Справа № 2а-1160/10/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2010 р. Справа № 2a-1160/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюк П.П.

при секретарі Кузишин Р.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, вул. С.Снігуровича, 11/3, м. Івано-Франківськ,76000

до відповідача: Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області, вул. Ак. Сахарова, 34,м. Івано-Франківськ,76000

про визнання нечинним припису № 15089 від 03.07.2009 р., та розрахунку шкоди від 21.07.2009 року ,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2010 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання нечинним припису № 15089 від 03.07.2009 р., протоколу № 04076 від 03.07 2009 року та повідомлення від 21.07.2009 року.

Ухвалою суду від 15.06.2010 року матеріали справи в частині визнання нечинним протоколу про адміністративне правопорушення № 04076 від 03.07.2009 року передано на розгляд Івано-Франківського міського суду (а.с.46).

Крім того, 15.06.2010 року в судовому засіданні представником позивача уточнено позовні вимоги (а.с. 41).

Враховуючи неведене, судом роглянуто позовні вимоги щодо визнання нечинним припису Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області №15089 від 03.07.2009 року та розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу ОСОБА_2 від 21.07.2009 року.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що оскаржуваний припис та розрахунок прийняті відповідачем з порушеннями вимог земельного законодавсва, є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове засідання повторно не звився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом щодо подання зеперечення на адміністративний позов не скористався. Заяв та клопотань про причини неявки чи про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило.

Суд вважає за необхідне зазначити, що 05.05.2010 року надійшло клопотання Головного управління Держкомзему у Івано-Франківській області, яким вказано, що провадження в справі необхідно закрити на підставі ч.5 ст. 157 КАС України з причин ліквідації Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області.

Дане клопотання судом не розглядалось, оскільки Головне управління Держкомзему у Івано-Франківській області не є стороною в справі чи іншим учасником в даному адміністративному процесі.

Проте, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД №183197 та №193198 від 15.06.2010 року (а.с. 42-43) Державна інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності, діє відповідна комісія з припинення, првонаступник відсутній.

Враховуючи наведене, підстав для закриття провадження у справі з цих підстав не має, оскільки станом на 15.06.2010 року не припинено діяльність юридичної особи Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області.

Також, слід вказати на те, що судом витребовувались у відповідача матеріали перевірки додержання вимог земельного законодавства позивачем, однак такі матеріали на адресу суду не надійшли (а.с. 1).

Враховуючи наведене, адміністративну справу розглянуто без участі відповідача на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 188 Кодексу встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах.

Частина 2 даної статті вказує, що порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Так, правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного кнтролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»№ 963-IV від 19.06.2003 рку (далі- Закон № 963-IV).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону № 963-IV одним із основних завдань державного контролю є забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і норм у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості грунтів.

При розгляді даної адміністрвативної справи особливо необхідно врахувати норми Земельного Кодексу України, які встановлюють завдання, зміст і порядок охорони земель.

Відповідно до вимог статті 162 Земельного кодексу України, охорона земель - це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необгрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості грунтів, підвищення продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Завданнями охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель (ст. 163 ЗК України).

Охорона земель включає, окрім іншого, обгрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування (ч. 1 ст. 164 ЗК України).

Стандартизація і нормування в галузі охорони земель та відтворення родючості грунтів здійснюється з метою забезпечення екологічної і санітарно-гігієнічної безпеки громадян шляхом прийняття відповідних нормативів і стандартів, які визначають вимоги щодо якості земель, допустимого антропогенного навантаження на грунти та окремі території, допустимого сільськогосподарського освоєння земель тощо (ч.1 ст. 165 ЗК України,).

Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель (ч.2 ст. 168 ЗК України).

Процедуру видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення грунтового покриву визначає Порядок видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення грунтового покриву (рдючого шару грунту) земельних ділянок, який затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.01.2005 року за №1.

Так, пунктом 3.1 Порядку, передбачено, що отримання дозволу є обов'язковим, якщо на земельній ділянці проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи.

Пункт 3.2. Порядку вказує, що дозвіл не вимагається, якщо переміщення ґрунтового покриву (родючого шару грунту) здійснюється в межах однієї й тієї самої земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства.

Визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу проводиться відповідно до Методики визначення розміру шкоди, запдіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ №963 від 25.07.2005 року.

Процедуру планування та проведення перевірок, оформлення матеріалів за їх результатами встановлює Порядок планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, який затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 року №312.

В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2009 року працівниками Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель в Івано-Франківській області складений та надіслатий відповідачу припис за №15089 (а.с. 12).

В даному приписі зазначено, що при перевірці додержання вимог земельного законодавства на земельній ділянці площею 1 га, яка знаходиться у с. Угрипів, Тисменицького району, урочище біля поста ДАІ, яка є власністю ОСОБА_2, виявлено факт зняття та перенесення ґрунтового покриву, чим порушено ст.ст. 166, 168 Земельного кодексу України.

Одночасно з даним приписом складено Протокол про адміністративне правопорушення, в якому теж зазначено, що на земельній ділянці площею 1 га здійснено зняття та перенесення ґрунтового покриву (а.с.13).

21.07.2009 року на адресу позивача надіслано Повідомлення №268 , яким зазначено, що відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою КМУ №963 від 25.07.2007р, спеціалістами Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель в Івано-Франківській області нараховано шкоду, заподіяну внаслідок зняття та перенесення родючого шару грунту без спеціального дозволу, на суму 10696, 26 грн. та запропоновано Позивачу сплатити вказану суму на рахунок УДК у Тисменицькому районі (а.с. 14).

Вказану суму шкоди визначено відповідачем згідно розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженого 21.07.2009 року (а.с. 15).

Встановлено, що працівниками Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель в Івано-Франківській області перевірка проведена з порушеннями вищезазначених норм матеріального та процесуального законодавства.

Так, в оскаржуваних рішеннях відповідач зазначає, що позивачем порушено саме норму ст. 168 ЗК України, однак, як встановлено в судовому засіданні, даний висновок не грунтується на нормах чинного земельного законодавства.

Зокрема, земельна ділянка, яка належить на праві власності позивачу, відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Дані обставини підтверджуються державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №830534 (а.с. 44) та іншими матеріалами справи.

Крім того, із змісту оскаржуваних припису, розрахунку та інших матеріалів справи не вбачається, що перенесення грунтового покриву здійснено за межі земельної ділянки.

В судовому засіданні, представник позивача зазначив, що позивач здійсював зняття родючого шару грунту з метою приведення земельної ділянки у придатний для ведення сільського господарства стан, перенесення грунту здійснювалось в межах земельної ділянки. Дані твердження не спростовані відповідачем.

Суд вважає необхідним вказати на те, що в жодному документі представленому суду відповідачем не зазначено глибину та товщину знятого родючого шару грунту, його наявність чи відсутність на ділянці, відсутній опис ділянки та схема зняття грунту. Будь - яких підтверджень про проведення в ході перевірки відповідачем замірів і обстежень на належність даного грунту до родючих і відповідність чи невідповідність його стандартам, не надано.

При цьому, саме ці обставини можуть підтверджувати навність в діях позивача порушень вимог земельного законодавства, оскільки, щоб встановити чи було порушення земельного законодавства на предмет зняття родючого шару грунту треба встановити чи є даний грунт родючим і чи відповідає він вимогам стандартів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про визнання нечинними припису Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області №15089 від 03.07.2009 року та розрахунку шкоди від 21.07.2009 року, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З врахуванням наведеного підлягає задоволенню позовна вимога щодо стягнення з Державного бюджету України в користь поивача 3 грн. 40 коп. судового збору, факт сплати якого підтверджено банківською квитанцыэю від 23.03.2010 року (а.с. 4).

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним припис Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області №15089 від 03.07.2009 року.

Визнати нечинним розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу ОСОБА_2 від 21.07.2009 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 3 (три) гривні 40 коп. судового збору.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 18.06.2010 року.