Справа № 22-а-14808/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних СПравах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного СуДу Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Переяслав-Хмельницькому на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Переяслав- Хмельницькому про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

встановила:

В жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просив визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної соціальної допомоги у розорі зо відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, неправомірною та зобовязати відповідача здійснити нарахування йому як дитині війни, державної соціальної допомог у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соцідопнпй захист дітей війни» та забезпечити виплату за період 2006-2008 року в розмірі 3^02,60 грн., а з ^'ресня 2009 року щомісяця на весь період дії Закону.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київсько області від 09 листопада 2009 року задоволено частково. Визнано протиправними дії відпо^дача у відмові провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивану недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсо^од мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей в;йню> за період починаючи з 15 жовтня 2008 року по 15 жовтня 2009 року. В решті позовних в%ог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ у м.Переяслав-Хмельницькому Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні іюзовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої іщхаНщї в МЄжах вводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колег]я суддів вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або щесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на о(карЖЄННЯ в СуД| рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей ві|ни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захищу та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки,

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримід дітей війни, за четом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи децкоднд соціальна '"¦допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків міні|лальноу пенсії за

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, V передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у м.Переяслав- Хмельницькому Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну ^ціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, ^підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких ґконодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України ""Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України 'Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у ч^горушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Переяслав-Хмельницькому Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили

Головуючий:

Судді: