Справа № 2а-3306/12/0970
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Львів № 876/1590/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 року в справі за позовом Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про стягнення податкового борг, -

В С Т А Н О В И В:

25.10.2012 року позивач Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області звернувся в суд із позовом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про стягнення податкового боргу в сумі 430 394,10 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 року в позові відмовлено.

Не погодившись із даною постановою, апелянт Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 року скасувати, та прийняти нову якою позов задоволено.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи у Комунальному підприємстві «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» наявна заборгованість зі сплати податку на додану вартість та плати за землю на загальну суму - 430394 грн.

За положеннями п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання ( з врахуванням штрафних санкцій за їх наявності ) самостійно узгодженого платником податків, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У свою чергу, особливості провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби визначенні положеннями ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу ч. 1 якої провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Водночас, у даному випадку, в обґрунтування власних доводів колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернутись до листа Вищого адміністративного суду України № 149/11/13-11 від 02.02.2011.

Зокрема, в силу п. 1 останнього визначено, що провадження у справах, порушених за поданням податкових органів, поданим на підставі ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, є окремим видом судового провадження, відмінним від загального (позовного).

Відповідно до п. 13 вказаного листа Вищого адміністративного суду України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Зазначена норма Податкового кодексу України кореспондує з пунктом третім частини першої ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Таким чином, системно проаналізувавши положення Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що в разі наявності у платника податків заборгованості перед бюджетом законодавець наділив податкові органи повноваженнями : 1) на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості (п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», 2) на звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (абз. 2 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України), 3) на звернення до суду з поданням про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих платника податків (абз.1 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України).

При цьому, саме приписи абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, прямо кореспондуючись з положенням п. 3 ч. 1 ст. 183-3 КАС України, свідчать про той факт, що в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду виключно подання податкових органів про стягнення коштів за податковим боргом.

В даному випадку податковий орган вказані положення процесуального законодавства дотримано не було, оскільки звертаючись з даним позовом в загальному порядку, позивач порушив встановлену для даних правовідносин процедуру звернення до судової інстанції, що є підставою для відмови в задоволенні вимог податкового органу.

Крім того, суд першої інстанції вірно звертає увагу на той факт, що податковий орган не обґрунтував природу виникнення боргу, який рахується за позивачем. Оскільки, податковий орган стверджує, що сума податкового боргу становить - 430394,10 грн., а фактична сума складає - 405601 грн. що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 року у справі за № 2а-3306/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель