Справа № 826/14091/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 жовтня 2015 року № 826/14091/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомНепідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «ВСІ»
до Відділу державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Непідприємницьке товариство «Відкритий недержавний пенсійний фонд «ВСІ» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві (далі по тексу - відповідач) в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві від 30 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 43111901 з примусового виконання виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року у справі № 826/6309/13-а;

зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року у справі № 826/6309/13-а;

встановити судовий контроль за виконанням постанови по справі, зобов'язати відповідача протягом десяти днів з дати винесення постанови суду подати звіт про її виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 26 серпня 2015 року адміністративну справу № 826/14091/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 28 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 28 вересня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач участі повноважного представника не забезпечив, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року у справі № 826/6309/13-а, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2014 року, визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення пенсійних активів у розмірі 2 310 351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одна) грн. 45 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві "Банк "Таврика" згідно договору банківського вкладу від 29.07.2010 року № 698 та зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бульвар Шевченка, 33-б; код за ) повернути непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд ВСІ" (01030, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 23; код за ) пенсійні активи у розмірі 2 310 351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 45 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві "Банк "Таврика" згідно договору банківського вкладу від 29.07.2010 року № 698.

25 жовтня 2013 року Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист.

23 квітня 2014 року позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Так, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві від 28 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43111901 по примусовому виконанню виконавчого листа № 826/6309/13-а від 25 жовтня 2013 року про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бульвар Шевченка, 33-б; код за ) повернути непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд ВСІ" (01030, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 23; код за ) пенсійні активи у розмірі 2 310 351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 45 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві "Банк "Таврика" згідно договору банківського вкладу від 29.07.2010 року № 698.

Вищезазначеною постановою, Боржнику надано семиденний строк для самостійного виконання рішення суду.

Листом від 06 травня 2014 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до відповідача, яким просив відкласти виконавчі дії відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з надходженням постанови про відкриття виконавчого провадження до Фонду 05 травня 2014 року, внаслідок чого Фонд позбавлений можливості виконати постанову протягом 7 днів.

У зв'язку з вищезазначеними підставами, 07 травня 2014 року державним виконавцем відповідно до вимоги статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 12 травня 2014 року.

13 травня 2015 державним виконавцем направлено вимогу до Фонду, щодо зобов'язання останнього в п'ятиденний термін з дня отримання даної вимоги, вчинити дії щодо повернення непідприємницькому товариству «Відкритий недержавний пенсійний фонд ВСІ» пенсійні активи у розмірі 2 310 351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 45 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика» згідно договору банківського вкладу від 29.07.2010 року № 698.

У свою чергу, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до відповідача з листом від 19 травня 2014 року №09-2684/14, яким просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з вчиненнням дії щодо повернення НТ «ВНПФ «ВСІ» пенсійних активів, а саме прийнято розпорядження від 13 травня 2014 № 1-Р, яким зобов'язано уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» Лемеша М.В. повернути НТ «ВНПФ «ВСІ» пенсійні активи у розмірі 2 310 351,45 грн.

Однак, листом від 23 травня 2014 року державним виконавцем відмовлено у закінченні виконавчого провадження ВП № 43111901, оскільки станом на 23 травня 2015 року пенсійні активи у розмірі 2 310 351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 45 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика» згідно договору банківського вкладу від 29 липня 2010 року № 698 не повернуті непідприємницькому товариству «Відкритий недержавний пенсійний фонд «ВСІ», а відтак, рішення суду боржником не виконано.

У зв'язку з цим 23 травня 2014 року, на виконання вимог статей 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2014 року № 826/6309/13-а, про роз'яснення постанови від 16 жовтня 2013 року по справі № 826/6309/13-а в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству «Відкритий недержавний пенсійний фонд ВСІ» пенсійні активи у розмірі 2310351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 45 коп., розміщені у публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика» згідно договору банківського вкладу від 29.07.2010 року № 698, зазначено, що вказане рішення має виконуватись Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів, джерела яких визначаються статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до вимог статей 57, 65, 66 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, 20 червня 2014 року відповідачем направлена вимога державного виконавця, якою зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в п'ятиденний термін з дня отримання даної вимоги повідомити відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за рахунок яких коштів та з яких рахунків підлягає списання вищезазначеної суми.

Одночасно зазначено, що у разі не надання Фондом рахунків з яких підлягає списання коштів в сумі 2 310 351, 45 грн., державним виконавцем відповідно до вимог статті 1071 Цивільного кодексу України, статей 52, 57, 65, 66 Законом України «Про виконавче провадження» та главою 5 Інструкції НБУ «Про безготівкові розрахунки в України в національній валюті» буде направлено» платіжні вимоги на всі рахунки які відкриті Фондом гарантування вкладів фізичних осіб для списання вищезазначеної суми.

Враховуючи, що станом на 08 липня 2014 року до відділу не надійшло жодного повідомлення від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідачем підготовлено та направлено платіжні вимоги до банківських установ для списання коштів.

23 липня 2014 року Фонд гарантування вкладів фізичних звернувся до відповідача із заявою №09/5007/14, якою просив зупинити виконавче провадження № 433111901 та звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Так, відповідач листом від 29 липня 2014 року повідомив боржника, про незрозумілість підстав для звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду або із заявою про встановлення чи заміну способу і порядку виконання.

29 липня 2014 року відповідачем направлено вимогу державного виконавця, якою зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в п'ятиденний термін з дня отримання даної вимоги повідомити відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за рахунок яких коштів та з яких рахунків підлягає списання вищезазначеної суми.

Крім того, 13 серпня 2014 року державним виконавцем повторно направлено платіжні вимоги до банківських установ для списання коштів.

До Відділу повернулася вимога без виконання, у зв'язку з неможливістю списання коштів з рахунку платника з причини наявності заборони відчудження коштів, які обслуговуються на рахунках платника та які мають надійти на його користь у майбутньому, зареєстрованої у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 22 серпня 2014 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року № 826/7685/14, ухвалено апеляційну скаргу третьої особи НП «ВНПФ «ВСІ» - задовольнити та в задоволенні адміністративного позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, треті особи НП «ВНПФ «ВСІ», ПАТ «Банк «Таврика» про скасування простанови від 23 травня 2014 року ВП№43111901 - відмовити.

Одночасно, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року №826/15132/14 визнано протиправними дії Національного банку України щодо повернення без виконання реєстру платіжних вимог №1330/4 від 13.08.2014 винесених у межах ВП №43111901 з посиланням на статтю 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, 29 січня 2015 року державним виконавцем направлено відповідний лист до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо сплати штрафу в сумі 680,00 грн., у зв'язку з тим що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року № 826/7685/14 в задоволенні адміністративного позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, треті особи НП «ВНПФ «ВСІ», ПАТ «Банк «Таврика» про скасування простанови від 23 травня 2014 року ВП№43111901, відмовлено.

29 січня 2015 року державним виконавцем відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешти коштів боржника та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які направлені до відповідних реєструючих органів.

Враховуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року №826/15132/14 щодо визнання протиправних дій Національного банку України щодо повернення без виконання реєстру платіжних вимог №1330/4 від 13.08.2014 винесених у межах ВП №43111901 з посиланням на статті 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 30 січня 2015 року державним виконавцем направлено платіжні вимоги до банківських установ для списання коштів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 грудня 2014 року № К/800/34316/14 ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2014 року скасовано та відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року.

Так, державним виконавцем 12 лютого 2015 року винесено постанову про зняття арешту з грошових коштів боржника та винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешу, які направлені до відповідних реєструючих органів.

10 червня 2015 року відповідачем складено вимогу державного виконавця, якою зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в п'ятиденний термін з дня отримання даної вимоги, повернути непідприємницькому товариству «Відкритий недержавний пенсійний фонд ВСІ» пенсійні активи у розмірі 2 310 351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 45 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика» згідно договору банківського вкладу від 29.07.2010 року № 698.

Враховуючи, що станом на 30 червня 2015 року вимога державного виконавця не виконана, відповідачем на виконання вимог статей 11,89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу від 30 червня 2015 року.

Одночасно, 30 червня 2015 року державним виконавцем відповідно до вимог пункту 11 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 43111901.

Позивач вважаючи вказану постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2015 року ВП № 43111901 протиправно та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, звернувся до Окружного адміністративно суду міста Києва з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 2 названої статті до виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою серед іншого віднесені виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Вищезазначений перелік є вичерпним та встановлює підстави для закриття виконавчого провадження.

Зміст спірної постанови свідчить, що виконавче провадження № 43111901 закінчено на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до частини другої та третьої статті 49 зазначеного Закону у випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, виконавче провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у випадку якщо виконати рішення без участі боржника неможливо підлягає закінченню, у тому числі, після внесення державним виконавцем подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, у випадку, якщо рішення не було виконано після накладення на боржника штрафу відповідно до статті 89 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вже зазначалось, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві від 28 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43111901 по примусовому виконанню виконавчого листа № 826/6309/13-а від 25 жовтня 2013 року про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бульвар Шевченка, 33-б; код за ) повернути непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд ВСІ" (01030, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 23; код за ) пенсійні активи у розмірі 2 310 351 (два мільйони триста десять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 45 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві "Банк "Таврика" згідно договору банківського вкладу від 29.07.2010 року № 698.

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 43111901, вбачається, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківському районного управління юстиції у м. Києві складались відповідні вимоги та виносились постанови про накладення штрафу від 23 травня 2014 року, якою на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб накладено штраф у розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду та від 30 червня 2015 року - за повторне невиконання у розмірі 1360,00 грн.

Крім того, відповідачем неодноразово направлялись платіжні вимоги до банківських установ для списання коштів з рахунків боржника.

Також із зазначених матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 30 червня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України складено подання «Про притягнення божника до кримінальної відповідальності відповідно до закону» до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для вирішення питання щодо порушення кримінального провадження та притягнення до кримінальної відповідальності керівника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відтак, враховуючи встановлення вчинення відповідачем всіх необхідних дій для примусового виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року у справі № 826/6309/13-а у відповідності про Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що у державного виконавця були наявні правові підстави для закінчення виконавчого провадження ВП № 43111901 на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та як наслідок винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2015 року ВП № 4311901.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «ВСІ» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник