Справа № 22-а/0690/6918/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6918/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

з участю секретаря: Ковач Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 20 липня 2010 року,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і постраждалою 1 категорії, отримує державну і додаткову пенсії згідно ст.ст. 50 та 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але в меншому розмірі, чим передбачено Законом. У зв'язку з відмовою відповідача привести виплату пенсій у відповідність з вимогами Закону, просила суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його здійснити перерахунок пенсії згідно вимог Закону.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 20 липня 2010 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача в частині відмови позивачу перерахувати та виплатити пенсію у відповідності до вимог ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, інваліду 2 групи із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для працездатних осіб відповідно до ч.3 ст.67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 10.02.2009 року по 30.09.2009 року . В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволення позову і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач є інвалідом 2 групи і віднесена до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі статті 50 цього ж Закону, але в розмірі меншому, чим передбачено вказаними нормами.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення" виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 вищезазначеного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії по 3 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам 2 групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Розрахунок пенсії позивачу здійснено виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" розміру, що суперечить нормам вищезазначеного Закону, а тому суд обґрунтовано визнав дії відповідача протиправними в частині відмови перерахувати позивачу пенсію у відповідності до вимог ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, колегія суддів приходить висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Отже, постанова ухвалена із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення.

Постанову Лугинському районного суду від 20 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: