Справа № 826/23625/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Київ справа № 826/23625/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ»
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
про визнання протиправними та скасування розпоряджень від 29 вересня 2015 року № № 2343, 2344, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16 жовтня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» (далі - ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ», Товариство, позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування розпоряджень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг, відповідач) «Про застосування заходу впливу до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» від 29 вересня 2015 року № 2343 (далі - оскаржуване рішення 1) та «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» від 29 вересня 2015 року № 2344 (далі - оскаржуване рішення 2).

В обґрунтування своїх позовних вимог стосовно оскаржуваного рішення 1 позивач зазначає, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства, не був спочатку складений акт про правопорушення, а відразу був застосований захід впливу.

За вказаних обставин, позивач вважає, що за відсутності попередньо складеного Нацкомфінпослуг акту про правопорушення, в якому документально були б закріплені факти таких порушень Товариством, оскаржуване рішення 1, яким його зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги, прийнято відповідачем передчасно, з порушенням вимог Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 20.11.2012 № 2319.

Як наслідок, на переконання позивача, вказане вище рішення суб'єкта владних повноважень підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стосовно оскаржуваного рішення 2 позивач зазначає, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства, не виносилось спочатку розпорядження про усунення порушень, а відразу були анульовані всі ліцензії на провадження страхової діяльності Товариства.

За вказаних обставин, позивач вважає, що за відсутності припису Нацкомфінпослуг про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, в якому вимагалося б від Товариства вжиття заходів для усунення порушення (часткове ненадання документів), оскаржуване рішення 2, яким анульовані всі ліцензії на провадження страхової діяльності Товариства, прийнято відповідачем передчасно, без врахування положень п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про страхування» та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Як наслідок, на переконання позивача, вказане вище рішення суб'єкта владних повноважень також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити.

Нацкомфінпослуг своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалася.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 30.10.2015 представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення його представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі розпорядження Нацкомфінпослуг про схвалення рішення про видачу свідоцтва від 26.07.2012 № 671, Товариству з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» 26 липня 2012 року видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії СТ № 600, реєстраційний номер: 11102717, код фінансової установи: 11.

До видів діяльності ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ» за КВЕД-2010 відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АБ № 809125 відноситься 65.12 Інші види страхування, крім страхування життя.

Позивач мав ліцензії на право здійснення страхової діяльності у формах добровільного та обов'язкового страхування.

На адресу позивача від Нацкомфінпослуг надійшло її Повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) від 28.07.2015 № 4553/13-8, в якому повідомлялось, що відповідно до норм чинного законодавства та Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Нацкомфінпослуг на III квартал 2015 року, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 16.07.2015 № 1737, у термін з 07.09.2015 по 25.09.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг буде здійснено плановий захід державного нагляду (контролю) шляхом проведення перевірки Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» (код за ) на предмет дотримання вимог законодавства у сфері ринків фінансових послуг.

Так, на підставі Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Нацкомфінпослуг на III квартал 2015 року, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 16.07.2015 № 1737, відповідачем 19 серпня 2015 року виданий Наказ № 173.

На підставі Наказу Нацкомфінпослуг від 19.08.2015 № 173, інспекційній групі 19.08.2015 видано Направлення № 10/13-15 на здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) шляхом проведення перевірки ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ» на предмет дотримання вимог законодавства у сфері ринків фінансових послуг за період з « 01» січня 2013 року по « 07» вересня 2015 року.

Згідно даних вказаного вище направлення від 19.08.2015 № 10/13-15 плановий захід державного нагляду (контролю) має бути здійснений в термін, починаючи з 07.09.2015 по 25.09.2015.

Так, у період з 07.09.2015 по 25.09.2015 Нацкомфінпослуг на підставі вказаних вище наказу та направлення було проведено планову виїзну перевірку дотримання ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ» вимог законодавства у сфері ринків фінансових послуг, що зафіксовано в Журналі реєстрації перевірок № 1 ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ» та за наслідками проведення якої був складений Акт перевірки дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері ринків фінансових послуг № 15/13-15 від 25 вересня 2015 року (далі - Акт № 15/13-15).

Одночасно, 25 вересня 2015 року Нацкомфінпослуг був складений Акт про відмову Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» у проведенні перевірки Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 16/13-15/л (далі - Акт № 16/13-15/л).

Розглянувши Акт перевірки дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері ринків фінансових послуг № 15/13-15 від 25.09.2015, 29 вересня 2015 року Нацкомфінпослуг було прийнято Розпорядження «Про застосування заходу впливу до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» № 2343 (далі - Розпорядження № 2343), яким ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ» приписано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 29.10.2015 (оскаржуване рішення 1).

Одночасно, 29 вересня 2015 року Нацкомфінпослуг було прийнято Розпорядження «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» № 2344 (далі - Розпорядження № 2344), яким анульовано ліцензії Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» на провадження страхової діяльності з таких видів: добровільного страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту) (серія АЕ № 284267); добровільного страхування водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту) (розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.07.2015 № 1647); добровільного страхування майна [крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту), вантажів та багажу (вантажобагажу)] (серія АЕ № 284050); добровільного страхування фінансових ризиків (серія АЕ № 284051); добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (серія АЕ № 284052); добровільного страхування вантажів та багажу (вантажобагажу) (серія АЕ № 284049); добровільного страхування від нещасних випадків (серія АЕ № 284266); добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ (серія АЕ № 284265); добровільного страхування медичних витрат (розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.07.2015 № 1647); добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) (розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.07.2015 № 1647); добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)) (серія АЕ № 284264); обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів (розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.07.2015 № 1647) (оскаржуване рішення 2).

Незгода з Розпорядженнями № № 2343 та 2344 від 29.09.2015 обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані позивачем докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III (далі - Закон № 2664-III), Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР), Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (далі - Положення № 2319), Правил проведення перевірок (інспекцій) Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затверджених Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.11.2012 № 2422, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.02.2013 за № 211/22743 (далі - Правила № 2422) та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом № 2664-III.

Закон, що регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб є Закон № 85/96-ВР.

Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів України з питань регулювання ринків фінансових послуг, Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070, та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність на ринках фінансових послуг були розроблені Правила № 2422.

Вказані Правила встановлюють єдиний порядок здійснення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг), нагляду за наданням фінансових послуг і дотриманням чинного законодавства у відповідній сфері шляхом проведення її уповноваженими особами виїзних та безвиїзних перевірок (інспекцій) учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг), їх афілійованих та споріднених осіб, які проводяться самостійно чи разом з іншими уповноваженими органами державної влади.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення 1, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6.2 Правил № 2422 за результатами перевірки інспекційна група складає акт перевірки у двох примірниках, який повинен містити такі відомості, як зміст виявлених порушень законодавства про фінансові послуги з посиланням на відповідну правову норму законодавства про фінансові послуги.

При цьому, у відповідності до п. 6.7 Правил № 2422 у разі ненадання об'єктом нагляду документів, необхідних для проведення перевірки, за наявності причин (втрата, вилучення документів тощо) в акті перевірки робиться про це запис із зазначенням причин. У такому випадку до акта перевірки мають бути додані письмові пояснення керівника об'єкта нагляду або особи, що виконує його обов'язки, щодо причин ненадання документів, необхідних для проведення перевірки. Крім того, до акта перевірки у разі наявності долучаються документи або належним чином засвідчені копії документів (витяги з документів), що підтверджують причини відсутності необхідних документів.

Заперечення, зауваження, пояснення до акта перевірки (за їх наявності), надані керівником об'єкта нагляду або особою, що виконує його обов'язки, є невід'ємною частиною акта перевірки (п. 6.8 Правил № 2422).

Як вбачається з Акту № 15/13-15, на підставі якого було винесено оскаржуване рішення 1, у ньому відсутні будь-які посилання на ненадання позивачем витребовуваних відповідачем документів; не зазначено про порушення позивачем п. 5.2 Правил № 2422; не додано пояснень позивача щодо причин ненадання документів та інформації, що були надані листом «Щодо надання документів фінансової установи», який отримано відповідачем 08.09.2015, та Висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки по заяві гр-на ОСОБА_2 від 18.06.2015, що підтверджує причини відсутності документів.

З приводу встановленого, суд зазначає, що відповідно до п. п. 1.4, 1.5 Положення № 2319 заходи впливу застосовуються в порядку, визначеному цим Положенням.

Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

За приписами п. 1.6 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Згідно з п. 1.7 Положення № 2319 рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.11 Положення № 2319 визначено, що посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення.

Належним чином оформлені акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис (п. 1.12 Положення № 2319).

Як визначено пунктом 2.1 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг може застосовувати, зокрема, такий захід впливу, як зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення.

Згідно з п. 2.2 Положення № 2319 рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Письмове розпорядження (припис) Нацкомфінпослуг повинно містити, зокрема, посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксоване порушення законодавства про фінансові послуги.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та матеріалів перевірки позивача, акт про правопорушення не складався, а відразу було винесене оскаржуване Розпорядження № 2343 про застосування заходу впливу.

Виходячи з системного аналізу встановлених вище обставин та приписів норм чинного законодавства, суд вважає, що за відсутності попередньо складеного Нацкомфінпослуг акту про правопорушення, в якому документально були б закріплені факти таких порушень ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ», оскаржуване рішення 1, яким суб'єкта господарювання зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги, прийнято Нацкомфінпослуг передчасно, з порушенням вищезазначених вимог Положення № 2319.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, про невідповідність оскаржуваного Розпорядження № 2343 приписам норм чинного законодавства, що має наслідком визнання його протиправним та скасування.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення 2, суд зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного Розпорядження № 2344, підставою для його прийняття стало ненадання позивачем частини витребуваних інспекційною групою Нацкомфінпослуг документів, а відтак, на думку відповідача, позивачем відмовлено у проведенні перевірки Нацкомфінпослуг, а саме не допущено уповноважених посадових осіб Нацкомфінпослуг до здійснення перевірки додержання Товариством вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав, зокрема, не надано документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб Нацкомфінпослуг.

Тобто, підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензій став акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування (п. 8 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII) (далі - Закон № 222-VIII).

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 16 Закону № 222-VIII підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об'єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).

Тобто, оскаржуване Розпорядження № 2344 винесене відповідачем виключно з однієї підстави - ненадання на визначену Нацкомфінпослуг дату витребуваних документів.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до п. 6.7 Правил № 2422 у разі ненадання об'єктом нагляду документів, необхідних для проведення перевірки, за наявності причин (втрата, вилучення документів тощо) в акті перевірки робиться про це запис із зазначенням причин. У такому випадку до акта перевірки мають бути додані письмові пояснення керівника об'єкта нагляду або особи, що виконує його обов'язки, щодо причин ненадання документів, необхідних для проведення перевірки. Крім того, до акта перевірки у разі наявності долучаються документи або належним чином засвідчені копії документів (витяги з документів), що підтверджують причини відсутності необхідних документів.

Згідно з п. 4.2 Правил № 2422 керівник та члени інспекційної групи при проведенні перевірки зобов'язані, зокрема, скласти окремі акти відповідно до пункту 6.10 розділу VI названих Правил.

Так, у відповідності до п. 6.10 Правил № 2422 керівник та члени інспекційної групи складають окремі акти у разі: а) відсутності об'єкта нагляду за заявленим місцезнаходженням відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі фінансових установ, інших реєстрах (переліках); б) недопуску інспекційної групи до проведення перевірки; в) відмови об'єкта нагляду від проведення перевірки; г) відмови об'єкта нагляду у прийнятті вилучених документів.

Такі акти у разі їх складання долучаються до акта перевірки об'єкта нагляду.

Вказаними Правилами № 2422 не передбачено складання окремого акту у випадку ненадання або часткового ненаданням об'єктом нагляду інформації та документів в ході проведення перевірки (інспекції).

При цьому, ненадання або часткове ненадання позивачем інформації та документів в ході проведення перевірки не може розцінюватися як недопуск уповноважених посадових осіб Нацкомфінпослуг до здійснення перевірки додержання ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ» вимог відповідних ліцензійних умов, як зазначено в Акті № 16/13-15/л, оскільки фактично така перевірка відповідачем була проведена та за її результатами складено Акт № 15/13-15.

Крім того, згідно з Журналом реєстрації перевірок № 1 ТДВ «СК «ФІНГАРАНТ», копія якого наявна в матеріалах справи, посадові особи суб'єкта владних повноважень були допущені для проведення перевірки позивача згідно направлення на здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) від 19.08.2015 № 10/13-15, про що свідчать особисті підписи осіб в Журналі, які проводили перевірку.

Відтак, відповідно до вимог п. п. 6.7, 6.10 Правил № 2422 відповідач був зобов'язаний відобразити факт ненадання позивачем документів саме в Акті № 15/13-15, а не складати Акт про відмову № 16/13-15/л, зазначивши відповідні причини, а також додати письмові пояснення керівника підприємства позивача щодо причин ненадання документів, необхідних для проведення перевірки, та долучити наданий позивачем документ, що підтверджує причини відсутності необхідних документів, як то Висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки по заяві гр-на ОСОБА_2 від 18.06.2015, який отримано відповідачем 08.09.2015.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, про невідповідність оскаржуваного Розпорядження № 2344 приписам норм чинного законодавства, що має наслідком визнання його протиправним та скасування.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що оскаржувані розпорядження від 29 вересня 2015 року № № 2343 та 2344 не ґрунтуються на обставинах справи та нормах чинного законодавства, а тому такі рішення мають бути визнані протиправними та скасовані.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення його представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог позивача повністю.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 436,00 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про застосування заходу впливу до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» № 2343 та «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ № 2344 від 29 вересня 2015.

3. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на користь Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФІНГАРАНТ» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко