Справа № 2а-3301/10/0870
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2011-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2011 року Справа № 2а-3301/10/0870

(12 год. 20 хв.) м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудивуса О.В.,

при секретарі судового засідання Бобер І.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1, дов. № 80 від 28.02.2011,

представників відповідача: ОСОБА_2, дов. б/н від 26.07.2010,

ОСОБА_3М, дов. б/н від 10.01.2011,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № /0 від 01.03.2010.

09.06.2010 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (далі відповідач), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення № /0 від 01.03.2010 на суму 3 062 197 грн., 99 коп.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2010 було відкрито провадження у справі, попереднє судове засідання призначено на 30.06.2010.

Позивач обґрунтував свої вимоги наступним.

Відповідачем була проведена невиїзна документальна перевірка позивача з питань своєчасності сплати позивачем до бюджету податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за період з 13.12.2009 по 28.01.2010, за результатами якої було складено акт від 23.02.2010 № 64/08-05/00130926 (далі акт перевірки).

03.03.2010 позивачем було отримано податкове повідомлення рішення № /0 від 01.03.2010, прийняте відповідачем на підставі акту перевірки, відповідно до якого позивач зобовязаний сплатити до бюджету суму 3 062 197 грн. 99 коп., яка є штрафною санкцією за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобовязання з ПДВ у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу.

В акті перевірки зазначено, що в порушення пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ) позивачем сплачено узгоджені податкові зобовязання відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.09.2009 з затримкою більше 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобовязання.

Постановою від 01.09.2009 у справі № 5/325-5/329 Верховний Суд України скасував судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, які були прийняті на користь позивача і залишив в силі податкові повідомлення рішення № /2 від 07.10.2004, яким позивачу визначено податкове зобовязання з ПДВ в сумі 37 809 687,50 грн.

Протягом грудня 2009 року січня 2010 року позивач в рахунок сплати своїх поточних зобовязань з ПДВ за листопад та грудень 2009 року, а також в рахунок інших платежів з ПДВ перерахував до бюджету кошти на загальну суму 8 382 895,00 грн. наступними платіжними дорученнями:

- № 15706 від 29.12.2009 на суму 2 645 193,00 грн. з призначенням платежу «податок на додану вартість за листопад 2009 р.»;

- № 15836 від 29.12.2009 на суму 35,00 грн. з призначенням платежу «штрафна санкція з ПДВ, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»;

- № 20 від 11.01.2010 на суму 154 167,00 грн. з призначенням платежу «штрафна санкція з ПДВ, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»;

- № 15705 від 29.12.2009 на суму 3 083 333,00 грн. з призначенням платежу «авансовий платіж з ПДВ за грудень 2009 р.»;

- № 778 від 28.01.2010 на суму 2 500 000,00 грн. з призначенням платежу «податок на додану вартість за грудень 2009 р.»;

- № 779 від 28.01.2010 на суму 167,00 грн. з призначенням платежу «штрафна санкція з ПДВ, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень».

Крім цього, в грудні 2009 року позивачем були надані відповідачу «Уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок» в кількості 6 штук, якими виправлялись помилки в різних податкових деклараціях з ПДВ, які подавались позивачем за окремі податкові періоди 2008-2009 років, і не мають жодного відношення до податкового боргу, який виник на підставі вищезазначеної постанови Верховного Суду України від 01.09.2009.

Згідно з актом перевірки сплату позивачем поточних зобовязань з ПДВ вищезазначеними платіжними дорученнями та подання «Уточнюючих розрахунків» відповідач розцінив як часткову сплату (погашення) позивачем суми податкового боргу відповідно до податкового повідомлення рішення від 07.10.2004 № /2 по строку сплати 11.09.2009, який виник на підставі постанови Верховного Суду України від 01.09.2009.

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 п 17 Закону № 2181-ІІІ у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобовязаний сплатити штраф, зокрема, при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання, - у розмірі пятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивач зазначає, що він не здійснював погашення податкового боргу, який виник на підставі постанови Верховного Суду України від 01.09.2009, у звязку з чим у відповідача відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення рішення.

23.06.2011 судом були отримані заперечення відповідача проти позову, обґрунтовані наступним.

Згідно з п. 7.7 ст. 7 Закону № 2181-ІІІ податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обовязковими платежами) у рівних пропорціях.

У відповідності з вимогами п. 1.6 розділу І Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18 липня 2005 р. № 276, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за № 843/11123 (далі Інструкція), проведення операцій в особових рахунках платників податків здійснюється в хронологічному порядку.

Обовязок контролюючого органу самостійно здійснювати розподіл сплаченої платником суми податкових платежів встановлено нормою пп. 16.3.3 п. 16.3 ст. 16 Закону № 2181-ІІІ, а саме, якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою податкового боргу або не визначає її окремо у платіжному документі, то податковий орган самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу, та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини), та надсилає такому платнику податків повідомлення, в якому міститься зазначена інформація.

Відповідач стверджує, що контролюючий орган жодним чином не змінює призначення платежу в платіжному дорученні платника податку, а лише здійснює проведення операцій в особових рахунках платників податків в хронологічному порядку, як того вимагає Інструкція, діє при цьому виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Виходячи з наведеного, відповідач вважає законними свої дії, спрямовані на погашення податкового боргу позивача, що виник в результаті узгодження сум податкових зобовязань внаслідок прийняття Верховним Судом України відповідного судового рішення, шляхом проведення операцій в особових рахунках платників податків в хронологічному порядку.

Ухвалою суду від 30.06.2011 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2а-991/10/0870 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі про визнання дій протиправними. Станом на 30.06.2011 справа перебувала в провадженні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 06.06.2011 провадження у справі було поновлено, попереднє судове засідання призначено на 22.06.2011.

Ухвалою суду від 22.06.2011 було закінчено підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду на 06.07.2011.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимог підтримав з підстав, що були зазначені у позовній заяві, а представники відповідача проти позову заперечили.

У судовому засіданні 06.07.2011 судом були проголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2010 відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка з питання своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) позивачем за період з 13.12.2009 по 28.01.2010.

У пункті 1.8 акту перевірки зазначено, що під час перевірки було використано постанову Верховного Суду України від 01.09.2009, платіжні доручення № 15836 від 29.12.2009 на суму 35,00 грн., № 15706 від 29.12.2009 на суму 2 645 193,00 грн., № 15705 від 29.12.2009 на суму 3 083 333,00 грн., № 20 від 11.01.2010 на суму 154 167,00 грн., № 779 від 28.01.2010 на суму 167,00 грн., №778 від 28.01.2010 2 500 000,00 грн.

У висновку акту перевірки зазначено, що позивачем порушено пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ, а саме несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобовязання з податку на додану вартість, відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.09.2009 по строку сплати 11 вересня 2009 року у сумі 6 124 395,95 грн. з затримкою більше 90 календарних днів.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення від 01.03.2010 № /0, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 50 % вищезазначеної суми, що складає 3 062 197,99 грн.

Відповідач дійшов такого висновку вважаючи, що позивачем було сплачено податкове зобовязання, визначене у податковому повідомленні рішенні від 07.10.2004 № /2 та узгоджене відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.09.2009, і в свою чергу здійснив перерозподіл коштів, що були сплачені позивачем на підставі вищезазначених платіжних доручень.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІ встановлено, що уразі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобовязаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання, у розмірі пятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже підставою для застосування санкції на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ є факт несвоєчасної сплати платником податків узгодженої суми податкового зобовязання.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2010, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011, у справі № 2а-991/10/0870 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі були визнані протиправними дії Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі по розподілу коштів та зміні призначення платежів, визначених позивачем в платіжних дорученнях: № 15706 від 29 грудня 2009 року на суму 2 645 193,00 гривень з призначенням платежу податок на додану вартість за листопад 2009 року; № 15836 від 29 грудня 2009 року на суму 35,00 гривень з призначенням платежу податок на додану вартість за листопад 2009 року; № 20 від 11 січня 2010 року на суму 154 167,00 гривень з призначенням платежу штрафні санкції з податку на додану вартість, нараховані самостійно у звязку з проведенням уточнень; № 15705 від 29 грудня 2009 року на суму 3 083 333,00 гривень з призначенням платежу авансовий платіж з податку на додану вартість за грудень 2009 року; № 778 від 28 січня 2010 року на суму 2 500 000,00 гривень з призначенням платежу податок на додану вартість за грудень 2009 року; № 779 від 28 січня 2010 року на суму 167,00 гривень з призначенням платежу штрафні санкції з податку на додану вартість, нараховані самостійно у звязку з проведенням уточнень.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч. 1 ст. 72 КАС України суд вважає доведеним факт протиправності розподілу відповідачем сум, що сплачувались позивачем за вищезазначеними платіжними дорученнями, а відтак встановленим є і той факт, що позивач за цими платіжними дорученнями не сплачував податкового зобовязання з податку на додану вартість, відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.09.2009.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Платіжним дорученням № 7007 від 01.06.2010 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 3,40 грн. Відповідно сума підлягає присудженню на користь позивача з Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 89, 94, 98, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі № /0 від 01 березня 2010 року.

Судовий збір у розмірі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.) присудити на користь відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (ідентифікаційний код 00130926) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус