Справа № 804/19318/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 р. cправа № 804/19318/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Хім-Агро-Пром» до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.08.2014 р. -

в с т а н о в и в :

24 листопада 2014 року Приватне підприємство «Хім-Агро-Пром» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 07.08.2014 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 74 260 грн., в тому числі за основним платежем на 49 507 грн., за штрафними санкціями на 24 753 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що проведення позапланової перевірки діяльності Приватного підприємства «Хім-Агро-Пром» здійснено в порушення вимог ст. ст. 78, 79 ПК України, з огляду на те, що платнику податків до проведення перевірки не було вручено копії наказу про її призначення. Крім того, позивач вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки № 155/22.01-33796200 від 22.07.2014 р. про непідтвердження господарських відносин підприємства з контрагентами ТОВ «Бау-Профі» за серпень, жовтень 2013 року, є протиправними, оскільки такі висновки податкового органу обґрунтовано виключно посиланням на інформацію акту зустрічної звірки даного контрагента, без надання належної оцінки первинним документам бухгалтерського та податкового обліку, що були надані позивачем до перевірки. Також, на думку позивача, висновки податкового органу суперечать положенням ст.ст. 204, 215 ЦК України, якими закріплено принцип презумпції правомірності правочинів, оскільки нікчемність правочинів позивача з його контрагентом з посиланням на встановлені юридичні факти, які б прямо вказували на їх недійсність, відповідачем не доведена. Позивач вважає, що бухгалтерська документація підприємства оформлена належним чином та відповідає вимогам діючого законодавства, а тому повинна була враховуватись податковим органом під час проведення перевірки. Крім того, реальність вчинених господарських операцій з купівлі у ТОВ «Бау-Профі» аміачної селітри, на думку позивача, підтверджено її використанням у власній господарській діяльності, про що свідчить факт її реалізації на користь інших контрагентів, а саме: СФГ «Світанок», ПП «АФ Степове», ТОВ «Весна», з декларуванням отриманого від цих операцій доходу та сплатою відповідного податку. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 07.08.2014 р. (а.с. 4-7).

Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання 06 серпня 2015 року не зявився, заперечень на адміністративний позов не надав.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав додаткові докази по справі (зокрема, довідку по контрагенту ТОВ «Бау-Профі», договір на надання транспортних послуг, акт здачі-приймання робіт, товарно-транспортні накладні), та з огляду на відсутність представника відповідача, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

За викладених обставин, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Приватне підприємство «Хім-Агро-Пром» зареєстровано виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи за № 0000661 від 21.09.2005 р., та перебуває на податковому обліку в Західно-Донбаській обєднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податку на додану вартість (а.с. 8,10).

До основних видів діяльності даного підприємства належить оптова торгівля хімічними продуктами (а.с. 9).

21.07.2014 року керівником Західно-Донбаської ОДПІ винесено наказ № 594 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Хім-Агро-Пром» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з ТОВ «Бау-Профі» та реальність здійснення господарських операцій за період серпень 2013, жовтень 2013 року (а.с. 24), та підписано повідомлення № 96 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Хім-Агро-Пром» (а.с. 25).

В період з 21.07.2014 по 22.07.2014 року посадовими особами Західно-Донбаської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Хім-Агро-Пром» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з ТОВ «Бау-Профі» та реальність здійснення господарських операцій за період серпень 2013, жовтень 2013 року, за результатами якої складено акт № 155/22.01-33796200 від 22.07.2014 р. (а.с. 11-15).

Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення ПП «Хім-Агро-Пром» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит за серпень 2013 р. - на 31 166, 67 грн., за жовтень 2013 р. на 18 340 грн., що потягло заниження податкових зобовязань з ПДВ на вказані суми.

Враховуючи висновки акту перевірки, Західно-Донбаською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на адресу позивача винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.08.2014 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 74 260 грн., в тому числі за основним платежем на 49 507 грн., за штрафними санкціями на 24 753 грн. (а.с. 10а).

На вказаний акт перевірки та прийняте за його результатами податкове повідомлення-рішення позивачем до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області подано скаргу від 21.08.2014 р. за вих. № 118 (а.с. 16).

Рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 7522/10/04-36-10-08-09 від 21.10.2014 р. у задоволенні скарги позивачу відмовлено (а.с. 19-20).

Не погодившись з вищевказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся з повторною скаргою від 27.10.2014 р. до Міністерства доходів і зборів України (а.с. 21).

Рішенням Міністерства доходів і зборів України № 6774/6/99-99-10-01-01-25 від 13.11.2014 р. у задоволенні даної скарги позивачу відмовлено (а.с. 22-23).

Не погодившись з вищевказаним рішенням податкового органу, 24.11.2014 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суд із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що наказ № 594 від 21.07.2014 р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Хім-Агро-Пром» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з ТОВ «Бау-Профі» та реальність здійснення господарських операцій за період серпень 2013, жовтень 2013 року, отримано позивачем 23.07.2014 р., про що свідчить відповідний запис на копії наказу (а.с. 24).

Повідомлення № 96 від 21.07.2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Хім-Агро-Пром», яке повинно було бути вручено платнику податків разом з копією наказу, не містить підтвердження його вручення позивачу (а.с. 25).

Документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Хім-Агро-Пром» на підставі зазначеного наказу було проведено в період з 21 по 22 липня 2014 року (а.с. 11-15).

Таким чином, наказ податкового органу № 594 від 21.07.2014 р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Хім-Агро-Пром» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з ТОВ «Бау-Профі» та реальність здійснення господарських операцій за період серпень 2013, жовтень 2013 року був отриманий позивачем вже після проведення перевірки та складання акту № 155/22.01-33796200 від 22.07.2014 р.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Викладені обставини свідчать про відсутність у відповідача законних підстав для проведення документальної позапланової перевірки ПП «Хім-Агро-Пром», зважаючи на те, що наказ про проведення такої перевірки до початку її проведення не було вручено позивачу (доказів іншого відповідачем не надано).

Крім того, з акту перевірки вбачається, що під час його складання використано первинну документацію, надану підприємством для опрацювання (видаткові та податкові накладні), інформацію компютерних баз даних і інформаційних систем державної податкової служби, а також акт перевірки Кременчуцької ОДПІ ГУ Полтавської області від 07.05.2014 р. по ТОВ «Бау-Профі». При цьому, жодного аналізу господарської діяльності позивача з його контрагентом ТОВ «Бау-Профі» у спірному періоді, так само, як і аналізу його первинної документації по спірним взаємовідносинам, акт перевірки ПП «Хім-Агро-Пром» не містить. Не містить він також і посилань на те, що на вимогу податкового органу позивачем не були надані первинні документи по спірним взаємовідносинам. Зазначене свідчить про те, що взаємовідносини між позивачем та його контрагентом податковим органом під час перевірки фактично не досліджувались.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що між ПП «Хім-Агро-Пром» та ТОВ «Бау-Профі» було укладено договір поставки товарів № 01/07/13Б від 01.07.2013 р., згідно якого продавець (ТОВ «Бау-Профі») зобовязується поставити на адресу покупця (ПП «Хім-Агро-Пром») товар згідно специфікацій до договору (а.с. 26а).

Відповідно до наданих позивачем специфікацій № 1 від 01.07.2013 р., № 3 від 23.10.2013 р., на адресу позивача від ТОВ «Бау-Профі» було поставлено аміачну селітру у кількості, відповідно, 68 тон та 42 тони (а.с. 29-30).

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Бау-Профі» за вказаним договором, позивачем надано наступні первинні документи бухгалтерського обліку: видаткові накладні № РН-294 від 19.08.13, № РН-415 від 23.10.13, № РН-0000336 від 23.08.13, товарно-транспортні накладні № 1908/1 від 19.08.13, № 1908/2 від 19.08.13, № 1908/3 від 19.08.13, № 2310/1 від 23.10.13, № 2310/2 від 23.10.13, податкові накладні № 30 від 19.08.13, № 67 від 23.10.13, виписки по рахунку (а.с. 31-41).

Також, позивачем надано банківські виписки з рахунку ПП «Хім-Агро-Пром» № 8 у ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» за серпень 2013, жовтень 2013 р., якими підтверджено погашення грошового зобовязання перед ТОВ «Бау-Профі» за вказаний період (а.с. 40-41).

Суми податку на додану вартість, сплачені у складі вартості товару, отриманого від ТОВ «Бау-Профі» за серпень, жовтень 2013 р., віднесено позивачем до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду та відображено у податкових деклараціях з податку на додану вартість відповідного періоду (а.с. 62-99).

Також, ПП «Хім-Агро-Пром» надано до суду документи, що підтверджують використання придбаної у ТОВ «Бау-Профі» аміачної селітри у власній господарській діяльності, зокрема, його подальший продаж контрагентам-покупцям (СФГ «Світанок», ПП «АФ Степове», ТОВ «Весна»).

Так, на виконання договору № 58, укладеного 30.07.2013 р. між ПП «Хім-Агро-Пром» та СФГ «Світанок», позивачем у серпні 2013 року було поставлено на адресу СФГ «Світанок» аміачну селітру у кількості 30 тон (а.с. 42-45).

На виконання договору № 14, укладеного 07.02.2013 р. між ПП «Хім-Агро-Пром» та ПП «АФ Степове», позивачем у серпні 2013 року було поставлено на адресу ПП «АФ Степове» аміачну селітру у кількості 40 тон (а.с. 46-51).

На виконання договору № 5, укладеного 25.01.2013 р. між ПП «Хім-Агро-Пром» та ТОВ «Весна», позивачем у жовтні 2013 року було поставлено на адресу СФГ ТОВ «Весна» аміачну селітру у кількості 136 тон (а.с. 52-56).

Реальність транспортного переміщення товару (аміачної селітри) від контрагента- постачальника до позивача і від позивача до вищевказаних контрагентів-покупців підтверджено договором № 7 на здійснення транспортних послуг від 01.01.2013 р., укладеним між ПП «Хім-Агро-Пром» з ПП ОСОБА_3, відповідно до якого, останній за допомогою вантажних автомобілів НОМЕР_2, НОМЕР_3, що були спеціально призначені для перевезення добрива, виконував транспортування аміачної селітри у серпні та жовтні 2013 року, а також актами приймання виконаних робіт, платіжними дорученнями на оплату транспортних послуг, та товарно-транспортними накладними.

Доходи, отримані ПП «Хім-Агро-Пром» у серпні та жовтні 201 3 року від здійснених операцій з продажу аміачної селітри зазначеним контрагентам-покупцям, були відображені позивачем у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний період (а.с. 57-61).

Проте, як вже зазначалося вище, під час проведення перевірки наданим позивачем первинним документам податковим органом не було надано жодної оцінки. Так, акт перевірки № 155/22.01-33796200 від 22.07.2014 р. не містить ні оцінки первинних документів позивача, ні аналізу спірних відносин між контрагентами, ні аналізу використання у власній господарській діяльності придбаного у ТОВ «Бау-Профі» у серпні, жовтні 2013 року товару.

Висновки про непідтвердження вчинення позивачем господарських відносин з контрагентами-постачальниками зроблено податковим органом виключно на підставі акту перевірки Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів Полтавської області від 07.05.2014 р. № 256/16-03-22-02/36931022, якою встановлено порушення підприємством ТОВ «Бау-Профі» вимог податкового законодавства, повязаних з непідтвердженням здійснення господарських операцій з контрагентами-продавцями та контрагентами-покупцями за серпень, жовтень 2013 р. (а.с. 12).

З цього приводу суд зазначає, що податкове законодавство не ставить право платника податку на включення сум сплаченого податку до складу податкового кредиту або валових витрат в залежність від господарських, технічних та виробничих можливостей своїх постачальників.

Платник податків (покупець товару, робіт, послуг) не має обов'язку та права здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, і в подальшому не повинен зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит або віднесення витрат до складу валових за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності за можливе допущення порушення законодавства іншими юридичними особами.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (Булвес проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні ст. 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання особою своїх зобовязань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обовязків постачальником, в той час, коли це залежало від волі одержувача поставки застосування відповідних положень Закону стало не передбаченим і свавільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обовязків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обовязку зі сплати ПДВ (п. 43, п.69 зазначеного рішення Європейського Суду).

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент порушив податкове законодавство, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому дані порушення не можуть бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно п.п. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування, зокрема, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Абзацом «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця, та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вимоги до первинних документів містяться у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, вони повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Податкові накладні, виписані ТОВ «Бау-Профі» за серпень, жовтень 2013 р. на адресу ПП «Хім-Агро-Пром», надані позивачем до перевірки, включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних (а.с. 73-87) та містять усі передбачені законом обовязкові реквізити, що є підставою для віднесення ПП «Хім-Агро-Пром» до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів, отриманих від вищевказаних контрагентів-постачальників.

Жодних інших обставин для невизнання права ПП «Хім-Агро-Пром» на податковий кредит спірного періоду у акті перевірки не наведено, аналізу господарської діяльності між позивачем та його контрагентом у цьому періоді не здійснено, оцінки первинним документам позивача не надано. Крім того, податковим органом взагалі не підтверджено наявності підстав для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки позивача на підставі наказу № 594 від 21.07.2014 р., який вручено платнику податків вже після її проведення.

При прийнятті рішення суд також враховує, що за весь час перебування справи в провадженні суду, відповідачем не надано ні письмових заперечень проти позову, ні доказів в обґрунтування правомірності висновків акту перевірки та прийнятого на підставі цих висновків оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Вищевикладені обставини у їх сукупності свідчать про те, що висновки акту перевірки № 155/22.01-33796200 від 22.07.2014 р. зроблені відповідачем без урахування первинних бухгалтерських документів платника податків, мають у своєму обґрунтуванні лише субєктивні припущення податкового органу, тобто, не ґрунтуються на обєктивному та всебічному дослідженні фінансово-господарських операцій, що були предметом перевірки. Відповідно, винесене Західно-Донбаською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.08.2014 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 74 260 грн., в тому числі за основним платежем на 49 507 грн., за штрафними санкціями на 24 753 грн., є протиправним, та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Приватного підприємства «Хім-Агро-Пром» задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 07.08.2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4