Справа № 2а-10/10
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 р. Справа № 26909/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Ліщинського А. М., Шавеля Р. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання неправомірною бездіяльності органу місцевого самоврядування та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 липня 2008 року, Садгірським районним судом Чернівецької області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання неправомірною бездіяльності Чернівецької міської ради та зобовязання надати відповідь шляхом надання квартири, а також стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що позивач в дитинстві з батьками, до 08 квітня 1951 року, проживала в квартирі в м. Чернівці по вул. Чернишевського, 5/2, звідки позивача та її батьків було виселено на спецпоселення, де вони перебували до травня 1956 року. Позивача реабілітовано відповідно до ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», що підтверджується довідкою ВІТ УМВС України в Чернівецькій області № 11/СО-800 від 28 липня 2000 року. 06 серпня 2007 року та 04 червня 2008 року позивач звернулась до відповідача з метою отримання належного їй майна (квартири), однак відповіді на таке звернення не отримано, що є порушенням її прав, які відповідно до ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» підлягають захисту в судовому порядку.

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2010 року в позові відмовлено за безпідставністю.

Зазначену постанову мотивовано тим, що з метою встановлення складу майна, яке підлягає поверненню реабілітованому та на виконання заяви ОСОБА_1 від 06 серпня 2007 року, комісією з питань поновлення прав реабілітованих Чернівецької міської ради 11 березня 2008 року, у відповідності до п. 10 Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їх спадкоємцям, було направлено запит до Державного архіву Чернівецької області, однак відповідь на такий отримано не було, без чого подальший розгляд неможливий. Дані обставини свідчать, що відповідачем вжито всі можливі, передбачені законодавством заходи щодо розгляду заяви позивача.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що судом першої інстанції змінено предмет позовних вимог, оскільки предметом позову є визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповідей на звернення позивача відповідно до ст. 15, 20 Закону України «Про звернення громадян».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач звернулась до відповідача із заявами від 06 серпня 2007 року та від 04 червня 2008 року за отриманням майна (квартири) у відповідності до ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 2 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Терміни розгляду звернень громадян встановлено ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»: звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем не подано належних доказів на підтвердження факту надання ОСОБА_1 відповідей на подані нею заяви від 06 серпня 2007 року та від 04 червня 2008 року у відповідності з нормами Закону України «Про звернення громадян», а тому, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції стосовно правомірності дій відповідача.

Поряд з цим, оскільки матеріали справи не містять доказів підтвердження факту заподіяння ОСОБА_1 моральних страждань, то підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, на думку колегії суддів, відсутні.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її частково спростовують.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково,

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2010 року в справі № 2а-10/10 скасувати.

Прийняти нову постанову, адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання неправомірною бездіяльності органу місцевого самоврядування та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо нерозгляду заяв ОСОБА_1 від 06 серпня 2007 року та від 04 червня 2008 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Зобовязати Чернівецьку міську раду надати відповіді на заяви ОСОБА_1 від 06 серпня 2007 року та від 04 червня 2008 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: А. М. Ліщинський

ОСОБА_2