Справа № 1421/6285/12
Суддя: Паньков Д. А.
Дата ухвалення: 2012-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1421/6285/12 р.
Провадження № 2-а/1421/373/12 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2012 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Панькова Д.А.

при секретарі Панчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПІ взводу ДПІ у З.С. старшого лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

23.11.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора ДПІ взводу ДПІ у З.С. старшого лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що постановою ВН1 № 012970 від 19.11.2012 року інспектора Рохань Р.Р. його було притягнено до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 (триста) грн. за тих обставин, що, він нібито о 7 годині 58 хвилині рухаючись, на автомобілі НОМЕР_1 по автодорозі в межах смт. Авангард Одеської області, перевищив дозволену швидкість руху в межах населеного пункту та рухався зі швидкістю 84 км/год., чим допустив порушення п. 12.4 Правил Дорожнього руху України. Відповідачем було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення АА2 № 554382 та складено постанову ВН1 № 012970.

Позивач вважає, що постанову № ВН1 № 012970 по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2012 року винесено з порушенням приписів чинного в Україні законодавства. Оскільки він керуючи автомобілем НОМЕР_1 о 07.58 год., рухаючись в межах смт. Авангард Одеської області рухався зі швидкістю 70 км/годину і Правил дорожнього руху України не порушував, а зупинивши його Відповідач звинуватив того в порушені вимог п. 12.4. Правил Дорожнього руху України безпідставно не звертаючи уваги на його пояснення, що він рухався в потоці транспортних засобів і швидкість зазначена Відповідачем не належала автомобілю яким той керував.

Крім того відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення № АА2 № 554382 прилад Візир яким проводилась фіксація нібито правопорушення не проходив сертифікацію і метрологічну повірку.

Також в оскарженій постанові також не вказано де, ким і за яких обставин проводилася фіксація порушення швидкісного режиму руху, що суперечить положенням Інструкції з діяльності патрульно-постової служби Державної автомобільної інспекції МВС України, що затверджена наказом МВС від 13.11.2006 року № 1111.

Ще одним, на погляд позивача, порушенням є той факт, що йому не було продемонстровано матеріалів фото/відео фіксації, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що вони додаються.

Не зважаючи на надані пояснення Відповідач почав складати протокол про адміністративне правопорушення та постанову про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просив задовольнити позов.

Відповідач старший інспектор ДПІ взводу ДПІ у З.С. ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був оповіщений належним чином, про що свідчить повідомлення пошти про отримання ним судової повістки; заперечень проти позову не надав.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2012 р. відносно ОСОБА_1 старшим інспектором ДПІ взводу ДПІ у З.С. ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення АА2 № 554382 за порушення п. 12.4 ПДР України.

Також 19.11.2012 р. відповідачем відносно позивача було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ВН1 № 012970, в якій відповідач вказав, що 19.11.2012 р. о 07.58 годині по автодорозі МО5-01 в межах смт. Авангард позивач перевищив швидкість на 24 км/год. Рухався зі швидкістю 84 км/год., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом ВВГР 0812557. Вказаною постановою позивача було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.12.4 ПДР України, що у населених пунктах рух транспортних засобів

дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Позивач зазначив, що вимоги п. 12.4 ПДР України він виконав, рухався зі швидкістю, допустимою на даній ділянці дороги.

Будь-яких доказів порушення позивачем вимог ПДР України відповідач не надав. Свідків у протоколі про адміністративне правопорушення відповідач не зазначив. Крім того жодного пристрою, який би фіксував будь-яке правопорушення відповідачем застосовано не було.

Таким чином, інспектором при складанні постанови про адміністративне правопорушення не було з'ясовано, чи вчинено позивачем порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Також суд приходить до висновку, що адміністративне правопорушення не було зафіксовано належним чином, як того вимагає чинне законодавство. Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортівстановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення інспектором не було з'ясовано, чи було вчинено позивачем адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП, чи порушені ним норми п.12.4 Правил дорожнього руху. Такі дії інспектора порушують ст. 280 КУпАП, згідно з якою при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні.

В ст. 9 КУпАП визначено поняття про адміністративне правопорушення, а саме адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що прийти до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення неможливо, оскільки інспектором ДПС не було надано будь-яких доказів на підтвердження даного правопорушення.

Отже, постанова ВН1 № 012970 від 19.11.2012 р. по справі про адміністративне правопорушення винесена без достатніх доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та без встановлення всіх обставин справи, що виключає її законність.

Згідно п.3 ч.1 ст.293 КупАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач по справі є субєктами владних повноважень, однак не надав жодних доказів на підтвердження правомірності його дій щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне порушення та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.71, 86, 159 163 КАС України, ст. 276, 280, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 Васильовича до старшого інспектора ДПІ взводу ДПІ у З.С. старшого лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову ВН1 № 012970 від 19.11.2012 р., по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: