Справа № 808/213/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" жовтня 2015 р. справа № 808/213/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача Кучеренко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі №808/213/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

встановив:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000280/1 від 18.07.2014 року;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00469 від 18.07.2014 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що витребування відповідачем додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав. Неподання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Запорізькій митниці достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Запорізька митниця оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач, зокрема, зазначає, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару позивачем митницею було встановлено, що документи, надані до митного контролю та до митного оформлення, не містять всіх відомостей відповідно до обраного

декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. Надані позивачем на вимогу відповідача додаткові документи також не надали можливості остаточно впевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару. З огляду на викладені обставини, суб'єктом владних повноважень були прийняті оскаржувані позивачем рішення.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до матеріалів справи, між позивачем (покупець) та Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк, США (продавець), було укладено контракт №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу товарів від 10 липня 2013 року, згідно умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти у власність від продавця свіжозаморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти - «товари».

Для здійснення митного оформлення товару 16 липня 2014 року позивачем по електронній системі «MD Office™. MDDeclaration» до м/п «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів було подано митну декларацію №112050000/2014/016504, відповідно до якої була заявлена митна вартість товару у розмірі 56099,95 грн. (тобто 29,27 грн. або 2,50 USD за 1 кг). Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно ч. 10 ст. 58 MК України включає вартість товару згідно рахунків - 656771,88 грн. (56099,95 USD х 11,707174 курс). Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Разом з ВМД позивачем були надані наступні документи: контракт №8S/2013I від 10.07.2013р.; інвойс №WDEL 000998 від 10.05.2014р.; калькуляція постачальника від 10.05.2014р.; прайс-лист від 08.05.2014р.; експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-295 від 02.07.2014р.; міжнародна товарно-транспортна накладна №3840; коносамент №APLU 098726563; сертифікат страхування від 06.05.2014р.; платіжне доручення №32 від 07.07.2014р.; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-03/116052 від 19.12.2013р.; дублікат ветеринарного свідоцтва від 15.07.2014р. серії ГРД-00 №138609; сертифікат відповідності №UA1.041.Х005243-14 від 15.07.2014р.; сертифікат безпеки для здоров'я №UA.3024.231183.14-НU від 25.06.2014р.; сертифікат походження від 11.05.2014р.; сертифікат якості №7 від 08.05.2014р.; екологічна декларація №42997 від 02.07.2014р..

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідач дійшов висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності:

- п.1.5. контракту №8S/2013I від 10.07.2013р. обумовлено вичерпний перелік товаросупровідних документів, але до митного оформлення експортна декларація не надавалася;

- у інвойсі №WDEL 000998 від 10.05.2014 найменування товару зазначено Frozen Pacifc Cod Roe (Морожена ікра тріски в ястиках) у платіжному дорученні №32 від 07.07.14р. у гр. 70 «призначення платежу» зазначено For Frozen Fish №WDEL 000998 DD 10.05.2014р. тобто призначення платежу за заморожену рибу;

- висновок ТПП від 02.07.2014р. № ОИ-295 не містить інформації щодо основних товарних характеристик оцінюваного товару, а саме: вміст або відсутність харчових приправ та добавок також є розбіжності щодо пакування у висновку зазначено пакування 22,45 кг у інвойсі від 10.05.2014р. № WDEL 000998 по 23,134 кг, що свідчить про не об'єктивний аналіз цін на товар.

16 липня 2014 року відповідачем декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; каталогів виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; копії митної декларації країни відправлення.

Крім того зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.6 ст. 53 Митного кодексу України.

18 липня 2014 року позивач на виконання вимоги митного органу надав відповідачу витребувані додаткові документи, а саме: каталог Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк; листи Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк від 10.06.2014р. з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації, з поясненнями про склад бухгалтерської документації постачальника, з доданням контейнерного маніфесту; лист від 17.07.2014р. №06-1376 з поясненнями щодо призначення платежу; експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-329 від 14.07.2014р.

18 липня 2014 року митним органом прийнято Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112050000/2014/000280/1, відповідно до графи 31 якого відповідач визначив митну вартість товару, заявленого позивачем до митного оформлення, за резервним шостим методом.

Також, 18 липня 2014 року в оформлені МД-2 №112050000/2014/ (довідковий №2937) від 16 липня 2014 року було відмовлено, про що оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2014/00469.

У якості причини відмови у митному оформленні (випуску) відповідач в картці відмови зазначив, що митним органом проведено коригування митної вартості та винесене відповідне рішення, що вимагає внесення змін до ВМД.

18 липня 2014 року на підставі рішення митниці декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2014/016731, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 29 959,65 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару №112050000/2014/016504 від 16.07.2014 були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Зокрема, відповідачем зазначено, що відповідно до п.1.5. контракту №8S/2013I від 10.07.2013 обумовлено вичерпний перелік товаросупровідних документів, але до митного оформлення експортна декларація не надавалася. У інвойсі від 10.05.2014 року № WDEL 000998 найменування товару зазначено як «морожена ікра тріски в ястиках», а в платіжному дорученні № 32 від 07.07.2014 року у графі призначення платежу - «за заморожену рибу». Крім того, висновок ТПП від 02.07.2014р. №ОИ-295 не містить інформації щодо основних товарних характеристик оцінюваного товару, а саме: вміст або відсутність харчових приправ та добавок також є розбіжності щодо пакування у висновку зазначено пакування 22,45 кг у інвойсі від 10.05.2014р. №WDEL 000998 по 23,134 кг. На цьому відповідач наголошує і в апеляційній скарзі.

Таки доводи заявника не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції зазначив, що частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість. Серед зазначеного переліку документів відсутні такі документи, як експортна декларація та висновок ТПП. Також вказані документи не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не підтверджують обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України.

Тому, виявлені у вказаних документах неточності чи неповнота інформації не надають митному органу право на витребування додаткових документів.

Щодо посилань відповідача на те, що у інвойсі №WDEL 000998 від 10.05.2014р. найменування товару зазначено Frozen Pacifc Cod Roe (Морожена ікра тріски в ястиках) у платіжному дорученні №32 від 07.07.14р. у гр. 70 «призначення платежу» зазначено For Frozen Fish №WDEL 000998 DD 10.05.2014р. тобто призначення платежу за заморожену рибу, слід врахувати, що загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах для здійснення транскордонних переказів (крім банківських металів) і переказів у межах України, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ (далі - уповноважені банки) та порядку їх виконання, а також порядку зарахування коштів в іноземній валюті або банківських металів на рахунки бенефіціарів та банків встановлює Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 березня 2003 року № 82 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 березня 2003 року за № 224/7545).

Відповідно до пункту 2.6 Положення № 82 платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж в іноземній валюті або перерахування банківських металів та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів або банківських металів бенефіціару.

У реквізиті платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах «Призначення платежу» зазначаються назва, номер і дата документа, на підставі якого здійснюється переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Відповідно до платіжного доручення №32 від 07 липня 2014 року сума передоплати за товар становить 56099,95 USD. Згідно з графою №70 призначення платежу є PREPAYMENT ACCORDING TO CONTRACT 8S/2013IDD 10.07.2013 FOR FROZEN FISH INVOICE WDEL000998 DD 10.05.2014.

Призначенням платежу є передплата за Контрактом №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу на підставі товару, визначеного в інвойсі № WDEL000998 DD 10.05.2014р..

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Контракту №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти у власність від продавця свіжозаморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти.

Відповідно до інвойсу WDEL000998 DD 10.05.2014р. покупець (Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІОН») робить переплату за Frozen Pacifc Cod Roe (Морожена ікра тріски в ястиках) у кількості карт. короба по 23,134 кг., загальною вагою 22439,98 кг., по 2,50 USD на загальну суму 56099,95 USD.

Таким чином позивачем у платіжному дорученні зроблено передоплату за той товар у тій кількості та за ту ціну, яку визначено договірними відносинами між Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк. та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН», які в свою чергу закріплені Контрактом №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу товарів від 10 липня 2013 року та на підставі якого Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк. надано інвойс WDEL000998 DD 10.05.2014р..

При дослідженні платіжного доручення №32 від 07 липня 2014 року судом встановлено, що ним зроблено передоплату за товар визначений в інвойсі WDEL000998 DD 10.05.2014р., а відтак воно відповідає вимогам, визначеним пунктами 2.4 та 2.6 Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів та не містить недоліків які могли б вплинути на суму митної вартості задекларованого товару позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, для витребування додаткових документів, з огляду на що дії митниці по витребування додаткових документів є протиправними.

Таким чином, неподання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі не створює для позивача негативних наслідків.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року по справі 21-262а12.

Враховуючи викладені обставини справи та зазначені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржувані рішення суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах є протиправними.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі №808/213/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко