Справа № 802/879/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/879/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

28 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

представника позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

представника відповідача - Вініцької Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулась в суд з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування припису № 1 від 28.11.2014, яким зобов'язано ОСОБА_5 негайно зупинити виконання будівельних робіт та демонтувати фундамент для будівництва житлового будинку на земельній ділянці біля домоволодіння по АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позов позивач вказав, що оскаржуваний припис є протиправним, оскільки внесений без урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено, недобросовісно; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Зокрема позивач зазначає, що відповідачем не враховано того, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 прийнятий у спадщину після смерті покійного чоловіка ОСОБА_5, який придбав зазначений будинок 11.03.1993 у ОСОБА_7 ОСОБА_5 стверджує, що будівельні роботи проводились позивачем у вигляді реставрації вже існуючого фундаменту, який залишився після руйнації купленого покійним чоловіком будинку, що відповідно до Порядку виконання будівельних робіт може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 03 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що в результаті призвело до неправильного вирішення питання, порушує питання про скасування незаконної та необґрунтованої, на думку позивача, постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги позивач вказує на те, що вимога викладена в приписі щодо демонтажу фундаменту порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_5, відтак висновки суду першої інстанції про відсутність порушених прав та інтересів позивача є помилковими.

Відповідач та третя особа не скористались правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули до суду апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на підставі звернення гр. ОСОБА_6 від 07.10.2014, керуючись пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, Департамент ДАБІ у Вінницькій області 28.11.2014 здійснив позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства .

За результатами перевірки, які оформлені актом №222-ПП від 28.11.2014, встановлено, що гр. ОСОБА_5 самовільно без розроблення та затвердження в установленому порядку проектної документації, без отримання будівельного паспорта та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт влітку 2014 року побудувала фундамент розмірами 5,0x6,0 метрів для будівництва житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 власником якої є гр. ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку, чим порушено вимоги частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної документації", статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", пункту 6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

З метою усунення виявлених порушень Департамент ДАБІ у Вінницькій області вніс припис № 1 від 28.11.2014, яким вимагалось негайно зупинити виконання будівельних робіт та демонтувати фундамент, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 у термін до 30.01.2015.

Незгода позивача із зазначеним приписом слугувала зверненню з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повністю виконав покладений обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого припису № 1 від 28.11.2014. Позивачем же не надано належних та допустимих доказів, в розумінні статті 70 КАС, які б підтверджували протиправність внесеного припису.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 9 Закону Україні "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Обов'язковість подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт встановлена також пунктом 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.05.2011. Зазначеним пунктом визначено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекцїї або її територіальному органі за місцезнаходженням об'єкта будівництва.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 затверджений Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (Порядок № 553).

Пунктом 16 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

В силу вимог пунктів 17, 19 Порядку № 553, в разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Як свідчать матеріали справи, підставою для складення спірного припису, що оскаржується, слугував виявлений під час перевірки факт здійснення будівельних робіт ОСОБА_5 без розробленої та затвердженої проектної документації фундаменту.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що проти виконання будівельних робіт без відповідної дозвільної документації не заперечує позивач.

Згідно з приписами статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Відповідно до підпункту 3 пункту 11 Порядку № 553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: - усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; - зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю спрямований на корегування діяльності особи, яка проводить будівельні роботи, та приведення її у відповідність з вимогами законодавства. У цій частині припис є обов'язковим до виконання.

Правильним суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про те, що зазначення у приписі про необхідність знесення самочинно збудованого об'єкта, не свідчить про його протиправність, адже, як правильно встановлено судом першої інстанції в тексті спірного припису наявні описані порушення з боку позивача, зазначено нормативно-правових актів чи нормативних документів, вимоги яких були порушені, викладений зміст порушення, наявні аргументовані висновки з посиланнями на відповідні законодавчі, нормативно-правові акти та нормативні документи.

Підсумовуючи наведене судова колегія приходить до переконання, що відповідачем винесено законний припис, який відповідає вимогам передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 листопада 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.