Справа № 2а-1073/10/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2010-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2010 р. Справа № 2a-1073/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Грицюка П.П.,

при секретарі Кузишин Р.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: територіального управління Головавтотрансінспекції в ІваноФранківській області - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємця фізичної особи ОСОБА_1 до територіального управління Головавтотрансінспекції в ІваноФранківській області про скасування постанови №092863 від 02.02.2010 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

22 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області з приводу скасування постанови №092863 від 02.02.2010 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Суду пояснив, що постанову про застосування до нього штрафних санкцій у розмірі 1700 грн. вважає незаконною, дії працівників Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області протиправними, оскільки перевезення вантажу здійснювалось для власних потреб і власним транспортом. Водієм для перевірки були надані всі необхідні документи, а тому не було підстав для винесення рішення про застосування фінансових санкцій. В обґрунтування своїх доводів послався на ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт»та вважає, що для здійснення такого роду перевезень даним Законом не передбачено для фізичної особи отримання ліцензійної картки. В додаток до позову, на підтвердження доводів про здійснення вантажних перевезень для власних потреб подав товарно транспортну накладну від 23.12.2009 р., серії ІФ ЛГ 1 №0139255 на автомобіль марки мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 та копію посвідчення водія. Також зазначив, що здійснюючи підприємницьку діяльність, 23.12.2009 року, будучи власником автомобіля марки мерседес бенс 609D, д.н.з. НОМЕР_1, серія і номер свідоцтва про реєстрацію САА 108312, здійснював перевезення новорічних ялинок і гілок з водієм ОСОБА_3 та ОСОБА_4. При цьому, вантажовідправником та вантажоодержувачем була співжителька ОСОБА_4

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечила та подала письмове заперечення проти позову від 06.04.2010 року, в якому зазначила, що до позивача правомірно проводилась рейдова перевірка на підставі завдання на перевірку від 23.12.2009 року. На підставі викладеного просила в задоволенні позову відмовити.

Свідок - ОСОБА_4 суду пояснила, що проживає спільно із ОСОБА_1, який займається підприємницькою діяльністю. На своє прізвище нею було придбано для реалізації спільно із позивачем новорічних ялинок. 23.12.2009 року здійснювали перевезення товару для власних потреб, тобто для продажу на ринку міста Одеси (новорічні ялики, гілки) на автомобілі, який належить на праві власності позивачу. Даний автомобіль був перевірений працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області, за результатами якої складено акт та в подальшому винесено оскаржувану постанову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши подані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних мотивів.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» N 2344-III від 05.04.2001р. встановлено, що урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює державний контроль за недопущенням надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільними перевізниками, які не одержали відповідної ліцензії та ліцензійних карток на транспортні засоби, що при цьому використовуються, який здійснюється на автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, на стоянках таксі, у місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 1190 від 08.09.2004 року «Про утворення Головної державної інспекції на автомобільному транспорті»урядовим органом державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується, є головна державна інспекція на автомобільному транспорті (Головавтотрансінспекція). Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим в містах Києві та Севастополі.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 визначає порядок здійснення державного контролю шляхом проведення посадовими особами органу державного контролю планових, позапланових та рейдових перевірок. Так, рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства та інших нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки перевезень автомобільним транспортом здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал. Вона проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону. Рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи відповідно до завдання на перевірку.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт (пункт 21 Постанови КМУ від 08.11.2008 року №1567).

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»визначає поняття «автомобільного перевізника», яким являється фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами.

Як встановлено в ході судового розгляду, 23.12.2009 року позивач спільно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснював перевезення новорічних ялинок і гілок. Цього ж дня, працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області в ході проведення перевірки транспортного засобу марки «Мерседес»державний номер НОМЕР_2 виявлено факт здійснення перевезення вантажу (ялинки новорічні, гілки новорічні), згідно товарно транспортної накладної ІФ ЛГ 1 №0139255, за відсутності ліцензійної картки, про що було складено акт від 23.12.2009 року № 143167 (а.с. 20).

Матеріали перевірки направлено для розгляду в територіальне управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області, куди був запрошений відповідач відповідно до листа від 20.01.2010 року. Відповідач на розгляд справи не з»явився, хоча був належним чином повідомлений, про що свідчить почтове повідомлення від 23.01.2010 року (а.с. 21).

Відповідно до вищевказаного акту, начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області 02.02.2010 року винесено постанову №092863 про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1700 грн. (а.с. 6).

Як зазначив в судовому засіданні позивач та свідок ОСОБА_4, причиною неявки на розгляд оскаржуваної постанови стало перебування останньої на лікуванні.

У підтвердження вищевказаних тверджень позивач надав суду довідку від 25.02.2010 року, яка видана ОСОБА_4 про її перебування в період з 25.01. по 25.02.2010 року на лікуванні у відділенні Обласного онкологічного диспансеру (а.с. 23).

В судовому засіданні досліджено, що позивач здійснював вантажне перевезення новорічних ялинок та гілок, які зазначені в товарно - транспортній накладній ІФ ЛГ 1 №0139255 від 23.12.2009 року, замовником та вантажоодержувачем яких була ОСОБА_4, що спільно проживає із позивачем. Дана обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4

З врахуванням даних обставин суд приходить до висновку, що позивач 23.12.2009 року здійснював перевезення товару для власних потреб, тобто потреб своєї підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ст.908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

При цьому, стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»конкретизує засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, відповідно до якої автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Стаття 48 Закону визначає, що документами для фізичної особи (автомобільного перевізника), що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах є ліцензія.

Факт надання позивачем послуг транспортних перевезень (на договірних умов) в судовому засіданні не знайшов свого обґрунтування та не підтверджено представником відповідача, який являється субєктом владних повноважень і на якого відповідно до вимог ст. 71 КАС України в такій категорії адміністративних справ покладено обовязок доказування.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до переконання про незаконність вищевказаної постанови, підставність позовних вимог позивача, а позов, відповідно таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158 163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовільнити повністю.

Скасувати постанову територіального управління Головавтотрансінспекції в ІваноФранківській області №092863 від 02.02.2010 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 07.05.2010 року.