Справа № 808/9217/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2015 рокусправа № 808/9217/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у справі № 808/9217/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

15.12.2014 року ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держземагенства у Запорізькій області Прядуна А.М. №03/07-13 від 19.06.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани від 19.06.2014 №03/07-13 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 3654,00 грн. та судові витрати.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вищевказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, повністю не встановлені всі обставини справи та не досліджені докази, які мають значення для встановлення обставин справи, а тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 18.12.2013 наказом начальника Головного управління Держземагенства у Запорізькій області №149/0708, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління землеустрою, охорони і моніторингу земель Головного управління Держземагенства у Запорізькій області.

Листом Держземагенства України від 23.05.2014 №22-28-0.17-5955/2/-14 доручено Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області провести перевірку щодо: усунення недоліків та порушень при відведенні та наданні земельних ділянок гр. ОСОБА_4; скасування наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та надання земельних ділянок; притягнення до дисциплінарної відповідальності винних посадових (службових) осіб.

На виконання зазначеного доручення, 13 червня 2014 року Головним управлінням прийнято наказ №28/07-07 "Про проведення перевірки", яким, серед іншого, передбачено проведення службової перевірки, у зв'язку з чим створено відповідну комісію.

18 червня 2014 року, на виконання наказу Головного управління Держземагентства у Запорізькій області від 13.06.2014 року № 28/07-07 "Про проведення перевірки", проведено перевірку з метою встановлення винних посадових осіб Головного управління, причетних до підготовки та погодження наказів про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та надання земельних ділянок гр. ОСОБА_4, та перевірки земельної документації.

За результатами перевірки комісією складено акт від 18.06.2014 про результати службової перевірки.

Комісією при здійсненні перевірки, серед іншого, були виявлені факти порушень, а саме: накази від 23.01.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" видані на 18 земельних ділянок, що є порушенням п. 1.2 Методичних рекомендацій щодо порядку реалізації Головним управлінням повноважень щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, затверджених наказом Держземагентства України від 09.04.2013 № 142, оскільки, відповідно до рекомендацій, накази про надання земельних ділянок рекомендується приймати по кожній земельній ділянці окремо; згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Також, встановлено, що на момент проведення Держземагентством України (20.03.2014) державної експертизи землевпорядної документації проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування ОСОБА_4 при виданні наказів Головним управлінням "Про затвердження…" та підписанні договорів оренди земельних ділянок, зазначені земельні ділянки перебували в користуванні попереднього орендаря ОСОБА_5, чим порушено ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України.

За виявлені під час перевірки порушення, наказом Головного управління Держземагентства у Запорізькій області від 19.06.2014 № 05/07-13, до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани притягнуто винних посадових осіб, серед яких, ОСОБА_1 - начальник Управління землеустрою охорони і моніторингу земель Головного управління Держземагентства у Запорізькій області.

Не погоджуючись із зазначеним наказом, ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції.

Вирішуючи спір у справі та відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що наказ Головного управління Держземагентства у Запорізькій області від 19.06.2014 № 05/07-13 про притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани, серед яких, ОСОБА_1 - начальник Управління землеустрою охорони і моніторингу земель Головного управління Держземагентства у Запорізькій області, винесений обґрунтовано, правомірно і відповідає діючому законодавству. Щодо моральної шкоди позивачу суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено і не надано суду доказів щодо заподіяної моральної шкоди позивачу у розмірі 3654 грн.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Листом Держземагенства України від 23.05.2014 №22-28-0.17-5955/2/-14 доручено Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області провести перевірку щодо: усунення недоліків та порушень при відведенні та наданні земельних ділянок гр. ОСОБА_4; скасування наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та надання земельних ділянок; притягнення до дисциплінарної відповідальності винних посадових (службових) осіб.

На виконання зазначеного доручення, 13 червня 2014 року Головним управлінням прийнято наказ №28/07-07 "Про проведення перевірки", яким, серед іншого, передбачено проведення службової перевірки, у зв'язку з чим створено відповідну комісію.

18 червня 2014 року проведено перевірку з метою встановлення винних посадових осіб Головного управління, причетних до підготовки та погодження наказів про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та надання земельних ділянок гр. ОСОБА_4 за результатами якої складено відповідний акт. Тобто, в місячний строк встановлено винних осіб.

19 червня 2014 року Наказом Головного управління Держземагентства у Запорізькій області № 05/07-13 за виявлені під час перевірки порушення притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани винних посадових осіб, серед яких, ОСОБА_1

Отже, відповідачем проступок виявлено 18.06.2014 року, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності датується 19 червня 2014 року.

За змістом статті 14 Закону України "Про державну службу" Дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Згідно статті 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст.147 КзПП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Наслідки порушення враховуються при визначені тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення.

Ч. 2 ст. 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порушення було вчинено позивачем 23.01.2014, а отже, з моменту вчинення проступку до моменту винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності Головним управлінням шестимісячний строк не було пропущено.

Вищенаведене спростовує припущення позивача в частині того, що Головним управлінням пропущені строки притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Нормами ст. 149 КЗпП України встановлений порядок застосування дисциплінарних стягнень. Зокрема, ч. 4 вказаної статті встановлено, що стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Тобто, законодавець передбачив особисту присутність працівника під час процедури повідомлення йому виду стягнення. Враховуючи, що позивача було відсторонено від посади, вона не перебувала на робочому місці та, як зазначалося вище, її місцезнаходження роботодавцю відомо не було, він був позбавлений можливості з причин, від нього не залежних, повідомити працівникові під розписку про оголошене в наказі стягнення. Наряду з цим, про вищевказану обставину працівниками кадрової служби відповідача було складено акт від 19.06.2014 про неможливість повідомити позивачу зміст вказаного наказу.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Головного управління не було можливості під розписку повідомити позивача про зміст стягнення, оголошеного в наказі від 19.06.2015 №03/07-13 у зв'язку з її відстороненням від посади та, відповідно, відсутністю на робочому місці. Вказане відсторонення обумовлюється наявністю ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2014 року та прийнятим наказом Головного управління від 16.06.2015 № 29/07-07.

Разом з тим, ОСОБА_1 в своєму позові не обґрунтувала та не надала жодних доказів того, що їй були спричинені моральні страждання (відсутні довідки з закладів Міністерства охорони здоров'я, висновки експертів про те, що вона перебувала на лікарняному або зверталась за допомогою до лікарів), не зрозуміло, яким чином ситуація, зазначена в позові, призвела до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Окремо слід зазначити, що відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальне провадження №0000131 від 10.04.2014 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 368 КК України діяння, передбачене частиною першою або другою цієї статті, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, - карається позбавленням волі на строк від п'яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.

Як свідчить зміст ухвали Орджонікідзевського районного суду від 12.08.2014 по справі №335/9270/14-к (1-кс/335/3643/2014) 13.06.2014 ОСОБА_1 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

14.06.2014 ОСОБА_1 було письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про правомірність винесеного наказу №03/07-13 від 19.06.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", а позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 27.04.2015 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов