Справа № 2а-1602/10/2470
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2010-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 р. Справа № 28130/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Любашевського В.П., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Ільницькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МНС України в Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління МНС України в Чернівецькій області в якому просив: визнати наказ начальника Головного управління МНС України в Чернівецькій області № 146 від 24 листопада 2009 року незаконним; скасувати наказ начальника Головного управління МНС України в Чернівецькій області № 146 від 24 листопада 2009 року; зобов'язати начальника Головного управління МНС України в Чернівецькій області поновити його в списках особового складу на посаді головного фахівця сектора інженерно - технічного захисту відділу цивільного захисту управління МНС України в Чернівецькій області з 24 листопада 2009 року; зобов'язати Головне управління МНС України в Чернівецькій області виплатити йому матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу; зобов'язати Головне управління МНС України в Чернівецькій області зарахувати час вимушеного прогулу до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) для нарахування пенсії та одноразової допомоги при звільненні на пенсію; зобов'язати Головне управління МНС України в Чернівецькій області виплатити моральну шкоду в зв'язку з незаконним звільненням з військової служби в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до наказу начальника Головного управління МНС України в Чернівецькій області № 146 від 24 листопада 2009 року його було виключено з кадрів Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та звільнено зі служби в запас за пунктами 98, 99 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - за станом здоров»я. 24 листопада 2009 року він проходив медичний огляд у лікарсько-експертній комісії ГУ МНС України у Вінницькій області на предмет можливості подальшого проходження військової служби, якою був затверджений медичний висновок про обмежену придатність до військової служби, що підтверджується довідкою №315. Відповідно, 4 грудня 2009 року, медичний висновок лікарсько-експертної комісії ГУ МНС України в Вінницькій області був затверджений Центральною лікарсько-експертною комісією місті Києві і тільки 29 грудня 2009 року надійшов в адресу відповідача, а наказ начальника Головного управління МНС України в Чернівецькій області про звільнення був виданий 24 листопада 2009 року. Відтак, вищевказані дії посадових осіб органу військового управління вважає протиправними, такими, що суперечать ст.ст. 1, 3, 17, 19, 22, 24, 61 Конституції України, ст. 51 Закону України «Про правові засади цивільного захисту», п.п. 98, 102, 111 Положення «Про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» п.п. 3.1.1, 3.3.13. Інструкції з діловодства в Управлінні Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Чернівецькій області. Також зазначає, що незаконними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржуваним наказом не було порушено прав позивача, а звільнення є законним, оскільки позивач станом на 14.08.2009 року, тобто за 3,5 місяці до видання наказу про звільнення свідомо прийняв рішення про звільнення зі служби за станом здоров»я, розумів та бажав цього. 24 листопада 2009 року лікарсько-експертною комісією ГУ МНС України в Вінницькій області був затверджений медичний висновок про обмежену придатність позивача до військової служби, що і стало підставою для видання наказу про звільнення. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом та не надав суду доказів поважності причин пропуску цього строку.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає про те, що медичний висновок тільки 29 грудня 2009 року надійшов до відповідача, а наказ про його звільнення був прийнятий 24 листопада 2009 року. Не було враховано вимог Інструкції з діловодства в Управлінні Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Чернівецькій області. Крім цього, суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що він дізнався про порушення своїх прав у березні 2010 року.

Представник Головного управління МНС України в Чернівецькій області в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, вважає постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою, просить залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обгрунтування її мотивів покликався на обставини, які в ній викладені, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про задоволення його позову.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 серпня 2009 року позивач подав на ім»я начальника Головного управління МНС України в Чернівецькій області рапорт в якому просив звільнити його зі служби в МНС України в зв»язку з погіршенням здоров»я.

У відповідності до Методичних рекомендацій щодо застосування наказу МНС України від 07.02.2008 №90 «Про затвердження номенклатури посад дня призначення осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» затверджені наказом МНС України від 04.03.2008 № 163, з метою уточнення прийнятого ОСОБА_1 рішення про своє звільнення зі служби цивільного захисту 14.08.2009 начальник Чернівецького міського управління ГУ МНС України в Чернівецькій області полковник служби цивільного захисту ОСОБА_2 провів бесіду з позивачем, що підтверджується відповідними документами, що містяться в матеріалах справи. За результатами співбесіди виявлено, що відповідаючи на запитання, позивач чітко усвідомлював, за якою статтею та коли його буде звільнено, скарг, заяв та пропозицій не мав.

З метою визначення за станом здоров»я придатності до служби в органах цивільного захисту, визначення причинного зв»язку захворювань з проходженням служби або виконанням службових обов»язків шляхом проведення військово-лікарської експертизи, відповідно до наказів МНС України від 27.08.2009 №588 «Про закріплення особового складу органів і підрозділів МНС до органів військово-лікарської експертизи системи МНС», від 31.08.2007 №591 «Про затвердження Положення про діяльність органів військово-лікарської експертизи в системі МНС», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.09.2007 за №1044/14311, позивач 19.11.2009 був направлений до лікарсько-експертної комісії ГУ МНС у Вінницькій області у м. Вінницю.

За результатами медичного огляду у лікарсько-експертній комісії позивач визнаний обмежено придатним до військової служби, що підтверджується довідкою від 24.11.2009 №315, яка передана факсом в адресу відповідача та ним отримана.

Наказом начальника Головного управління МНС України в Чернівецькій області № 146 від 24 листопада 2009 року позивача виключено з кадрів Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та звільнено зі служби в запас за пунктами 98, 99 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - за станом здоров»я.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 51 Закону України «Про правові засади цивільного захисту в Україні», п. 100 Положення «Про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу, які проходять службу за контрактом, звільняються із служби за станом здоров»я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до служби.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що саме наявність заключення лікарсько-експертної комісії про стан здоров»я позивача, що викладено в довідці №315 та його особисте бажання стало підставою для прийняття 24 листопада 2009 року начальником Головного управління рішення про звільнення позивача зі служби з 30.11.2009 та видання оскаржуваного наказу №146 о/с від 24.11.2009 року. Цього ж дня вказаний висновок був отриманий відповідачем факсограмою, яка зареєстрована в книзі вхідної кореспонденції за № 362.

Посилання апелянта на незаконність його звільнення у звязку з тим, що медичний висновок надійшов до відповідача тільки 29 грудня 2009 року, а наказ про його звільнення був прийнятий 24 листопада 2009 року, колегія вважає необгрунтованими з наступних підстав.

Прийняття оскаржуваного наказу відбувалось на підставі добровільного волевиявлення позивача та заключення лікарсько-експертної комісії про стан здоров»я позивача, що викладено в довідці № 315 комісії ГУ МНС України в Вінницькій області, достовірність якої не ставилась під сумнів ні позивачем, ні відповідачем.

Отримання відповідачем цього висновку факсом жодним чином не свідчить про його недійсність, оскільки передача цього висновку факсом є лише технічним способом передачі документа, який містив необхідні реквізити та був зареєстрований відповідачем у встановленому порядку (а.с. 56-57).

Слід також зауважити, що Положення про діяльність органів військово-лікарської експертизи в системі МНС, затверджене наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 591 від 31.08.2007 року, не повязує дійсність висновку штатної лікарсько-експертної комісії Головного управління МНС в області з його затвердженням Центральною лікарсько-експертною комісією.

Стосовно виплати грошового забезпечення, то відповідно до Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, що затверджена наказом МНС України від 10.06.2008 року при звільненні зі служби за станом здоров»я виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до постанови КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» для визначення розміру пенсії береться до уваги повний рік вислуги.

Згідно наказу №146 о/с від 24.11.2009 вислуга для її виплати у позивача становить - 4 роки 11 місяців 24 дні.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваним наказом не було порушено прав позивача, оскільки він відповідає волевиявленню позивача та його бажанню отримати в 2009 році грошову допомогу при звільненні за станом здоров»я.

Щодо позовних вимог з приводу відшкодування моральної шкоди на користь позивача, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в процесі судового розгляду належним чином перевірив доводи позивача з приводу цього та прийшов до вірного висновку про їх безпідставність та необґрунтованість.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропущення позивачем строку звернення до суду.

Як було встановлено в суді першої інстанції та підтверджено позивачем в процесі апеляційного розгляду, він дізнався про оскаржуваний наказ ще у листопаді 2009 року, будь-яких поважних причин пропущення строку звернення до суду із вимогою про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі не навів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року по справі № 2а-1602/10 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.П. Любашевський

ОСОБА_3

Повний текст ухвали

виготовлений та підписаний 24.09.2010 року