Справа № 2а-555/08/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 р. Справа № 2273/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2009 року про закриття провадження у справі та на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2009 року про відмову в задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до прокурора Львівської області Баганця О.В. та заступника прокурора Лубчука Д.І. про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокурора Львівської області Баганця О.В. та заступника прокурора Лубчука Д.І. про визнання дій неправомірними.

З врахуванням неодноразових змін та доповнень позовних вимог позивач просив визнати неправомірними дії чи бездіяльність прокурора Львівської області та його заступника у сфері їх владних, управлінських та організаційних повноважень, які неправомірно спрямовані на створення перешкод в реалізації Конституції України, порушення та невиконання Закону України «Про звернення громадян», а також відомчих актів Генеральної прокуратури України та вимог ст..97 КПК України, інших нормативно-правових актів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2009 року провадження у справі закрито, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та розяснено позивачу про його право на звернення до суду в порядку, визначеному нормами КПК України.

04.12.2009 року позивач подав до суду заяву про постановлення додаткової ухвали суду, в якій просив прийняти додаткове рішення або ухвалу в порядку норм ч.1 п.2 ст. 168 КАС України з визначенням способу виконання ухвали щодо розгляду його вимог в порядку іншого судочинства.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2009 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі.

Зазначені ухвали суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на них апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах апелянт зазначає, що ухвали суду першої інстанції є необґрунтованими та винесені з порушенням норм процесуального права.

Апелянт звертає увагу на те, що при постановленні оскаржуваних ухвал суд першої інстанції, не прийняв до уваги його доводи, не дослідив обставини справи, чим позбавив його права на оскарження дій прокурора та не визначив способу захисту його прав за нормами іншого судочинства.

Апелянт просив скасувати ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2009 року та від 18.12.2009 року.

8.06.2010р. ОСОБА_1 подав заяву про уточнення своїх апеляційних вимог, в якій зазначає, що бездіяльність прокурора при вирішенні скарг в порядку ст..97 КПК України підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Просить врахувати відсутність прокурорського реагування на подані в порядку ст..97 КПК України його скарги від 26.08.2008р., від 8.09.2008р. та від 25.09.2008р. Стосовно інших його звернень просить їх не брати до уваги, оскільки від своїх вимог щодо неправомірності дій відповідачів щодо їх розгляду він відмовляється.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, який апеляційні скарги підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що 5.02.2008р. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до прокурора Львівської області в порядку ст..97 КПК України, в якій поставив питання про відповідальність підлеглих прокурорів за порушення ними вимог кримінально-процесуального законодавства в процесі прийняття рішень по заявах та повідомлення про злочини, відповідальність інших посадових осіб органів судової влади в м.Львові. Скаржник просив прийняти рішення за нормами ст..97 КПК України, про що повідомити йому, ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає неправомірними дії та бездіяльність прокурора Львівської області в частині незабезпечення контролю за діяльністю підлеглих, відсутністю прокурорського нагляду, що сприяє поширенню корупції у владних структурах, органах прокуратури та судах, не розгляду його скарг про злочини.

17.07.2007р. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою в порядку ст..97 КПК України на корупційні стосунки представників прокуратури та судової влади в м.Львові, наявність корисливих стосунків та взаємної кругової поруки, на протиправну діяльність одного з відділів прокуратури Львівської області, в якій просив припинити злочинну діяльність відділу та вжити заходів для розгляду його заяв про злочини окремих суддів Львівських судів.

ОСОБА_1 звертався до прокурора Львівської області зі скаргами для вирішення в порядку ст..97 КПК України і в інших випадках неодноразово.

Зокрема, згідно уточненої апеляційної скарги, 26.08.2008р. позивач подав прокурору Львівської області заяву в порядку ст..97 КПК України, в якій просив розглянути факти корупції та організованої злочинності, системи вимагання хабарів в органах житлово-комунального господарства, судах, органах ДВС протягом 1999р-2008р. за вирішення питань, повязаних з ремонтом житла.

8.09.2008р. ОСОБА_1 на особистому прийомі в прокурора Львівської області подав заяву в порядку ст..97 КПК України про вчинення злочинних діянь міською владою м.Львова, судовими працівниками та корупцію в системі органів прокуратури Львівської області.

25.092008р. ОСОБА_1 як потерпілий звернувся до прокурора Львівської області з заявою про корупцію в органах юстиції, судах, прокуратури та з боку міського голови м.Львова, яку по фактах порушень просив розглянути в порядку ст..97 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.2 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що їх належить розглядати в порядку кримінального судочинства.

Конституційний Суд України в рішенні від 23.05.2001р. №6-рп/2001, яке відповідно до ст..69 Закону України «Про Конституційний Суд України є обовязковим для виконання, вказав, що кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів, цивільних відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Конституційний Суд України зазначив, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має особливості і не належить до управлінської сфери.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій прокурора Львівської області та його заступника під час розгляду його скарг, поданих в порядку ст.97 КПК України, про що зазначає сам ОСОБА_1, тобто діяльності, яка регламентована нормами КПК України, такий позов не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції провадження в справі як адміністративній закрив з передбачених законом підстав. Тому оскаржувана ухвала суду від 4.12.2009р. є законною та підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги щодо скасування даної ухвали суду підставою для її задоволення бути не можуть.

Далі, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про постановлення додаткової ухвали про визначення способу виконання судового рішення, покликаючись на п.2 ч.1 ст.168 КАС України, оскільки суд при постановленні ухвали від 4.12.2009р. такого способу не визначив.

Відповідно до названої норми закону суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити нову ухвалу, зокрема, у випадку вирішення питання про право та не визначення способу виконання судового рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що прийнята судом ухвала від 4.12.2009р. про закриття провадження в справі не тягне для ОСОБА_1 юридичного обовязку її виконання в частині звернення зі скаргою на дії прокурорів в порядку КПК України. Суд тільки розяснив позивачу його право на звернення в порядку КПК України, про що зазначив в тексті ухвали, а жодного припису позивачу на виконання ухвали не давав.

Оскільки закон повязує як підставу для прийняття додаткового рішення не визначення судом способу виконання судового рішення, а не реалізацію права особи, зазначеного в рішенні суду, правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині додаткової ухвали відсутні.

Інших підстав для ухвалення додаткового рішення за заявою ОСОБА_1, передбачених ст..168 КАС України, колегія суддів в справі не знаходить.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції від 18.12.2009р. про відмову у прийнятті додаткового рішення відповідає вимогам закону, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апелянта в частині протилежних висновків спростовуються нормами процесуального права, правильно застосованими судом та на його висновки не впливають.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2009 року про закриття провадження в справі та від 18.12.2009 року про відмову в прийнятті додаткового рішення по справі № 2а-555/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 21.06.2010 р.