Справа № 461/10938/15-а
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/461/539/15
УХВАЛА

26.10.2015 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. ЛьвоваЗубачик Н.Б., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов'язання до вчинення дій -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про зобов'язання відповідача винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.08.2015 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_1 та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: м. Львів, вул. Інструментальна,10 та будинком за адресою: м. Львів, вул. Авраама Лінкольна, 23 відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання.

Ознайомившись з доводами позивача, оглянувши матеріали позовної заяви, суд вважає, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

При вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в п.п. 2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами від 19.03.2010 року №2), а також Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

При цьому, суд виходить з того, що згідно зі ст.ст. 13 і 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України - земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, ст. ст. 2, 5 ЗК України).

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131,144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3.

Окрім цього, ця позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 14.02.2012 року, у якій зазначається, що земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими). Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України (далі ЦК) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права. Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК). Міськрада у справі, яка розглядається, є субєктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, Міськрада відповідно до статті 5 ЗК має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин (Товариство) іншому (Міськрада), яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій. При цьому звертають увагу на те, що згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондуються з пунктом в статті 5 ЗК, згідно з яким земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК держава не втручається у здійснення власником права власності. Тобто пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим. Зазначається, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Міськрада як власник землі вільна у виборі субєкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і субєктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Із змісту позовної зая ви вбачається, що об'єктом спору є земельна ділянка у межах території України, у звязку з чим, незважаючи на участь у спорі суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 17, 109 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов'язання до вчинення дій.

Надіслати позивачу копію ухвали разом із позовною заявою та всіма доданими до неї документами.

Розяснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом в порядку адміністративного судочинства та не перешкоджає зверненню до суду з аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки встановлені ст.186 КАС України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.