Справа № 2а-2074/10/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2010 р. Справа № 2a-2074/10/0970

м. Івано-Франківськ

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.

при секретарі Прут Ю.А.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_1 митниці Державної митної служби України ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4 управління Державного казначейства України в Івано-Франківської області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Іво-Ком до ОСОБА_1 митниці Державної митної служби України, ОСОБА_4 управління Державного казначейства України в Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та нечинними карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, скасування рішень про визначення митної вартості, стягнення грошових коштів в сумі 84610,35 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ „Іво-Ком звернулось в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 митниці Державної митної служби України, ОСОБА_4 управління Державного казначейства України в Івано-Франківської області про визнання протиправними дій ОСОБА_1 митниці щодо відмови у митному оформленні, коригуванні заявленої митної вартості ввезених товарів та нечинними карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 206000001/9/000396 від 24.12.2009р., №206000001/9/000397 від 24.12.2009р., №206000001/9/000398 від 24.12.2009р., 206000001/9/000399 від 24.12.2009р., №206000001/9/000400 від 24.12.2009р., №206000009/0/000005 від 12.01.2010р., №206000009/0/000096 від 02.03.2010р., №206000009/0/000097 від 02.03.2010р., скасування рішень про визначення митної вартості товарів за №206000000/2009/001126/2 від 23.12.2009р., №206000000/2009/001127/2 від 23.12.2009р., №206000000/2009/001128/2 від 23.12.2009р., №206000006/2010/000010/2 від 12.01.2010р., №206000006/2010/000145/2 від 12.02.2010р., №206000006/2010/000146/2 від 12.02.2010р., №206000006/2010/000107/2 від 05.02.2010р., №206000006/2010/000186/2 від 23.02.2010р., №206000006/2010/000187/2 від 23.02.2010р., №206000006/2010/000217/2 від 25.02.2010р., №206000006/2010/000239/1 від 01.03.2010р., №206000006/2010/000240/1 від 01.03.2010р., стягнення з Державного бюджету грошових коштів в сумі 84610,35 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 23.12.2009 року, 12.01.2010 року, 05.02.2010 року, 12.02.2010 року, 23.02.2010 року, 25.02.2010 року і 01.03.2010 року в порушення статей 266, 267 Митного кодексу України відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (полімер етилену у вигляді гранул) та визначено їх митну вартість за резервним методом, а не за ціною договору. Вважає такі дії позивача протиправними та вчиненими всупереч положенням статей 259, 266, 267 Митного кодексу України, ст.7 Генеральної Угоди з тарифів та торгівлі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вказаних в позовній заяві підстав. Зазначив, що 14.12.2009 року, 21.12.2009 року, 22.12.2009 року позивачем за тими ж контрактами, на тих же комерційних умовах, від того ж постачальника ввозився полімер етилену у вигляді гранул і ОСОБА_1 митницею визначена митна вартість товару за ціною договору була визнана, жодних зауважень щодо митної вартості цих товарів відповідач не мав. Просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 митниці в судовому засіданні позов не визнав з мотивів зазначених у письмовому запереченні, суду пояснив, що при визначенні митної вартості товарів, імпортованих позивачем митниця керувалась приписами статей 264, 265, 267 Митного кодексу України та діяла у відповідності до Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1766 від 20.12.2006 року, Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №339 від 09.07.2008 року.

Представник відповідача ОСОБА_4 управління Державного казначейства України в Івано-Франківської області в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів вказаних у письмовому запереченні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2009 року позивачем укладено контракт за №TUA-063/2009 з юридичною особою нерезидентом Chemikal Grup Public Limited Company (TVK Plc.), Hungary, згідно якого сторони взяли на себе зобовязання по продажу та купівлі товарів поліетилени і поліпропілени різних марок (пункт 1 Контракту), асортимент, кількість, ціна та інші вимоги, які предявляються до товару, визначаються в Підтвердженні замовлення (Confirmation of order), які є невідємною частиною вказаного Контракту (а.с.11-14, т.1).

За вказаним контрактом позивачем придбано полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,945-0,946 г/см.куб., марки TIPELIN(PE-HD)FS 471-02, в кількості 20625кг, на загальну суму 17015,63 євро; полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,958 г/см.куб. TIPELIN(PE-HD2)6000B, в кількості 20625кг, на загальну суму 17015,63 євро; полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,955 г/см.куб. TIPELIN(PE-HD2)6300B, в кількості 20625кг, на загальну суму 17015,63 євро.

23.12.2010 року зазначений товар позивачем ввезено на митну територію України за вантажно-митними деклараціями №206000001/2009/006598, №206000001/2009/006595, №206000001/2009/006597. Для декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження відповідачу подано декларації митної вартості, в яких митну вартість товару було визначено за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, в розмірі 17217,76 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, Товариством надані: рахунок- фактуру (інвойс) №РМ/385286 від 18.12.2009 року, №РМ/385238 від 17.12.2009, №РМ/385217 від 17.12.2009 року; платіжні доручення №30 від 10.12.2009 року, №34 від 15.12.2009 року, №33 від 14.12.2009 року; довідки про транспортні витрати та договори перевезення вантажу; пакувальні листи № 568140 від 22.12.2009 року, №568170 від 22.12.2009 року, №567865 від 19.12.2009 року; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів за №206000000/2009/001061/2 від 08.12.2009 року, №206000000/2009/001106/2 від 21.12.2009 року, №206000000/2009/001035/2 від 01.12.2009 року; контракт №TUA-063/2009 від 20.08.2009 року; підтвердження замовлення №448530 від 08.12.2009 року, №448707 від 08.12.2009 року, №448717 від 08.12.2009 року; сертифікати походження товару №338589, №338572, № 338566; сертифікати якості від 22.12.2009 року та 19.12.2009 року; експортні декларації №09HU10Е1№, №09HU3562 від 22.12.2009 року, №09HUЕ032 від 19.12.2009 року; міжнародні товаро-транспортні накладні №TVK103487, №TVK103495, №TVK103401 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД).

Тоді ж, у відповідності до пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1766 від 20.12.2006 року, для підтвердження митної вартості товарів ОСОБА_1 митницею витребувано додаткові документи калькуляцію від фірми виробника товару. Декларантом повідомлено про неможливість надання витребуваних документів, про що зроблено відмітку на деклараціях митної вартості.

23.12.2009 року митний орган відмовив в митному оформлені поданих позивачем вантажно-митних декларацій, про що складені картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 206000001/9/000397, № 206000001/9/000400, № 206000001/000399. Одночасно ОСОБА_1 митницею, на підставі наявних у неї відомостей, здійснено коригування митної вартості товарів, що переміщувались Товариством через митний кордон України та винесено рішення про визначення митної вартості товарів за №206000000/2009/001126/2 від 23.12.2009р., №206000000/2009/001127/2 від 23.12.2009р., №206000000/2009/001128/2 від 23.12.2009 року із зазначенням митної вартості 19643,25 євро. При цьому, визначення митної вартості відповідачем проводилось за резервним шостим методом.

Позивач з прийнятими рішеннями не погодився, про що повідомив відповідача, однак митне оформлення товару завершив та імпортував товар на митну територію України за митною вартістю визначеною відповідачем.

05.02.2010 року позивачем ввезено на митну територію України сополімери пропілену у первинній формі марки „TIPELIN К 693-11000 кг, в кількості 11000кг; поліетилен низького тиску в гранулах марки HDPEO 1, питомою густиною 0,948 г/см.куб., високої густини, в кількості 8250кг; полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,946 г/см.куб., марки TIPELIN(PE-HD)FS 471-02, в кількості 1375кг, за вантажно-митною декларацією №206000009/2010/000439. Для декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження відповідачу подано декларацію митної вартості, в якій митну вартість товару було визначено за резервним методом, із врахуванням рішення митного органу №206000006/2010/000089/2 від 01.02.2010 року, в розмірі 10230,72 євро, 8043,26 євро, 1340,54 євро, відповідно.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, Товариством надані: рахунок- фактуру (інвойс) №РМ/386323 від 28.01.2010 року, №РМ/386322 від 28.01.2010 року; платіжне доручення №1 від 27.01.2010 року; розрахунок вартості перевезення товару та договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2010 року; пакувальний лист № 572822 від 02.02.2010 року; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів; контракт №TUA-063/2009 від 20.08.2009 року; підтвердження замовлення №451902 від 25.01.2010 року, №451600 від 18.01.2010 року; сертифікати походження товару №338781, №338572, № 338566; сертифікати якості; експортні декларації №10HUFF72, №10HU00D9 від 02.02.2010 року; міжнародна товаро-транспортна накладна №TVK106088 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД).

Тоді ж, у відповідності до пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1766 від 20.12.2006 року, для підтвердження митної вартості товарів ОСОБА_1 митницею витребувано додаткові документи інформацію зовнішньоторговельних бірж про вартість товару, висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларантом повідомлено про неможливість надання витребуваних документів, про що зроблено відмітку на деклараціях митної вартості.

05.02.2010 року митний орган відмовив в митному оформлені поданих позивачем вантажно-митних декларацій та на підставі наявних у нього відомостей, здійснено коригування митної вартості товарів, що переміщувались Товариством через митний кордон України і винесено рішення про визначення митної вартості товарів за №206000006/2010/000107/2 від 05.02.2010 року із зазначенням митної вартості 11000,00 євро, 8497,50 євро, 1416,25 євро, відповідно.

Позивач з прийнятими рішеннями не погодився, про що повідомив відповідача, однак митне оформлення товару завершив та імпортував товар на митну територію України за митною вартістю визначеною відповідачем.

12.02.2010 року позивачем ввезено на митну територію України полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,954 г/см.куб. TIPELIN(PE-HD2)6000B-співполімер етилену з вмістом бутену-1 як співмономеру в кількості близько 2,99%, в кількості 20625кг; полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,955 г/см.куб., марки TIPELIN(PE-HD2)7300В, в кількості 20625кг, за вантажно-митними деклараціями №206000009/2010/000567, №206000009/2010/000571. Для декларування митної вартості товарів за ВМД №206000009/2010/000567, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження відповідачу подано декларації митної вартості, в яких митну вартість товару було визначено за ціною угоди щодо товару, який імпортується в розмірі 20206,47 євро. За ВМД №206000009/2010/000571 позивачем подано декларації митної вартості, в якій митну вартість товару було визначено за резервним методом, із врахуванням рішення митного органу №206000006/2010/000066/2 від 26.01.2010 року, в розмірі 20297,24 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, Товариством надані: рахунок- фактуру (інвойс) №РМ/386647 від 10.02.2010 року, №РМ/386603 від 09.02.2010 року; платіжні доручення №3 та №4 від 08.02.2010 року; довідку про транспортні витрати та договори перевезення вантажу; пакувальні листи № 573305 від 11.02.2010 року, № 573312 від 10.02.2010 року; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів за №20600/01/09/002502 від 19.10.2009 року; контракт №TUA-063/2009 від 20.08.2009 року, №TVK-UA-005/2010 від 11.01.2010 року; підтвердження замовлення №453078 від 04.02.2010 року, №453211 від 05.02.2010 року; сертифікат походження товару №338831; сертифікати якості; експортні декларації №10HU411060207Е5862 від 11.02.2010 року, №10HU411060207DВ9А9 від 10.02.2010 року; міжнародні товаро-транспортні накладні №TVK106640, №TVK106606.

Тоді ж, для підтвердження митної вартості товарів ОСОБА_1 митницею витребувано додаткові документи інформацію зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару, висновок про вартість товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларантом повідомлено про неможливість надання витребуваних документів, про що зроблено відмітку на деклараціях митної вартості.

12.02.2010 року митний орган відмовив в митному оформлені поданих позивачем вантажно-митних декларацій та на підставі наявних у нього відомостей, здійснено коригування митної вартості товарів, що переміщувались Товариством через митний кордон України і винесено рішення про визначення митної вартості товарів за №206000006/2010/000145/2, №206000006/2010/000146/2 від 12.02.2010 року із зазначенням митної вартості 21037,50 євро та 21243,75 євро, відповідно. При цьому, визначення митної вартості відповідачем проводилось за резервним шостим методом.

Позивач з прийнятими рішеннями не погодився, про що повідомив відповідача, однак митне оформлення товару завершив та імпортував товар на митну територію України за митною вартістю визначеною відповідачем.

23.02.2010 року позивачем ввезено на митну територію України полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,951 г/см.куб., марки TIPELIN(PE-HD2)BS 501-17, в кількості 20625 кг; полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,954 г/см.куб., марки TIPELIN(PE-HD2)ВА 550-13, в кількості 20625кг за вантажно-митними деклараціями №206000009/2010/000707, №206000009/2010/000708. Для декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження відповідачу подано декларації митної вартості, в яких митну вартість товару було визначено за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, в розмірі 20209,72 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, Товариством надані: рахунок- фактуру (інвойс) №РМ/386902 від 17.02.2010 року, №РМ/386952 від 18.02.2010 року; платіжне доручення №6 від 17.02.2010 року; довідки про транспортні витрати та договори перевезення вантажу; пакувальні листи № 574040, № 574100 від 18.02.2010 року; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів; контракт №TVK-UA-005/2010 від 11.01.2010 року; підтвердження замовлення №453892 від 10.02.2010 року; сертифікати походження товару №338867, №338875; сертифікати якості від 18.02.2010 року; експортні декларації №10HU2А58, №10HU8707 від 18.02.2010 року; міжнародні товаро-транспортні накладні №TVK106949, №TVK106970 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД).

Тоді ж, для підтвердження митної вартості товарів ОСОБА_1 митницею витребувано додаткові документи: за ВМД №206000009/2010/000707 експертні висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за ВМД №206000009/2010/000708 - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію зовнішньоторговельних бірж про вартість товару. Декларантом повідомлено про неможливість надання витребуваних документів, про що зроблено відмітку на декларації митної вартості.

23.02.2010 року митний орган відмовив в митному оформлені поданої позивачем вантажно-митної декларації та на підставі наявних у нього відомостей, здійснено коригування митної вартості товарів, що переміщувались Товариством через митний кордон України і винесено рішення про визначення митної вартості товарів за №206000006/2010/000186/2, №206000006/2010/000187/2 від 23.02.2010 року із зазначенням митної вартості 21450,00 грн. При цьому, визначення митної вартості відповідачем проводилось за резервним шостим методом.

Позивач з прийнятими рішеннями не погодився, про що повідомив відповідача, однак митне оформлення товару завершив та імпортував товар на митну територію України за митною вартістю визначеною відповідачем.

24.02.2010 року позивачем ввезено на митну територію України полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,947 г/см.куб., марки TIPELIN(PE-HD2)FS 471-02, в кількості 20625кг, за вантажно-митною декларацією №206000009/2010/000763. Для декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження відповідачу подано декларації митної вартості, в яких митну вартість товару було визначено за ціною угоди щодо товару, який імпортується, в розмірі 20621,55 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, Товариством надані: рахунок- фактуру (інвойс) №РМ/386989 від 18.02.2010 року; платіжне доручення №5 від 11.02.2010 року; довідку про транспортні витрати та договір перевезення вантажу; пакувальний лист; контракт №TVK-UA-005/2010 від 11.01.2010 року; підтвердження замовлення №453238 від 05.02.2010 року; сертифікат походження товару №338884; сертифікат якості; експортну декларацію №10HU2А76 від 23.02.2010 року; міжнародну товаро-транспортну накладну №TVK107428 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД).

Тоді ж, для підтвердження митної вартості товарів ОСОБА_1 митницею витребувано додаткові документи висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію зовнішньоторговельних бірж про вартість товару. Декларантом повідомлено про неможливість надання витребуваних документів, про що зроблено відмітку на декларації митної вартості.

25.02.2010 року митний орган відмовив в митному оформлені поданої позивачем вантажно-митної декларації та на підставі наявних у нього відомостей, здійснено коригування митної вартості товарів, що переміщувались Товариством через митний кордон України і винесено рішення про визначення митної вартості товарів за №206000006/2010/000217/2 від 25.02.2010 року із зазначенням митної вартості 22068,75 євро. При цьому, визначення митної вартості відповідачем проводилось за резервним шостим методом.

Позивач з прийнятими рішеннями не погодився, про що повідомив відповідача, однак митне оформлення товару завершив та імпортував товар на митну територію України за митною вартістю визначеною відповідачем.

01.03.2010 року позивачем ввезено на митну територію України полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,954 г/см.куб., марки TIPELIN(PE-HD2)ВА 550-13, в кількості 20625кг; полімер етилену у вигляді гранул із густиною 0,954 г/см.куб.-17875кг із густиною 0,955 г/см.куб.-2750 кг, марки TIPELIN(PE-HD2)7300, в кількості 20625кг за вантажно-митними деклараціями №206000009/2010/000842, №206000009/2010/000844. Для декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження відповідачу подано декларації митної вартості, в яких митну вартість товару було визначено за резервним методом, із врахуванням рішень ОСОБА_1 митниці №206000006/2010/000187/2 від 23.02.2010 року та №206000006/2010/000146/2 від 12.02.2010 року, в розмірі 21450,00 євро та 21243,75 євро, відповідно.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, Товариством надані: рахунок- фактуру (інвойс) №РМ/387109 від 23.02.2010 року, №РМ/387170 від 25.02.2010 року; платіжне доручення №6 від 17.02.2010 року; довідки про транспортні витрати та договори перевезення вантажу; пакувальні листи № 575056 від 25.02.2010 року, № 575317 від 26.02.2010 року; контракт №TVK-UA-005/2010 від 11.01.2010 року; підтвердження замовлення №454102 від 16.02.2010 року, №454279 від 19.02.2010 року; сертифікати походження товару №338902, №338875; сертифікати якості від 25.02.2010 року, від 26.02.2010 року; експортні декларації №10HU82F1 від 25.02.2010 року, №10HU8331 від 26.02.2010 року; міжнародні товаро-транспортні накладні №TVK107370, №TVK107829 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД).

Тоді ж, для підтвердження митної вартості товарів ОСОБА_1 митницею витребувано додаткові документи: за ВМД №206000009/2010/000842 експертні висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за ВМД №206000009/2010/000844 калькуляцію фірми виробника; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларантом повідомлено про неможливість надання витребуваних документів, про що зроблено відмітку на деклараціях митної вартості.

01.03.2010 року митний орган відмовив в митному оформлені поданих позивачем вантажно-митних декларацій, про що складені картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 206000009/0/000096, № 206000009/0/000097. Одночасно ОСОБА_1 митницею, на підставі наявних у неї відомостей, здійснено коригування митної вартості товарів, що переміщувались Товариством через митний кордон України та винесено рішення про визначення митної вартості товарів за №206000006/2010/000239/1 від 01.03.2010р., №206000006/2010/000240/1 від 01.03.2010 року із зазначенням митної вартості 22068,75 євро. Визначення митної вартості відповідачем проводилось за резервним шостим методом.

Позивач з прийнятими рішеннями не погодився, про що повідомив відповідача, однак митне оформлення товару завершив та імпортував товар на митну територію України за митною вартістю визначеною відповідачем.

15.09.2009 року позивачем укладено контракт за №TUA-042/2009 з юридичною особою нерезидентом Petrochemicals, s.r.o., згідно якого сторони взяли на себе зобовязання по продажу та купівлі товарів поліетилен і поліпропілен, поліолефін в гранулах різних марок (пункт 1 Контракту), кількість, ціна та інші вимоги, які предявляються до товару, визначаються в Підтвердженні замовлення (Confirmation of order) (а.с.16-27, т.1).

За вказаним контрактом позивачем придбано поліетилен високого тиску гранульований, марки BRALEN NA 7-25-20000кг, питома густина 0,915г/см.куб., в кількості 20000кг, на загальну суму 17400 євро.

12.01.2010 року зазначений товар позивачем ввезено на митну територію України за вантажно-митною декларацією №206000009/2010/000013. Для декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження відповідачу подано декларації митної вартості, в яких митну вартість товару було визначено за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, в розмірі 17830,72 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, Товариством надані: рахунок- фактуру (інвойс) №РМ/9772 від 29.12.2009 року; платіжне доручення №37 від 17.12.2009 року; довідку про транспортні витрати та договір перевезення вантажу; пакувальний лист № 65980 від 29.12.2009 року; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів; контракт №TUA-042/2009 від 15.09.2009 року; підтвердження замовлення №27878 від 08.12.2009 року; сертифікат якості від 29.12.2009 року; міжнародна товаро-транспортна накладна №SK666880 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД).

Тоді ж, у відповідності до пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1766 від 20.12.2006 року, для підтвердження митної вартості товарів ОСОБА_1 митницею витребувано додаткові документи калькуляцію від фірми виробника товару; цінову інформацію зовнішньоторговельних чи біржових організацій; копію ВМД країни відправника. Декларантом повідомлено про неможливість надання витребуваних документів, про що зроблено відмітку на деклараціях митної вартості.

12.01.2010 року митний орган відмовив в митному оформлені поданих позивачем вантажно-митних декларацій, про що складена картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 206000009/0/000005. Одночасно ОСОБА_1 митницею, на підставі наявних у неї відомостей, здійснено коригування митної вартості товарів, що переміщувались Товариством через митний кордон України та винесено рішення про визначення митної вартості товарів за №206000006/2010/000010/2 від 12.01.2010 року із зазначенням митної вартості 18722,00 євро. При цьому, визначення митної вартості відповідачем проводилось за резервним шостим методом.

Позивач з прийнятими рішеннями не погодився, про що повідомив відповідача, однак митне оформлення товару завершив та імпортував товар на митну територію України за митною вартістю визначеною відповідачем.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Стаття 259 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Стаття 260 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 4 якої митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Стаття 266 Митного кодексу України встановлює методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Частина 2 вказаної статті Митного кодексу України визначає, що основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Стаття 262 Митного кодексу України визначає порядок декларування митної вартості товарів. Згідно положень якої, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України, шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобовязаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 339 від 09.04.2008 року контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення покладено на митні органи, при цьому послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю визначається Державною митною службою України.

Згідно пункту 3.3 Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених наказом Державна митна служба України за №74 від 31.01.2007 року якщо заявлена декларантом митна вартість товару в результаті розрахунків нижча, ніж величина витрат, обчислена посадовою особою митного органу згідно з пунктом 3.2 цих Рекомендацій, то посадова особа митного органу повідомляє про це декларанта та запитує додаткові документи в підтвердження заявленої декларантом митної вартості, що визначені в пункті 11 постанови Кабінету Міністрів України за №1766 від 20.12.2006 року.

Частиною 4 пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року передбачено, що для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що повязаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Таким чином, суд приходить до висновків, що вимоги відповідача про необхідність надання позивачем додаткових документів з метою підтвердження вартості товару були правомірними.

Однак, як вбачається із копій зазначених вище декларацій і зазначено в судовому засіданні представником позивача, на момент подачі декларацій та вчинення відповідного запису позивач не міг представити додатково витребувані у нього документи.

Як встановлено в судовому засіданні, митний орган не надавав декларанту, передбаченого десятиденного терміну для подання витребуваних документів, а в день подання позивачем вантажно-митних декларацій відмовляв у митному оформленні чи пропуску товарів та транспортних засобів через митний кордон України і виносив рішення про визначення митної вартості товарів за резервним шостим методом. Джерелом інформації та документами, які використані для розрахунку митної вартості товару митним органом зазначена інформація ДМСУ. При цьому суд зазначає, що відмова в митному оформленні не може базуватися виключно на інформації ДМСУ, оскільки таке рішення повинне базуватися на оцінці й інших наданих доказів у сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем 05.03.2010 року разом із заявою про здійснення додаткової перевірки наданих для визначення митної вартості документів та застосування заявленої декларантом митної вартості товарів надано відповідачу калькуляції фірми виробника імпортованих товарів №312/09 від 15.12.2009 року та №432/10 від 15.02.2010 року, а також відповідачу надавались комерційні пропозиції фірми-виробника. Проте, митний орган відмовив у застосуванні митної вартості, яка була заявлена позивачем як декларантом. При цьому, у розумінні п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, калькуляція фірми -виробника імпортованих товарів не відноситься до бухгалтерських документів, а отже, митним органом безпідставно не прийнято зазначені документи до уваги для визначення митної вартості товарів.

Відповідачем, при визначені митної вартості товару, що імпортувалися позивачем оскаржуваними рішеннями застосовано шостий, резервний метод визначення митної вартості товарів, передбачений статтею 273 Митного кодексу України.

Аналізуючи норми статті 273 Митного кодексу України, а також вимоги статті 266 цього Кодексу, суд зазначає, що Кодексом встановлений перелік методів (з першого по шостий) щодо визначення митної вартості товарів та чіткий порядок їх застосування, яким повинен користуватися митний орган. Основним методом при визначенні митної вартості товарів є перший метод за ціною договорів щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Якщо митний орган не може визначити митну вартість товарів за першим методом, він повинен скористатися другим методом і так далі. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Четвертий та пятий методи застосовуються у будь-якій послідовності на розсуд декларанта. У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, тільки тоді митна вартість визначається за резервним (шостим) методом відповідно до вимог, встановлених статтею 273 Митним кодексом України.

Згідно ст.267 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що зазначені відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен повідомити про це декларантові та надати йому можливість для відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. На вимогу декларанта таке повідомлення здійснюється у письмовій формі.

Судом встановлено, що обмеження у застосуванні першого методу визначення ціни товару щодо позивача відсутні та позивачем до ОСОБА_1 митниці було надано всі наявні у нього та необхідні документи, щодо визначення ціни товару, що імпортується.

Відповідно до статті 273 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267 -272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей має бути заснована на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, і не повинна засновуватися на вартості товару вітчизняного виробництва чи на довільних чи фіктивних оцінках.

Судом встановлено, що при визначенні митної вартості товарів, що імпортувались позивачем та прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем відхилено застосування, другого методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів через відсутність у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари; третій метод за ціною договору щодо подібних товарів відхилено у звязку із відсутністю інформації про подібні товари; четвертий та пятий методи (на основі віднімання, додавання вартості) відхилені у звязку із відсутністю основи для віднімання чи додавання.

Однак, суд вважає, що відповідачем рішення про неможливість застосування другого та третього методів визначення митної вартості товарів, прийнято необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Положення частини 2 статті 266 Митного кодексу України передбачають, що якщо митна вартість не може бути визначена за ціною договору, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. Статті 268 та 269 Митного кодексу України передбачають визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Частина 5 статті 266 Митного кодексу України передбачає, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Пункт 3.4. Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених наказом Державна митна служба України за №74 від 31.01.2007 року передбачає, що якщо декларантом не надано в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, то митний орган відповідно до статті 265 Митного кодексу України має право зобовязати його визначити митну вартість іншим методом, ніж він використав для її визначення.

Частина 2 статті 268 Митного кодексу України встановлює, що під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження; виробник. Згідно положень частин 3 та 4 вказаної статті Митного кодексу України незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

У відповідності до статті 269 Митного кодексу України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; країна походження; виробник. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних умовах. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Судом встановлено, що за вищевказаним контрактом №TUA-063/2009 від 20.08.2009 року - 14.12.2009 року, 21.12.2009 року, 22.12.2009 року та за контрактом №TUA-042/2009 від 15.09.2009 року 30.11.2009 року, позивачем здійснювався імпорт поліетиленів, які є однакові або подібними за всіма ознаками з оцінюваними товарами і митним органом підтверджено визначену митну вартість товару позивачем за ціною угоди (а.с.206-213, т.1, а.с 81 т.3).

Крім того, судом встановлено, що відповідачем не здійснювалась процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 Митного кодексу України, як того вимагають положення статті 267 вказаного кодексу, відповідачем не було витребувано відомості про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, не використано наявні відомості. Також митницею не застосовано рекомендації пункту 3.4 Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених наказом Державної митної служби України за №74 від 31.01.2007 року та не зобовязано декларанта позивача визначити митну вартість товару іншим методом, ніж він використав.

В оскаржуваних рішеннях про визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів, а також представником відповідача в судовому засіданні не вказано обґрунтованих підстав, які б перешкоджали визначенню митної вартості транспортного засобу за ціною договору щодо ідентичних або подібних товарів.

Позиція митного органу грунтується виключно на праві визначати митну вартість. При цьому суд зазначає, що наявність компетенції не означає автоматичну правомірність як застосування резервного шостого методу як способу реалізації митницею владних управлінських функцій, так і те, що митний орган не зобовязаний обгрунтовувати, довести правомірність визначення ним митної вартості товару.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено у прийняті ВМД, в порушення статті 266 Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості транспортного засобу із застосування резервного методу визначення митної вартості, який застосовано з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 Митного кодексу України та в порушення порядку контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначеного Постановою Кабінету Міністрів України за № 339 від 09.04.2008 року, порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року, методичних рекомендацій наданих Державною митною службою України.

Також, суд вважає безпідставним коригування митним органом митної вартості товарів, яка була заявлена позивачем по ВМД №206000009/2010/000439 від 05.02.2010 року, №206000009/2010/000571 від 12.02.2010 року, №206000009/2010/000842, №206000009/2010/000844 від 01.03.2010 року, оскільки митна вартість по цих деклараціях здійснена позивачем за шостим резервним методом на підставі рішень відповідача про визначення митної вартості таких же товарів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №206000001/9/000397 від 24.12.2009р., 206000001/9/000399 від 24.12.2009р., №206000001/9/000400 від 24.12.2009р., №206000009/0/000005 від 12.01.2010р., №206000009/0/000096 від 02.03.2010р., №206000009/0/000097 від 02.03.2010р. та рішення ОСОБА_1 митниці про визначення митної вартості товарів за №206000000/2009/001126/2 від 23.12.2009р., №206000000/2009/001127/2 від 23.12.2009р., №206000000/2009/001128/2 від 23.12.2009р., №206000006/2010/000010/2 від 12.01.2010р., №206000006/2010/000145/2 від 12.02.2010р., №206000006/2010/000146/2 від 12.02.2010р., №206000006/2010/000107/2 від 05.02.2010р., №206000006/2010/000186/2 від 23.02.2010р., №206000006/2010/000187/2 від 23.02.2010р., №206000006/2010/000217/2 від 25.02.2010р., №206000006/2010/000239/1 від 01.03.2010р., №206000006/2010/000240/1 від 01.03.2010р. протиправними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.

Щодо визнання нечинними карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 206000001/9/000396 від 24.12.2009р., №206000001/9/000398 від 24.12.2009р., то в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки зазначені картки прийняті стосовно декларацій, які не є предметом дослідження і розгляду у цій справі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Державного бюджету надмірно сплаченої суми платежів у розмірі 84610,35 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Судом встановлено, що позивач не звертався до митниці із відповідною заявою про повернення з бюджету грошових коштів, у зв'язку з чим митницею і не приймалось рішення з цього питання. Таким чином, відповідач за цією вимогою не порушив право або охоронюваний законом інтерес позивача.

Відповідач - управління Державного казначейства України в Івано-Франківської області зауважив, що до ОСОБА_4 управління не надходив висновок від митного органу щодо перерахування зайво сплачених митних платежів ТОВ «Іво-Ком», тому Головне управління не мало правових підстав для повернення коштів.

З огляду на наведене вище, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо відшкодування позивачу надмірно сплачених платежів в розмірі 84610 грн. 35 коп.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, слід присудити на користь позивача судові витрати з Державного бюджету України пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 3 грн. 40 коп.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_1 митниці щодо відмови у митному оформленні митноної вартості імпортованих товарів полімер етилену у вигляді гранул згідно вантажно-митних декларацій №206000001/2009/006598, №206000001/2009/006595, №206000001/2009/006597, №206000009/2010/000013, №206000009/2010/000439, №206000009/2010/000567, №206000009/2010/000707, №206000009/2010/000708, №206000009/2010/000763, №206000009/2010/000842, №206000009/2010/000844, №206000009/2010/000571.

Скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за №206000001/9/000397 від 24.12.2009 року, №206000001/9/000399 від 24.12.2009 року, №206000001/9/000400 від 24.12.2009р., №206000009/0/000005 від 12.01.2010 року, №206000009/0/000096 від 02.03.2010 року, №206000009/0/000097 від 02.03.2010 року.

Скасувати рішення про визначення митної вартості товарів за №206000000/2009/001126/2 від 23.12.2009 року, №206000000/2009/001127/2 від 23.12.2009 року, №206000000/2009/001128/2 від 23.12.2009 року, №206000006/2010/000010/2 від 12.02.2010 року, №206000006/2010/000107/2 від 05.02.2010 року, №206000006/2010/000186/2 від 23.02.2010 року, №206000006/2010/000187/2 від 23.02.2010 року, №206000006/2010/000217/2 від 25.02.2010 року, №206000006/2010/000239/1 від 01.03.2010 року, №206000006/2010/000240/1 від 01.03.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ „Іво-Ком витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.12.2010 року.