Справа № 2а-2001/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2010 р. Справа № 2a-2001/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді Тимощука О.Л.,

судді: Лучко О.О., Панікара І.В.,

при секретарі Дущак С.М.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 комітету України із земельних ресурсів: ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5 управління Держкомзему в Івано-Франківській області: ОСОБА_4, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Гео»

до ОСОБА_3 комітету України із земельних ресурсів, ОСОБА_5 управління Держкомзему в Івано-Франківській області

про визнання протиправними дій та скасування наказів № 241 від 16.03.2010р. та № 334 від 26.04.2010р., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Гео»(надаліпозивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до Державного комітету України із земельних ресурсів, ОСОБА_5 управління Держкомзему в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та скасування наказів № 241 від 16.03.2010р. та № 334 від 26.04.2010р.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що проведення позапланової перевірки на підставі наказу від 16.03.2010р. №241 та прийняття наказу № 334 від 26.04.2010 року про анулювання ліцензії серії АВ № 305406 виданої позивачу 01.03.2007 року на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт є протиправними.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги, викладені в адміністративному позові, підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представники відповідачів проти позову заперечили, вказали на те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та представників відповідачів, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку, що в позові слід, відмовити виходячи із наступних підстав.

Згідно з п.2.2. розділу 2 спільного наказу Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва і Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.03.2003р. №30/64, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.03.2003р. за №240/7561 «Про затвердження Порядку контролю за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних та землеоціночних робіт»позапланові перевірки здійснюються органами контролю лише на підставі надходження до них у письмовій формі заяви (повідомлення) про порушення ліцензіатом Ліцензійних умов або з метою перевірки виконання розпоряджень про усунення порушень Ліцензійних умов.

На виконання вищевказаного наказу ОСОБА_5 управлінням Держкомзему у Івано-Франківській області, за результатами отриманої інформації, при перевірці якості виконання позивачем документації із землеустрою та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності були виявлені порушення, про що направлено до Державного комітету України із земельних ресурсів листа від 23.02.2010року №10-04/99 з проханням включити ПП"Гео" в графік позапланових перевірок.

Так, наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №241 від 16.03.2010р. „Про проведення позапланової перевірки ПП «Гео»за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт створено комісію, якій доручено з 12 по 13 квітня 2010р. провести позапланову перевірку ПП «Гео»за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт та видано посвідчення від 17.03.2010р. №80, наявне в матеріалах справи.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 13.04.2010р. №32 про неможливість ліцензіата забезпечити виконання ліцензійних умов, встановлених для певного виду господарської діяльності, у звязку із:

- не відповідністю, в повній мірі, фахового складу позивача кваліфікаційним вимогам, які визначені пунктом 3.2. Ліцензійних умов;

- невідповідністю юридичної адреси фактичній адресі здійснення господарської діяльності;

- неповідомлення Держкомзему про обсяги виконаних робіт із землеустрою за 2009 рік до 15.01.2010р. за встановленою формою, як це визначено п.1.21. Ліцензійних умов.

Вищевказаним актом встановлено, що станом на 01.01.2010р. позивачем не приведено свою діяльність у відповідність до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт»№423 від 05.08.2009р, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 31 серпня 2009 року за №821/16837.

У звязку із виявленими порушеннями, наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №334 від 26.04.2010р. «Про питання ліцензування робіт із землеустрою, землеоціночних робіт»анульовано ліцензію серії АВ №305406 від 01.03.2007р., видану позивачу на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт.

Згідно із ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні до 01.01.2011року встановлено мораторій на здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами щодо суб'єктів малого підприємництва, крім: проведення перевірок суб'єктів малого підприємництва, господарська діяльність яких віднесена до високого ступеня ризику, критерії визначення якого затверджено Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Так статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»передбачено, що підставою для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Як зазначено в статті 20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»від 01.06.2000р. № 1775-III, із змінами і доповненнями, державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Абзацом десятим цієї статті Закону передбачено, що позапланові перевірки здійснюють органи ліцензування або спеціально уповноважений орган з питань ліцензування лише на підставі надходження до них у письмовій формі заяви (повідомлення) про порушення ліцензіатом ліцензійних умов або з метою перевірки виконання розпоряджень про усунення порушень ліцензійних умов.

Крім цього, відповідно до абз.2 п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України „Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року від 21.05.2009р. №502 встановлено обмеження щодо проведення позапланових перевірок суб'єктів господарювання, крім перевірок, що проводяться за зверненнями фізичних і юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства або за поданням суб'єктом господарювання до відповідного органу письмової заяви про проведення перевірки за його бажанням.

Із системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що позапланові перевірки проводяться уповноваженим органом або органом ліцензування за наявності письмового звернення (повідомлення) про порушення ліцензіатом ліцензійних умов та згоди відповідного центрального органу влади, а отже оскаржувана перевірка проводилась на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Згідно із ст.93 Цивільного кодексу України, абзацом шостим статті 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцезнаходження юридичної особи це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Судом встановлено, що юридична адреса, зазначена в ліцензії позивача відповідає відомостям, вказаним в свідоцтві про державну реєстрацію ПП „Гео та є адресою проживання його керівника. В статті 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців зазначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. А тому, колегія суддів приходить до висновку, що невідповідність фактичної адреси субєкта господарювання з його юридичною адресою, відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру не є порушенням, в розумінні статті 17 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності".

Відповідно до ст.8 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, положення якого встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші вимоги для провадження певного виду господарської діяльності. Суб'єкт господарювання зобов'язаний провадити певний вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до встановлених для цього виду діяльності ліцензійних умов. Абзацом восьмим, вищевказаної статті Закону передбачено, що ліцензійні умови та зміни до ліцензійних умов підлягають оприлюдненню у порядку, встановленому законодавством, і набирають чинності через десять днів з дати державної реєстрації нормативно-правового акта, якщо в ньому не передбачений пізніший строк набрання чинності.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт» №423 від 05.08.2009р, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 31 серпня 2009 року за №821/16837, який набрав чинності 14.09.2009р., закріплені нові Ліцензійні умови провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт.

Згідно із пунктом 3 цього наказу ліцензіатам, які здійснюють господарську діяльність на підставі чинних ліцензій на проведення землевпорядних робіт, ліцензій на проведення робіт із землеустрою, ліцензій на проведення землеоціночних робіт, необхідно привести свою діяльність у відповідність до вимог Ліцензійних умов, затверджених цим наказом до 01.01.2010р.

Відповідно до п.п.3.2.1., пункту 3.2., розділу ІІІ „Вимоги до ліцензіатів, які здійснюють господарську діяльність щодо проведення робіт із землеустрою Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт, затверджених наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №423 від 05.08.2009р. (надалі - Ліцензійні умови) для провадження робіт із розроблення загальнодержавної й регіональної (республіканської) програм використання та охорони земель; розроблення схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень встановлені наступні кваліфікаційні вимоги, а саме: наявність у складі ліцензіата спеціалістів, які закінчили вищий навчальний заклад за спеціальностями «економіка», «правознавство», «агрохімія і ґрунтознавство», «містобудування».

Як вбачається з матеріалів справи, на момент перевірки у фаховому складі позивача виявлено відсутність спеціаліста за спеціальністю „землевпорядкування або „землевпорядкування та кадастр за освітньо кваліфікаційним рівнем спеціаліст, магістр із стажем роботи за спеціальністю не менше 3-ох років, а також відсутність спеціаліста, який закінчив вищий навчальний заклад за спеціальностями „агрохімія і ґрунтознавство.

Судом встановлено, що на наступний день після перевірки позивачем прийнято на постійну основу спеціаліста з вищою освітою за спеціальністю „Землевпорядкування та кадастр із стажем роботи відповідно до Ліцензійних умов, про що повідомлено відповідача цінним листом (а.с.25). Проте, позивач не зміг забезпечити наявність працівника за спеціальністю „агрохімія і ґрунтознавство (п.п.3.2.1., пункту 3.2. Ліцензійних умов) згідно коду господарської діяльності - 57.01.03 „розроблення схем землеустрою і техніко-економічне обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, зазначеного в ліцензії Серія АВ №305406, пояснивши суду, що не здійснює даний вид господарської діяльності.

На думку колегії суддів, виходячи із змісту п.8 ст.8 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»(надалі Закон), дане твердження позивача є безпідставним, оскільки, у разі якщо суб'єкт господарювання провадить вид господарської діяльності, зазначений в статті 9 цього Закону, не в повному обсязі, а частково або з окремих робіт, операцій, послуг, ліцензійні умови поширюються на суб'єкта господарювання в частині, що встановлює вимоги до провадження господарської діяльності, зазначеної в ліцензії. Окрім цього, позивач не був позбавлений можливості скористатись правом на переоформлення ліцензії, оскільки відповідно до вимог ст.16 Закону зміни, пов'язані з провадженням ліцензіатом певного виду господарської діяльності, вказаного в статті 9 цього Закону є підставою для переоформлення ліцензії.

Слід значити, що відповідно до встановленого перевіркою порушення обовязок подання Держкомзему інформації про обсяги виконаних робіт із землеустрою до 15 січня наступного за звітним року за встановленою формою, відповідно до п.1.21. Ліцензійних умов, є складовою загальних положень, а не вимогою до ліцензіатів, а тому не може слугувати обставиною для встановлення факту неможливості останнього забезпечити виконання ліцензійних умов.

Відповідно до статті 20 Закону за результатами перевірки орган ліцензування в останній день перевірки складає акт у двох примірниках. Один примірник видається керівнику юридичної особи або фізичній особі - підприємцю, який перевірявся, другий - зберігається органом ліцензування. Орган ліцензування не пізніше п'яти робочих днів з дати складання акта перевірки порушень ліцензійних умов видає розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов або приймає рішення про анулювання ліцензії.

Згідно із статтею 21 Закону акт про неможливість ліцензіата забезпечити виконання ліцензійних умов, встановлених для певного виду господарської діяльності є підставою для анулювання ліцензії.

Судом встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного наказу №334 від 26.04.2010р., яким анульовано ліцензію позивача, останнім не забезпечено належний фаховий склад спеціалістів, чим порушено п.3.2. Ліцензійних умов.

На підставі вищенаведеного, зважаючи на імперативний характер ст.ст.8,9,20,21 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», пункту 3 наказу Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт»№423 від 05.08.2009р. колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) Тимощук О.Л.

Судді Лучко О.О.

ОСОБА_7

Постанова складена в повному обсязі 22.06.2010 року.