Справа № 808/3092/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/3092/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" жовтня 2015 р.

справа № 808/3092/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Якимівського орендного підприємства «Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі № 808/3092/15 за позовом Мелітопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до Якимівського орендного підприємства «Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування» про стягнення коштів за податковим боргом,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року позов задоволено.

Судом першої інстанції вказана постанова прийнята в порядку скороченого провадження.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач в апеляційній скарзі просив розглянути справу без участі представника відповідача.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов’язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді – доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Мелітопольська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області, є суб’єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - Якимівське орендне підприємство «Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування», є юридичною особою (код ЄДРПОУ 03345455), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.7).

Якимівське орендне підприємство «Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності 25.08.2004 року та перебуває на обліку в Якимівському відділенні Мелітопольської об’єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізької області.

Сума податкових зобов’язань не була сплачена та набула статусу податкового боргу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що суми узгодженого податкового зобов’язання відповідачем самостійно нараховані та зазначені в податковій декларації з податку на додану вартість, але в установлені строки сума податкового боргу відповідачем не сплачена.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, повноваження і обов’язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані нормами Податкового кодексу України.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов’язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

В силу пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.41.5 ст.41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень.

Пунктом 54.1 ст.54 Податкового кодексу України визначає, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем суми узгодженого податкового зобов’язання самостійно нараховані та зазначені в податковій декларації з податку на додану вартість, але в установлені строки не сплачені, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про заборгованість Якимівського орендного підприємства «Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (а.с.10).

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Апелянт вказані обставини в апеляційній скарзі не спростовує, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції ним не надано доказів щодо оскарження вказаних податкових вимог та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

В разі невиконання податкової вимоги орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Стягнення здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пп. 95.1, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (пп. 95.2 cт.95 Податкового кодексу України).

Апелянт в скарзі зазначає, що додана позивачем до позову податкова декларація відповідача за лютий 2015 року не містить будь-яких підписів уповноважених осіб Якимівського орендного підприємства «Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування» та печаті підприємства, або будь-яких інших документів, згідно з якими можливо було б ідентифікувати податкову декларацію як фактично подану до інспекції.

Колегія суддів не приймає до уваги таке посилання відповідача, оскільки апелянт в апеляційній скарзі не спростовує того факту, що ним вказана декларація подавалась, в тому числі електронною поштою.

Вимоги відповідача в апеляційній скарзі про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі взагалі необґрунтовані та колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для розгляду, а тим більше задоволення таких вимог.

З огляду на те, що заборгованість платником податку не погашена у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Якимівського орендного підприємства «Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі № 808/3092/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі № 808/3092/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак