Справа № 8151/10/2070
Суддя: Архіпова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14.09.2010 р. № 2-а- 8151/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Архіпової С.В.,

при секретарі судового засідання Солуяновій Н.В.

за участю: прокурора Семенець Ю.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача- Зеленська І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Спільне підприємство "Украінская Восточная Рибная Компанія" товариство з обмеженою відповідальністю
до Головне управління Державного казначейства Укарїни в Харківській області Куп'янська митниця
про про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Спільне підприємство «Украінская Восточная Рибная Компанія» товариство з обмеженою відповідальністю звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Купянської митниці (відповідач 1), Головного управління державного казначейства України в Харківській області (відповідач 2) та просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів через митний кордон України № 804000012/9/000311 від 26.11.2009р., визнати недійсним (нечинним) та скасувати рішення про визначення митної вартості товарів № 804000012/2009/000286/1 від 26.11.2009р., стягнути з державного бюджету на користь позивача зайво сплачену суму коштів за митне оформлення товарів в розмірі 4522,28 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що є субєктом зовнішньоекономічної діяльності. В травні 2008 року між позивачем та виробником товару укладено контракт № 0205/08 на постачання товару (оселедець морожений).

Для проведення митного оформлення даного товару позивачем подано вантажо-митну декларацію від 26.11.2009р. № 804000001/2009/001468 . Митна вартість товару визначено за ціною угоди в розмірі 23576,85 доларів США, що відповідно до курсу, встановленого на дату оформлення товару становить 188166,80 грн.

Проте відповідачем в прийнятті митної декларації було відмовлено та застосовано резервний метод № 6.

В результаті відповідачем встановлено митну вартість товару в розмірі 210778,21 грн., про що прийнято оскаржуване в даній справі рішення.

Зазначене рішення позивач вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує його права та законні інтереси.

Також позивач зазначає, що здійснив розмитнення товару на підставі вартості, визначеної оскарженим в даній справі рішенням з метою випуску товару у вільний обіг, в звязку з чим ним здійснено переплату від вартості, визначеній за ціною контракту.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Прокурор, що вступив до участі у справі та представники відповідачів проти позову заперечували, вважаючи його безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмовити в їх задоволенні, керуючись наступним.

Так, судом встановлено, що 02.05.2008р. між позивачем та компанією Atlantic Pelagic (Норвегія) укладено контракт № 0205/08, відповідно до якого позивач (покупець) отримав від компанії Atlantic Pelagic свіжезаморожену та охолоджену рибу - оселедець морожений, непатраний, з головою, з хвостом, розмір 400+, виду Clupea Harengus.

В звязку з наведеним позивачем було надано відповідачу 1 вантажо-митну декларацію від 26.11.2009р. № 804000001/2009/001468, відповідно до якої митну вартість товару визначено за першим методом (за ціною контракту) відповідно до ст. 267 Митного кодексу України (надалі по тексту МКУ).

При здійсненні порівняння рівня заявленої позивачем митної вартості зазначеного товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку Постанови Кабінету Міністрів України № 339 від 09.04.2008р. у відповідача 1 виникли сумніви щодо заявленої позивачем митної вартості товару.

Зокрема, виявлено, що заявлена до митного оформлення позивачем митна вартість товару значно відрізняється від вартості подібних (аналогічних), митне оформлення яких здійснено іншими митницями України.

Для підтвердження заявленої митної вартості відповідач 1 провів процедуру консультації з позивачем (декларантом), в ході якої повідомив інформацію про рівень цін на ідентичні товари, що оформлювалися іншими митницями та запропонував позивачу надати додаткові документи, перелік яких визначено в п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006р. , зокрема калькуляцію собівартості виробника.

Такі документи позивачем відповідачу 1 надано не було, в звязку з чим відповідач 1 здійснив митну оцінку товару за методом 6, про що прийняв рішення, яке оскаржується позивачем в даній справі.

Виходячи із встановлених по справі обставин суд зазначає, що як вбачається, під час розгляду запиту було встановлено, що рівень митної вартості оцінюваного товару менше рівня митної вартості ідентичних товарів, що оформлювалися іншими митницями.

В зв'язку з тим, що заявлений декларантом рівень митної вартості значно менший ніж на ідентичні товари, що оформлювалися іншими митницями України по митній системі та декларантом (позивачем) не було надано документального обґрунтування зменшення контрактної ціни собівартості виробника, відповідачем прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості методом 1 (за ціною угоди).

У відповідності до статті 266 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ст. 268 МКУ в разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може визначена згідно з положенням ст. 267 МКУ, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до ч.1 ст. 273 МКУ в разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267 - 272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1 - 6 митній вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно з положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 272 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Враховуючи наведене відповідачем 1 було здійснено митну оцінку за вантажно-митною декларацією за методом 6. в рішенні зазначено причини не застосування попередніх методів.

Зокрема, 2 метод (ст. 268,270 МКУ) не застосовано через відсутність інформації щодо ціни угод на подібні товари за 90 днів до ввезення; 3 метод (ст. 269,270 МКУ) через відсутність інформації щодо ціни угод на подібні товари за 90 днів до ввезення; 4 метод (ст. 271 МКУ) через не надання документів щодо розміру сум понесених витрат; 5 метод (ст. 272 МКУ) через ненадання документів щодо вартості матеріалів та сум прибутку експортера.

При цьому не використовувалась ціна на сході товари на українському ринку, підставою для визначення митної вартості стали не вищі рівні митної вартості з наявних у митних органів відомостей, які містяться в статистичній базі митних оформлень по митницях України, до уваги брались не ціни на внутрішньому ринку країни експортера, а ціни зовнішньоторговельних контрактів, за якими схожі товари ввозилися на територію України.

Таким чином, при визначенні митної вартості товарів відповідачем було правомірно застосовано метод 6 (резервний), передбачений ст. 273 МКУ.

Перевіривши відповідно до вимог п. 3 ст. 2 КАС України оскаржуване в даній справі рішення відповідача 1, судом вбачається, що митне оформлення товарів позивача здійснено відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства та в межах компетенції.

Також суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи позивач, відповідно до ст. 264 Митного кодексу України здійснив випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання у відповідності до наказу Державної митної служби України №230 для отримання можливості надати додаткові документи для перегляду рішення відповідача.

В звязку з наведеним в позовній заяві він просить стягнути з державного бюджету на свою користь різницю грошових коштів, сплачених за розрахованим з митної вартості товару, визначеної відповідачем 1, та сплаченої, як вважає позивач, надмірно.

Проте, враховуючи, що судом не виявлено незаконності рішення відповаідача1 про визначення митної вартості товару, у суду, відповідно, відсутні підстави для задоволення даних позовних вимог.

В звязку з наведеним так само відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування карток відмови у митному оформленні та стягнення коштів з державного бюджету на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 160,161,162,163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити. < Текст > < Сума задоволення >

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні, шляхом подання такої скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17 вересня 2010 року.

Головуючий Суддя Архіпова С.В.