Справа № 2а-3597/10/0970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 р. Справа № 34712/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання Наконечній М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року у справі за позовом Івано-Франківського МВ УМВС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення за межі держави,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року позивач Івано-Франківський МВ УМВС в Івано-Франківській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3, в якому просить винести постанову про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в ході проведеного інспекторами ППС Івано-Франківського МВ УМВС, патрулювання міста Івано-Франківська, на вул. Привокзальній, виявлено іноземного громадянина, який поводив себе підозріло. В ході проведеної перевірки документів зазначеного громадянина встановлено, що іноземець прибув нелегально на територію України. Документів та коштів у відповідача, щоб повернутися додому не має, що свідчить про те, що він може ухилитись від виїзду з України. А тому, просить суд постановити рішення про примусове видворення ОСОБА_2 ОСОБА_3 за межі України.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року позов задоволено повністю. Постановлено затримати та примусово видворити за межі України громадянина республіки ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та звернути постанову до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що визнання відповідачем позовних вимог не потребує подальшого доказування, не порушує жодних прав, свободи чи інтересів, а також, що є підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виїзду з території України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм міжнародних договорів про права людини, не встановлення обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_3 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського

__________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Панікар І.В. ряд. ст.зв. № 6.3 суддя-доповідач ОСОБА_5 справа № 2а-3597/10/0970 справа № 34712/10/9104.doc

окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції проігнорував положення міжнародних конвенцій про права людини та біженців, а також вказівки Вищого адміністративного суду України, не перевіривши обставин щодо можливої загрози для основних прав і свобод ОСОБА_2 ОСОБА_3 у випадку його повернення до ОСОБА_4 та того чи отримав він доступ до процедури надання статусу біженця. Звертає увагу на те, Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців 05.05.2010 року прийняло Керівництво для визначення необхідності міжнародного захисту шукачів притулку з ОСОБА_4, у якому уряди держав членів Конвенції ООН про біженців закликаються до застосування більш широких критеріїв визначення статусу біженця при розгляді клопотань від осіб з центральної південної частини ОСОБА_4.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 13.10.2010 року інспекторами ППС Івано-Франківського МВ УМВС в ході проведеного патрулювання міста Івано-Франківська, на вул. Привокзальній виявлено іноземного громадянина республіки ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу ч. 1, 3 ст. 112 КАС України відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково під час підготовчого провадження, що викладається в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду.

Із наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 14.10.2010 року вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі (а.с. 14).

Суд першої інстанції обрав вірну позицію, що визнання адміністративного позову відповідачем це одностороннє волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення публічно-провового спору з позивачем. Визнання адміністративного позову відповідачем слід вважати як доказ адміністративної справи, з відповідними для цього наслідками. Зокрема, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом ,якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно п.п. 2, 4 статті 51 КАС України передбачено, що відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, а суд може не прийняти визнання адміністративного позову відповідачем, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не потребує подальшого доказування, не порушує жодних прав, свободи чи інтересів, а також, що є підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виїзду з території України, внаслідок чого судом правомірно задоволено позовні вимоги позивача.

Крім того колегії суддів заначає, що згідно статті 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Враховуючи обставини справи, судом першої інстанції правомірно звернено постанову до негайного виконання.

Доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року у справі № 2а-3597/10 за позовом Івано-Франківського МВ УМВС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення за межі держави без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Т.В. Онишкевич

ОСОБА_6

Повний текст ухвали складено та підписано 27.12.2010 року.