Справа № 813/8710/14
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Справа № 876/3093/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року у справі № 813/8710/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2014 року №, -

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2015 року позивач звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № від 10.10.2014 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 479,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків акта перевірки від 16.09.2014 року про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв'язку з чим вважає, що прийняте на підставі хибного акта перевірки рішення підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення - рішення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № від 10.10.2014 року. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2 182 грн. 70 коп. судового збору.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 зареєстрована 03.08.2010 року як фізична особа-підприємець.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебуває на обліку в Городоцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області.

Основний вид діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно матеріалів справи вбачається, що перевірку здійснено на підставі Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 рокуХа 2755-VІ, законів України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанов Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», від 13 травня 1996 року № 493 «Про Тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», від 31 березня І999 року № 500 «Про впорядкування видачі суб'єктам підприємницької діяльності ліцензій на право оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим і виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами», від 27 грудня 2010 року № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», від 07 серпня 2001 року № 940 «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та справляння акцизного збору», від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва»; Положення про Департамент контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів, затвердженого наказом Міндоходів від 01.07.2013 № 224; наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 24.07.2002 № 218 «Про затвердження правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами» та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів в Україні.

За результатами перевірки складено акт від 16.09.2014року №13/115/2100/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (а.с.31-32), у висновках якого зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- порушено вимоги абз.3 ч.4 ст.11, абз.15 ч.2 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;

- порушено вимоги п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відмовилася від підписання акта перевірки та його отримання, що підтверджується актом від 16.09.2014року (а.с.32).

Згідно матеріалів акт перевірки від 16.09.2014року №13/115/2100/НОМЕР_1 було направлено за адресою ОСОБА_2 та отримано відповідачем 14.10.2014 року.

За результатами перевірки податковим органом винесено повідомлення - рішення від 10.10.2014 року №, у зв'язку з порушенням п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 479,80 грн.(а.с.6).

За результатом адміністративного оскарження позивачем зазначеного податкового повідомлення - рішення скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в заперечення обставин, на яких ґрунтується адміністративний позов, і не довів правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до групп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій;

Тобто, в п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» міститься застереження щодо ведення обліку товарів на складах для осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів.

До кола таких осіб належать і фізичні особи-підприємці, які перебувають на обліку як платники єдиного податку.

Так, відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об'єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 цього пункту.

Відповідно до пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Форми книги обліку доходів та книги обліку доходів і витрат, а також порядки їх ведення затверджені наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011 № 1637.

Відповідно до п. п. 4, 5 Порядку ведення книги обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011 № 1637, (далі за текстом - «Порядок»), у Книзі відображається фактично отримана сума доходу від провадження діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок платника податку та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, фактично безоплатно отримано товари (роботи, послуги).

Відповідно до ч. 6 Порядку платник податку заносить до Книги відомості в такому порядку:

- у графі 1 зазначається дата запису.

- у графах 2-7 відображається дохід від провадження господарської діяльності, що оподатковується за ставками, встановленими відповідно до пункту 293.2 та підтгункту 2 пункту 293.3 статті 293 глави 1 розділу XIV Кодексу: у графі 2 зазначається отримана сума коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги;

- у графі 3 вказується сума повернутих коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги та/або передплати;

- у графі 4 зазначається скоригована сума доходу за продані товари, виконані роботи, надані послуги на суму повернутих коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги та/або передплати та розраховується як різниця граф 2 і 3;

- у графі 5 вказується вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг);

- у графі 6 відображається сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності;

- у графі 7 відображається загальна сума доходу як сума граф 4, 5 і 6.;

- у графах 8 і 9 відображаються відповідно вид та сума доходу, що оподатковується за ставкою 15 % відповідно до підпунктів 2-4 пункту 293.4 статті 293 глави 1 розділу XIV Кодексу.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що книга обліку доходів, яка застосовується суб'єктами підприємницької діяльності - платниками єдиного податку, лише відображає рух готівки у процесі здійснення господарської діяльності по періодам та в розрізі загальної суми неперсоніфікованих доходів і витрат та є формою контролю за забезпеченням виконання податкових зобов'язань.

Таким чином, вищезазначеними нормативно-правовими актами визначено порядок ведення доходів і витрат фізичними особами-підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування.

Так, форма книги обліку доходів та витрат передбачає лише ведення обліку доходів і не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Позивачем представлено для огляду у судовому засіданні книгу обліку доходів для платників єдиного податку першої та другої груп та єдиного податку третьої групи які не є платниками ПДВ, а також квитанції про сплату єдиного внеску.

Аналіз вищенаведеного свідчить про те, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, не повинні вести облік обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). Оскільки на момент вчинення фактичної перевірки ОСОБА_2 перебувала на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується довідкою від 04.03.2014 року № 385/10/17 (а.с. 5), то цей факт виключає обов'язок суб'єкта господарювання обліковувати товарні запаси.

Враховуючи вищенаведені обставини та метеріалів справи колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в заперечення обставин, на яких ґрунтується адміністративний позов, і не довів правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 200 КАСУкраїни суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення здодержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року у справі № 813/8710/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко