній службі, то в поданні про звільнення не вказано жодних фактів невиконання позивачем своїх обовязків, вказана причина у оспореному наказі не є порушенням присяги, позаяк не наведено жодних фактів порушення позивачем виконання своїх обовязків визначених ст. 10 Закону України «Про державну службу». Також відповідачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів щодо підстав та проведення періодичної або позачергової атестації позивача. Не враховано доводи відповідача, що до спірних відносин не застосовується положення ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Не погодившись із зазначеними судовим рішенням Державна митна служба України та Львівська митниця подали апеляційні скарги з яких із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просять його скасувати та постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Покликання окрім на обставини викладені в запереченнях на позовну заяву маються на те, що Присяга державних службовців передбачає покладення на них обов'язків не тільки юридичного змісту суворо дотримуватись Конституції та законів України, але і морального змісту високо нести звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки. Разом з тим, байдужість та небажання позивача вдосконалювати і підвищувати свій професійний рівень призвело до такої крайньої міри, як подання на нього службової записки безпосереднього начальника. Не відповідають висновки суду вимогам законодавства і з приводу обовязковості проведення періодичної або позачергової атестації посадових осіб митної служби. Не можна погодитись і з тим, що ч. 3 ст. 40 КЗпП України поширюється на випадки припинення державної служби відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

Судова колегія перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вислухавши пояснення учасників розгляду, вважає за необхідне їх відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що місцевий суд повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, перебував на державній службі в митних органах України з 1992 року. Присягу державного службовця України він прийняв 09.06.1995 року. Має спеціальне звання «Радника митної служби 2 рангу».

Згідно п. 1.81. наказу Львівської митниці Державної митної служби України від 30.04.2010 року за № 469-к. «Про переведення працівників», ОСОБА_1 з 01.05.2010 року переведено на посаду старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю та зв'язку, звільнивши з посади начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста «Рава-Руська», з яким позивача ознайомлено 07.05.2010 року.

05.05.2010 року позивач ознайомився із Посадовою інструкцією старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю й зв'язку Львівської митниці та Тимчасовим положенням про відділ технічних засобів митного контролю зв'язку Львівської митниці.

Начальником відділу ТЗМКйЗ ОСОБА_2 складена службова записка № 21/17-82 від 05.07.2010 року в якій, у зв'язку з короткотривалим перебуванням на займаній посаді, малим досвідом роботи, невідповідністю освітнього рівня кваліфікаційним вимогам до займаної посади, позивач виконувати свої посадові обов'язки на достатньому рівні не може.

На підставі означеної службової записки складено подання (без дати та номера) за підписами в.о. начальника Львівської митниці, начальника відділу кадрової роботи, начальника юридичного відділу про припинення перебування на державній службі позивача. У вказаному поданні зазначено, що ОСОБА_1 порушив Присягу державного службовця в частині несумлінного виконання службових обов'язків, а саме вимоги ст.ст. 5, 10 Закону України «Про державну службу», не забезпечив постійного вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації та несумлінно виконував свої службові обов'язки, яке скероване Голові Державної митної служби України.

28.07.2010 року наказом Державної митної служби України «Про припинення перебування на державній службі» за №1460-к, припинено перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю й зв'язку Львівської митниці відповідно до ст. 17, п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої ст. 17 цього Закону.

Статтею 14 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень повязаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 прийняв Присягу державного службовця 09.06.1995 року, а стороною відповідача не надано доказів на підтвердження невиконання чи неналежного виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень повязаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України, коли обовязок доказування щодо правомірності свого рішення чи дій покладається на відповідача (субєкта владних повноважень), якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Службова записка за № 21/17-82 від 05.07.2010 року та подання (без дати та номера) за підписами в.о. начальника Львівської митниці, начальника відділу кадрової роботи, начальника юридичного відділу не є достатніми доказами в спростування вище означеної позиції колегії судів, яка узгоджується з висновком місцевого суду викладеного в оспореному судовому рішенні.

Разом з тим, є зайвим покликання суду як на додатковий аргумент підставності позовних вимогу позивача на ч. 3 ст. 40 КЗпП України, позаяк Закон України «Про державну службу» не містить обмежень щодо неможливості звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

З огляду на наведене, слід погодитись із місцевим судом в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу Державної митної служби України «Про припинення перебування на державній службі» від 28.07.2010 року №1460-к та відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України підставно поновлено ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України на посаді старшого інспектора відділу технічних засобів митного контролю й зв'язку Львівської митниці із застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відтак, відсутні підстави в розумінні ст. 195 КАС України, для перегляду в апеляційному порядку іншої частини позовних вимог по яких відмовлено позивачу судом першої інстанції.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг вцілому суттєвими не являються, позаяк немає неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205 п.1 ч.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Львівської митниці та Державної митної служби України залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року по справі №2а-7279/10/1370, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

судді