Справа № 820/3812/15
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р.Справа № 820/3812/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 820/3812/15

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій протиправними,визнання незаконною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просила:

- визнати незаконними дії Індустріальної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу від 06.04.2015 року №Ф-00201720; податкове повідомлення-рішення № 000861702 від 17.02.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року позов задоволено частково.

Скасовано вимогу про сплату боргу від 06.04.2015 року № Ф-00201720 та податкове повідомлення-рішення № 000861702 від 17.02.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Індустріальна об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі-відповідач, ОДПІ), не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу в якій просила постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом норм матеріального права, а саме: абз.1 п.2, ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", не відповідність висновків суду обставинам справи, що привело до невірного вирішення справи.

В судове засідання 20.10.2015р. сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку приватного нотаріуса ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013року, за результатами якої складено акт від 06.04.2015 року № 1469/20-36-17-02-11/НОМЕР_1.

За висновками перевірки зазначено про порушення позивачем зокрема:

- абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 274361, 81грн.

06.04.2015 року Індустріальною ОДПІ м. Харкова прийнято вимогу № Ф-00201720 про сплату недоїмки в сумі 24 361, 81 грн. ( а.с.80)

17.02.2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1 218,09 грн.(а.с.79)

Задовольняючи позов в частині скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги про сплату боргу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені рішення податкового органу є незаконними, оскільки позивачем дотримано порядок обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що позивач в 2013р. здійснював нотаріальну діяльність та отримував дохід від цієї діяльності, а отже відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску.

Позивачем до податкового органу подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2013р., звіт за 2013р. про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та Таблиця 3. Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе самостійно. (а.с.21-24)

Згідно наданих документів , а також відповідно до книги обліку доходів та витрат чистий дохід ОСОБА_1 за 2013 рік склав 215577,40 грн.

Як на підставу порушення визначення єдиного соціального внеску податковий орган посилається на те, що при заповнені таблиці 3 додатку 5 до Звіту за 2013 рік, позивачем невірно відображено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази, та суму нарахованого єдиного внеску.

Колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги необгрунтованими.

Відповідно до абз 1 п. 2 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п.11 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску, встановленої для відповідної категорії платника.

Відповідно до п.2 ст. 9 Закону № 2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Облік доходів та витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність ведуть у Книзі обліку доходів і витрат, форма та порядок ведення якої затверджені наказом ДПАУ від 24.12.2010 року № 1025.

Згідно із п. 3 Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат здійснюється у такому порядку: у графі 1 вказується дата заповнення, у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання, у графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, тобто наростаючим підсумком.

Пунктом 3.4 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 №454, встановлено що фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме нотаріальною діяльністю та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом.

Таким чином, звітним періодом для фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, в тому числі нотаріальною діяльністю - є календарний рік.

Згідно до п. 178.2 ст. 178 ПК України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу. В п. 178.3 ст. 178 ПК України визначена база оподаткування при здійсненні незалежної професійної діяльності, а саме, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об'єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат.

Колегія судді приходить до висновку, що розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування залежить від доходу (прибутку), отриманого від діяльності позивачки, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, який є базою нарахування єдиного внеску.

Базою нарахування єдиного внеску також є різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Позивачем, за результатами звітного 2013р. року подано податкову декларацію, в якій зазначено суми доходу, витрат та податку за себе для зазначених осіб за календарний рік. Сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі "усього" таблиці 3додатка 5 відповідає чистому доходу, заявленому в податковій декларації.

Судом встановлено, що в податковій звітності позивачем зазначено суму чистого оподатковуваного доходу в розмірі 215 777,40 грн., правомірність визначення якої перевірена податковим органом та порушень не встановлено.

Відомості в графі 3 таблиці3. Позивачем відображено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням роз'яснення Пенсійного фонду України « Опис формату звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування органам Пенсійного фонду України відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010р. № 22-2» , а саме в розрізі місяців суми доходу (прибутку) , отриманого від відповідної діяльності та задекларованого до органу податкової служби за результатами звітного року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно здійснено розрахунок суми єдиного внеску, що підлягає сплаті за звітний рік, із застосуванням середньомісячного оподатковуваного періоду, що привело до безпідставного визначення недоїмки по сплаті єдиного внеску за 2013р. в сумі 24 361, 81 грн.

У той же час, з приводу покладених в основу оскаржуваного рішень висновків відповідача щодо здійснення позивачем помилки у звіті за 2013 року що, на думку податкового органу є підставою для застосування санкцій на підставі п. 2 ч. 11 ст. 25 ЗУ N 2464-VI, суд зазначає наступне.

Відповідальність за несплачені та несвоєчасно нараховані суми єдиного внеску передбачені п. 2 ч. 11 ст. 25 ЗУ N 2464-VI.

Так, згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

Тобто, вказана норма закону пов'язує застосування фінансових санкцій із своєчасним не нарахуванням та не сплатою платником єдиного внеску, а не з помилковим не заповненням певних рядків звіту.

За таких обставин, судом під час розгляду справи не встановлено порушення позивачем Закону N 2464, а відтак суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про сплату боргу та застосування до позивача штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами під час розгляду справи не доведено законності та обґрунтованості спірних рішень, у зв'язку з чим та враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування спірних рішень.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 820/3812/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 26.10.2015 р.