Справа № 3979/10/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2010 року 3979/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Лисенко В.І., при секретарі судового засідання Мазуренко О.В., за участю представників осіб, які беруть участь у справі від позивача: не зявився,

від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області до приватного підприємства «Агрофірма «Данилівська» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області (надалі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного підприємства «Агрофірма «Данилівська» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 111795,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за грудень 2009 року у розмірі 111795,39 грн., що підтверджується відповідним розрахунком суми страхових внесків.

Обовязок відповідача вчасно сплачувати страхові внески передбачений приписами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ (надалі - Закон України № 1058-ІУ). Оскільки, сума страхових внесків до Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області в розмірі 111795,39 грн. у строки, встановлені пунктом 6 статті 20 Закону України № 1058-ІУ та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками га застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року (надалі - Інструкція) відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Представник позивача у судове засідання 28.05.2010 р. не зявився, водночас матеріали справи містять клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач заперечень проти позову не надав, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не надсилав, двічі у судове засідання не зявився.

Враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, однак своїм правом, встановленим приписами статті 49 КАС України не скористався, суд вважає за можливе здійснити її розгляд за відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України «Про загальнообовязкове дерїжавне пенсійне страхування» від 09.07.2003 p. № 1058-IV (надалі - Закон України № І8-ІУ).

Статтею 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на зальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Роботодавцем в розумінні Закону України № 1058-IV - є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі кнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, цо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і враховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частиною третьою статті 15 Закону України № 105 8-І V встановлено, що

страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у шторіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 ого Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону України № 1058- IV, захувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки в повному обсязі страхові внески.

Статтею 19 Закону України № 1058- IV встановлено, що страхові внески до солідарної стеми загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нараховуються ботодавцем на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) ацівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та них заохочувальних і компенсаційних виплат.

Відповідно до частин шість та дванадцять статті 20 Закону України № 1058- IV, рахувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий ітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду; рахові внески сплачуються незалежно від фінансового стану платника.

Як вбачається з поданого позивачу відповідачем звітного документу, а саме - зрахунку сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за удень місяць 2009 року, сума страхових внесків, що підлягає сплаті відповідачем, ановить 111795,39 грн.

Відповідно до частини 2 статті 106 Закону України № 1058- IV, суми страхових

внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені

саттею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Рішеннями про застосування фінансових санкцій та нарахування пені відповідно до пункту 2 та 5 частини девятої статті 106 Закону України № 1058-ІV до відповідача застосовані фінансові санкції та нараховано пеню у розмірі 15996,52 грн., 18604,63 грн., 14697,83 грн., 55580,79 грн. (а.с.11-15). Зазначені рішення отримані відповідачем 04.12.2009р. та 02.02.2010 р.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, складає 111795,39 грн.

У звязку з порушенням відповідачем платіжної дисципліни, позивачем на підставі частини третьої статті 106 Закону України № 1058-IV направлено вимогу про сплату недоїмки від 01.02.2010 р. № Ю-90У434/03 на загальну суму заборгованості, що становить 221691,91 грн. Зазначена вимога отримана відповідачем 10.02.2010 p., про що свідчить підпис його уповноваженої особи на копії повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10).

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку (стаття 106 Закону України №1058- IV).

Процедура подання та розгляду органами Пенсійного фонду України скарг страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, встановлена Порядком розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-2 (надалі - Порядок №21-2).

Водночас, згідно з пунктом 1.2 Порядку №21-2, не може бути оскаржена страхувальником, зокрема, вимога про сплату недоїмки, сформована на підставі зобов'язання зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, самостійно визначеного страхувальником у розрахунку суми страхових внесків, та вимога, узгоджена відповідно до частини третьої статті 106 Закону України №1058- IV.

Станом на день розгляду справи доказів щодо оскарження вимоги, яка сформована на підставі самостійно визначеного відповідачем зобовязання, її узгодження або про сплату суми заборгованості, яка в ній зазначена в повному обсязі, суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів щодо сплати в самостійному порядку суми заборгованості по страхових внесках за грудень 2009 року у розмірі 111795,39грн.

Приписами статті 67 Конституції України визначений обовязок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Право органу Пенсійного фонду на звернення до суду з вимогами про сплату недоїмки, передбачено абзацом 8 частини третьої статті 106 Закону України № 1058- IV.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та з огляду на те, що заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 111795,39 грн., відповідачем в самостійному порядку не сплачена, її існування підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, суд дійшов висновку) обґрунтованість позовних вимог і вважає їх такими, що підлягають задоволенню у шому обсязі.

Оскільки, спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від іати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних зноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові грати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства раїни, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства «Агрофірма «Данилівська» на користь равління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області іоргованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне жування у розмірі 111795 (сто одинадцять тисяч сімсот девяносто пять) грн. 39 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 червня 2010 р.