Справа № 6432/10/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2010 року 6432/10/1070

Київський окружний адміністративний суд, у складі головуючого - судді Лисенко В.І., при секретарі Мазуренко О.В., за участю позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-

Західній залізниці про скасування наказів та поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про скасування наказу від 17.02.2010 №56 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу від 26.04.2010 №113 о/с про звільнення у запас, а також поновлення на посаді.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що накази ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 17.02.2010 №56 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 26.04.2010 №113 о/с про звільнення у запас є незаконними та такими, що не відповідають порушенням трудової дисципліни.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача позовних вимог не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування заперечень на позов відповідач зазначив, що приймаючи оскаржувані накази діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини на яких Грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 03 вересня 2008 року позивач проходив службу в лінійному відділі на станції ОСОБА_3 МВС України на Південно-Західній залізниці на посаді оперуповноваженого сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків у званні молодший лейтенант міліції.

17 лютого 2010 року за порушення службової дисципліни, що виразилась у відбутті позивача 15.02.2010 до Київського національного університету внутрішніх справ для участі в сесії без попереднього повідомлення керівництва лінійного відділу на станції ОСОБА_3 та оформлення відповідних документів, позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності, про що прийнято наказ №56.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою зясування причин порушення позивачем службової дисципліни 15.02.2010, керівництвом проведено службове розслідування, за результатами якого 17.02.2010 складено висновок, який затверджений начальником лінійного відділу на станції ОСОБА_3 МВС України на Південно- Західній залізниці ОСОБА_4 (а.с.11 та а.с.70). Відповідно до вказаного висновку встановлено, що 15.02.2010 позивач не вийшов на служб) та не попередив керівництво відділу про причини його не виходу. 16.02.2010 близько о 16-00 позивач надав співробітнику відділу з кадрового забезпечення ОСОБА_5 рапорт про надання додаткової відпустки у зв'язку із навчанням та довідку-виклик на сесію.

З приводу невиходу на службу 15.02.2010 р. позивач зазначив, що перебував на сесії у Київському національному університеті внутрішніх справ.

При проведені службової перевірки у позивача було відібрано пояснення з приводу його відсутності на службі 15.02.2010. У рапорті позивач зазначив, що 15.02.2010 він був відсутній на робочому місці тому, що з 9-00 до 20-50 знаходився на навчанні, а рапорт про надання відпустки позивач подав керівництву 16.02.2010 в звязку з тим, що довідку- виклик ним отримано лише 16.02.2010 .

В судовому засіданні позивач пояснив, що довідки-виклик завжди надсилались навчальним закладом до ОСОБА_3 УМВС України на Південно-Західній залізниці, звідки він їх забирав особисто або йому передавали колеги. На запитання суду про те, чому позивач не подав рапорт про надання відпустки завчасно, пояснив, що у звязку з перебуванням на службі не мав можливості забрати довідку виклик.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Право на додаткові відпустки у звязку з навчанням закріплено Конвенцією Міжнародної організації праці №140 «Про оплачувані учбові відпустки», ратифікованою Україною Законом від 26.09.2002 №174-ІУ, Кодексом законів про працю та Законом України «Про відпустки».

Статтею 15 Закону України від 15.11.1996 за №504 «Про відпустки» встановлено, що працівникам, які успішно навчаються у вищих навчальних закладах надаються додаткові оплачувані відпустки.

Відповідно до розяснення Міністерства праці та соціальної політики України у листі від 06.09.2005 № 09-402 «Про надання навчальної відпустки», підставою для надання додаткової відпустки у звязку з навчанням є довідка-виклик з вузу. У цій довідці повинно бути вказано не тільки початок та закінчення сесії, але й продовження відпустки. Разом з довідкою-викликом з вузу працівник подає особисто заяву на імя керівника підприємства. У разі позитивного розгляду цих документів видається наказ по особовому складу про надання такої відпустки.

Судом встановлено, що довідка-виклик Київського Національного університету внутрішніх справ від 15.01.2010 надійшла до УМВС України на Південно-Західній залізниці 19.01.2010. Як убачається з довідки, начальник інституту ОСОБА_6 просить надати слухачу 4-го курсу навчально - наукового інституту ОСОБА_1 додаткову відпустку для участі в сесії на період з 15.02.2010 по 16.03.2010.

Твердження позивача про правомірність своїх дій, що виразились у невиході на службу 15.02.2010 у звязку з неможливістю отримання довідки - виклику на сесію не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відпустка у звязку з навчанням є правом позивача, а не обовязком відповідача її надати. Таким чином, позивач повинен самостійно вчинити комплекс дій з метою реалізації права на відпустку, а саме - надати керівництву довідку-виклик на сесію та рапорт про надання відпустки.

26 квітня 2010 року наказом начальника ОСОБА_3 МВС України на Південно- Західній залізниці, позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляд: звільнення зі служби за порушення дисципліни.

Як убачається з матеріалів справи, 23.03.2010 заступником начальника лінійного відділу на станції ОСОБА_3 підполковником міліції ОСОБА_5 проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок та встановлено факт вчиненню позивачем порушення службової дисципліни, що відбулось у відбутті позивача за меж: адміністративного району без попереднього повідомлення керівництва лінійного відділу на

станції ОСОБА_3 та невиході позивача на службу 22.03.2010.

Висновок містить клопотання про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України за систематичне порушення службової дисципліни.

Твердження позивача, про те, що він не знав, що виїзд за межі адміністративного району необхідно погоджувати з керівництвом спростовуються тим, що відповідно до власноручно підписаного ним звіту про^ стажування від 23.06.2008 він ознайомлений з наказами та нормативно-правовими актами, що регламент; ють роботу органів внутрішніх справ.

Пояснення щодо невиходу позивача на службу 22.03.2010 у звязку з перебуванням на лікарняному, спростовуються доказами, отриманими у ході службового розслідування від 23.03.2010. Згідно пояснень лікаря терапевта вузлової лікарні станції ОСОБА_3 - ОСОБА_7 позивач звернувся до неї за медичною допомогою 22.03.2010 лише о 15 год. 40 хв„ а лікарняний йому було видано наступного дня - 23.03.2010.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Згідно з чинним законодавством України дисциплінарна відповідальність - це винне порушення трудової дисципліни і службових обов'язків. Такі порушення можуть бути виражені як у діях, так і у бездіяльності, допускатися як свідомо, так із необережності.

Службова дисципліна рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ передбачає суворе підпорядкування працівників порядку та правилам, встановлених законами, спеціальними статутами і наказами МВС України та ґрунтується на усвідомленні кожним з них свого службового обов'язку і особистої відповідальності за справу боротьби зі злочинністю й охорони громадського порядку.

Службова дисципліна, забезпечує законність, чіткість, злагодженість і єдність дій працівників органів внутрішніх справ відповідно до Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382 зобов'язує: завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватись її Конституції та чинного законодавства, бути чесним і сумлінним працівником, зберігати державну та службову таємнищо; з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти авторитету органів внутрішніх справ, рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.1990 р. №565-ХІІ «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

У своїй діяльності міліція керується також статутом внутрішньої служби збройних сил України, яки затверджений Законом України від 24.03.1999 за № 548 «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України» (надалі - Статут).

Абзацом 4 Статуту зазначено, що його дія поширюється і на інші військові формування яким є також і міліція.

Відповідно до статті 216 Статуту виїзд офіцерів за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира.

Таким чином, позивач свідомо допустив порушення дисципліни не повідомивши про те, що має намір виїхати за межі адміністративного району та виїхав без дозволу керівництва до міста Вінниці.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІУ «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (надалі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та іншихнормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йоу органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Як встановлено судом, що також підтверджено представником відповідача і судовому засіданні, позивач є особою, яка і раніше притягалась до дисциплінарне' відповідальності за грубі порушення службової дисципліни, що неодноразово проявляли.: у виході на службу в нетверезому стані, а також у невиході на службу без поважних причин.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, відповідно до якого до осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ зі порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження пр: неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всі обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницьког; складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінет;. Міністрів України від 29.07.1991 №114, особи середнього, старшого і вищогс

начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, за порушення дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач систематично порушував службову дисципліну, а тому дисциплінарне стягнення, застосоване до позивача у вигляді звільнення у запас (з постановкою на військовий облік) є таким, що відповідає (з урахуванням особи порушника) вчиненому дисциплінарному проступку.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про скасування наказів від 17.02.2010 №56 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 26.04.2010 №113 о/с про звільнення у запас, а також поновлення на роботі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки встановленими статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 01 жовтня 2010 р.