Справа № 2-а/0614/6629/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Міхненко С.Д.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" жовтня 2012 р. Справа № 2-а/0614/6629/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "23" квітня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання коштів. Посилаючись на те, що такі виплати не проводяться у розмірі, встановленому вказаними статтями, позивач просив визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати останнього провести перерахунок та виплату коштів з 01.08.1996р.

Ухвалою суду від 14.07.2011р. позовні вимоги за період з 01.08.1996р. по 11.01.2011р. залишені без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2012 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу за період часу з 12.01.2011р. по 12.07.2011р. доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру в розмірах менших ніж визначено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу за період часу з 12.01.2011р. по 12.07.2011р. доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розмірів даної доплати - однієї мінімальної заробітної плати з урахуванням проведених виплат.

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову в частині задоволення позовних вимог скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, відповідач зазначає, що суд не дослідив та не проаналізував постанову Кабінету Міністрів України № 836, від 26.07.1996р., на підставі якої були здійсненні нарахування вищевказаних виплат.

Вважаючи, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права позивач також, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив:

- визнати дії відповідача неправомірними;

- зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату коштів, передбачених ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.08.1996р;

- зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу інфляційні втрати за кожен календарний місяць, починаючи з 01.08.1996р., помноживши на коефіцієнт інфляції за всі наступні місяці на момент фактичної виплати, без врахування коефіцієнту за місяць, коли ця сума була повинна виплачена;

- зобов'язати відповідача сплатити 3% річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 01.08.1996р. по момент фактичної виплати.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга відповідача задоволенню не підлягає, а скарга позивача підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача, віднесений до 4 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 51 зазначеного Закону передбачено, що особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України № 836, від 26.07.1996р., № 530 від 28.05.2008р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Положення частини 3 статті 28 вищезазначеного Закону не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Вимоги позивача, викладені в апеляційній скарзі, про:

- зобов'язання відповідача відшкодувати позивачу інфляційні втрати за кожен календарний місяць, починаючи з 01.08.1996р., помноживши на коефіцієнт інфляції за всі наступні місяці на момент фактичної виплати, без врахування коефіцієнту за місяць, коли ця сума була повинна виплачена;

- зобов'язання відповідача сплатити 3% річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з 01.08.1996р. по момент фактичної виплати; не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги за період з 12.01.2011р. по 12.07.2011р., а не з 01.08.1996р., не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Заява про поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем не подавалась.

Як зазначалось вище, ухвалою суду першої інстанції від 14.07.2011р. позовні вимоги за період з 01.08.1996р. по 11.01.2011р. залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Вказана ухвала в частині залишення позовної заяви без розгляду сторонами не оскаржувалась.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 12.07.2011р., про що свідчить штемпель суду першої інстанції, отже шестимісячний строк звернення до адміністративного суду починається з 12.01.2011р., а тому підстави для задоволення позовних вимог з 01.08.1996р. відсутні.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання останнього здійснити позивачу виплату коштів відповідно до ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак помилково не задовольнив позовну вимогу позивача про здійснення перерахунку та виплату коштів, передбачених ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки як вбачається з адміністративного позову така вимога позивачем заявлялась, крім того в матеріалах справи знаходяться докази про те, що позивач отримує виплати, передбачені вказаною статтею Закону.

Відповідно до приписів ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є, зокрема, правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, постанова суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197,198,201,207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2012 року змінити та викласти в наступній редакції.

"Визнати протиправними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_3 за період часу з 12.01.2011р. по 12.07.2011р. доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірах менших ніж визначено ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 за період часу з 12.01.2011р. по 12.07.2011р.:

- доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розмірів даної доплати - однієї мінімальної заробітної плати;

- додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі віднесеній до 4 категорії постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 15% мінімальної пенсії за віком; з урахуванням проведених виплат."

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Шевченка, 36,с.Українка,Малинський район, Житомирська область,11633

3- відповідачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області пл. Соборна, 12 А,м. Малин,Житомирська область,11601