Справа № П/811/2944/15
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року Справа № П/811/2944/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хилько Л.І. розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мовекс К" до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мовекс К" (далі-позивач, ТОВ "Мовекс К") звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування:

податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 року №, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3402617,00 грн.;

податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 року №, яким товариству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 13166,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями й мотивує позовні вимоги тим, що вказані рішення порушують права позивача, суперечать діючому законодавству, прийняті на основі необґрунтованих висновків перевіряючого податкового органу.

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки є необґрунтованими і незаконними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, що в свою чергу, не підтверджені належними документами. Як наслідок, штрафні (фінансові) санкції застосовані згідно спірного податкового повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідачем подано письмові заперечення на позов, вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваних рішень обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судових засіданнях підтримав заперечення на позов та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке погоджене представником відповідача (т.2,а.с.74).

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ТОВ "Мовекс К" зареєстроване в якості юридичної особи 21.09.2010 року, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ. Види діяльності за КВЕД: роздрібна торгівля пальним (т.1,а.с.85).

Досліджуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.

Посадовою особою Кіровоградської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності декларування ТОВ "Мовекс К" (код 37297848) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Капітал Х" за період 01.04.2015 року по 30.04.2015 року, результати якої оформлено актом №106/11-23-22-04/37297848 від 07.08.2015 року (т.1,а.с.8-25).

В акті перевірки податковим органом зафіксовано порушення:

- п.198.1, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2268411 за квітень 2015 року;

- завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд.19 Декларації з ПДВ) на загальну суму 13166,00грн.;

- завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 24 Декларації з ПДВ на загальну суму 13166, 00 грн.

При цьому, відповідач, в обґрунтування виявленого порушення, посилається на висновки та акти податкових інспекцій інших регіонів України та їх думку

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення - рішення №000882204 від 20.08.2015 року, яким збільшено суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3 402 617,00 грн., в тому числі за основним платежем 2268411,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1134206,00 грн. (т.1,а.с.26);

- податкове повідомлення рішення № від 20.08.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 13166,00 грн. (т.1,а.с.28).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - ПК України).

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить зясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосубєктності учасників господарської операції та установлення звязку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

За таких підстав, в межах предмета доказування по даній справі належить встановити факт здійснення та реальність господарських операцій між ТОВ "Мовекс К" та ТОВ "Капітал Х", обставини використання придбаного товару ( послуг) у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосубєктність учасників господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Крім того, згідно з пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно діючого законодавства, а саме п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

- придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

- придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, )і тому числі при їх ввезені на митну територію України;

- отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

- ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення суми податку до податкового кредиту згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тої події, яка відбулася раніше;

- дата списання грошових коштів з банківського рахунку платника податку на сплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з підпунктом 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 розділу І Податкового кодексу України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділу V Податкового кодексу України - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов'язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг)

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вищі рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, зарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 20' цього Кодексу. У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Тобто висновки в Акті перевірки, які стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України, оскільки право на віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, як сплачених, так і нарахованих, виникає за правилами першої події; або фактичної сплати коштів (в т.ч. податку на додану вартість) продавцю в оплату придбаних товарів (робіт, послуг), або отримання податкової накладної, в якій зазначені суми податку на додану вартість, що засвідчує факти придбання платником податків товару (робіт, послуг).

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки дотримання постачальниками товару вимог податкового законодавства та перевірки господарських відносин постачальника по договору постачання.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.6.2011, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового та бухгалтерського обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань, визнання недійсними/фіктивними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку.

Фінансові санкції до платників податків можуть бути застосовані лише у випадках не підтвердження податковими накладними витрат по сплаті податку на додану вартість у зв'язку з придбанням (виготовленням) матеріальних і нематеріальних активів (послуг), якщо такі активи не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника.

Досліджуючи спірні правовідносини, суд встановив, що висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про безтоварність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та ТОВ "Капітал Х", на підставі яких був сформований податковий кредит з податку на додану вартість

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ "Мовекс К" (покупець за договором) та ТОВ "Капітал Х" (постачальник за договором) укладено ряд договорів на поставку нафтопродуктів:

- договір поставки нафтопродуктів №КХ04-0017 від 01.04.2015 року (т.1,а.с.30-31);

- договір поставки нафтопродуктів №КХ04-0037 від 06.04.2015 року (т.1,а.с.34-35);

- договір поставки нафтопродуктів №КХ04-0070 від 23.04.2015 року (т.1,а.с.38-39).

Предметом укладених договорів є постачання нафтопродуктів.

На виконання договірних зобов'язань за вказаними договорами, ТОВ "Капітал Х " в період, який перевірявся, поставило позивачеві: паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки С виду ІІ, бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D, бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С та бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро клас С1 вид І.

За наслідками виконання умов укладеного договору, ТОВ "Капітал Х" виписало позивачеві податкову накладну №30079 від 30.04.2015 року на загальну суму 2650633,00 грн., в тому числі ПДВ 441772,11 грн., податкову накладну №30012 від 30.04.2015 року на загальну суму 7052594,82 грн., в тому числі ПДВ 1175432,47 грн. та податкову накладну №30037 від 30.04.2015 року на загальну суму 3986236,92 грн., в тому числі ПДВ 664372,82 грн.. що відображено в акті перевірки та не заперечувалось відповідачем (стор. 27 Акту перевірки) (т.1,а.с.21).

Факт поставки нафтопродуктів підтверджується наявними у матеріалах справи актом №00017 приймання передачі нафтопродуктів від 30.04.2015 року, актом №00037 приймання передачі нафтопродуктів від 30.04.2015, актом № 00070 приймання передачі нафтопродуктів від 30.04.2015 року (т.1,а.с.33,37,41) та товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (т.1,а.с.53-84).

При цьому, будь-яких застережень до відображених в акті перевірки податкових накладних, якими оформлювався факт прийняття підприємством нафтопродуктів, щодо їх невідповідності вимогам податкового законодавства акт перевірки не містить.

Крім того, судом враховано наступне.

Відповідно до вимог п.4.2 укладених договорів поставки , нафтопродукти поставлялись позивачеві на умовах EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" або інших нафтобаз, що використовувались ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі цивільно-правових договорів.

З метою зберігання та подальшого транспортування придбаних нафтопродуктів, між позивачем (поклажодавець) та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (зберігач) укладено договір зберігання №4485 від 22.12.2014 року. Предметом укладеного договору є приймання зберігання нафтопродуктів та інших цінностей зберігачем, які передаються поклажодавцем та повернення їх поклажодавцеві у схоронності за перщою його вимогою (т.1,а.с.48-49).

Фактичне виконання укладеного договору підтверджується актом №4/15 за квітень 2015 приймання-передачі нафтопродуктів з зберігання від 30.04.2015 року (т.1,а.с.51) та актом №04190 приймання передачі наданих послуг, згідно договору №4485 віл 22.12.2014р. від 30.04.2015р. (т.1,а.с.52).

Також, з метою транспортування придбаних у ТОВ "Донмас" нафтопродуктів, між позивачем та ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" укладено договір №134 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2014 року. Предметом укладеного договору є перевезення вантажу (нафтопродукти, вода для калібрування резервуарів АЗС) до пункту призначення (т.1,а.с.42-44).

Надання послуг перевезення нафтопродуктів підтверджується долученими до справи копіями товарно-транспортних накладних (т.1,а.с. 53-84).

Судом також враховано наступні обставини.

01.12.2014 року між ТОВ "Мовекс К" (орендар) та ТОВ "Оптіма-Юг" (орендодавець) укладено договір оренди нерухомого майна №24. Предметом укладеного договору є передача в строкове платне користування стаціонарних автозаправних станцій для надання комплексу наступних послуг: роздрібної торгівлі нафтопродуктами; здійснення торгівлі іншими промисловими та продуктовими товарами, а також надання інших послуг, дозволених на об'єктів, що орендується, діючим законодавством України (т.1,а.с.130-138).

Крім того, відповідно до дозволу №016.15.35, виданого позивачеві ТУ Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Кіровоградській області, ТОВ "Мовекс К" дозволено виконувати роботи в діючих електроустановках, напругою понад 1000 В ( до 10 кВТ включно); газонебезпечні роботи та роботи у вибухонебезпечних зонах; роботи в колодязях, замкнутому просторі (ємностях); зберігання ємностей із зрідженим газом (пропан-бутан) на АЗС (т.1,а.с.139).

Відповідно до дозволу №017.15.35, виданого ТУ Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Кіровоградській області, ТОВ "Мовекс К" отримало право на експлуатацію устаткування, пов'язаного з зберіганням небезпечних шкідливих речовин (бензин, ДП, ЗВГ) (т.1,а.с.140-141).

За таких обставин, суд погоджується з позицією позивача про наявність у нього приміщень, в яких можливо тримати (приймати, зберігати) нафтопродукти для подальшої реалізації їх контрагентам та транспортних засобів для транспортування продукції, що ним реалізовувалась.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

Підпунктом 10.2.1 Інструкції передбачено, що приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (пп. 10.2.10 Інструкції).

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що вказана Інструкція визначає певні спеціальні правила здійснення господарської діяльності та ведення бухгалтерського обліку суб'єктами господарювання, які займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України, недотримання вимог якої може стати підставою для притягнення до відповідальності за порушення ведення бухгалтерського обліку, проте жодним чином не може свідчити про безтоварність господарської операції з контрагентами-постачальниками.

При цьому позивачем до суду було надано журнали обліку надходження нафтопродуктів на АЗС №1, №3, №4, №8 та №16, змінні звіти АЗС, складені за формою № 17-НП та Z- звіти про реалізацію товарів (т.1,а.с.142-250т.2,а.с.1-29).

Як вбачається зі змісту акта перевірки, податковим органом не було встановлено жодних порушень з боку ТОВ "Мовекс К" вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

Отже, в судовому засіданні доведено фактичне здійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту.

Дослідивши надані до суду первинні документи, суд встановив, що останні складені відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

За таких обставин, факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що згідно з положеннями ст.198 Податкового кодексу України свідчить про належне формування позивачем на підставі цих первинних документів податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки позивача, відповідачем у ході перевірки використано дані з акту перевірки ТОВ "Капітал Х", в результаті чого встановлено відсутність поставок товарів та укладення угод без мети настання реальних наслідків.

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обовязкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобовязань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбання товару (послуги)не безпосередньо дол. Бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобовязання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Дана позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ дійшов висновку про те, що у разі невиконання контрагентом зобовязання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність ПП "Торговий дім "Андріївський плюс", останнє мало статус юридичної особи, було зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства України та включено до ЄДРПОУ.

Наявними матеріалами даної адміністративної справи позивачем підтверджено реальність господарських операцій з ТОВ "Капітал Х" за перевірений період, на підставі яких було сформовано податковий кредит з податку на додану вартість.

Таким чином формування податкового кредиту платника ПДВ здійснено відповідно до вимог ст. 198 Податкового кодексу України.

Отже, суд приходить до висновку про безпідставність висновку податкового органу стосовно порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

За приписами п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України )

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Оскільки висновок податкового органу про заниження податку на додану вартість за квітень 2015ркку не знайшов свого підтвердження, суд вважає необґрунтованим твердження відповідача, що вказане порушення призвело до завищення від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 13166,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваних рішень, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь ТОВ "Мовекс К" витрати у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мовекс К" - задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №000882204 від 20.08.2015 року, яким збільшено суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3 402 617,00 грн., в тому числі за основним платежем 2268411,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1134206,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 20.08.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 13166,00 грн.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ТОВ "Мовекс К" (код ЄДРПОУ -37297848) судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2