Справа № 803/747/15-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р. Справа № 876/6082/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Західтренд» до Луцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.02.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Західтренд» (далі - ПП «Західтренд») звернулося з адміністративним позовом до Луцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 02.02.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що податковий кредит за господарськими операціями з контрагентами ТзОВ «Мерідан Груп», ТзОВ «БК «Мастербуд» було сформовано на підставі первинних документів відповідно до вимог ПК України, тому податкове повідомлення-рішення № від 02.02.2015 року про збільшення грошового зобов»язання з податку на додану вартість на загальну суму 36122,50 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Луцької ОДПІ № від 02.02.2015 року.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що наданими позивачем під час податкової перевірки первинними документами не підтверджується реальність його господарських операцій з ТзОВ «Мерідан Груп», ТзОВ «БК «Мастербуд», що мали місце в серпні-вересні 2014 року. ТзОВ «Метал оптторг». Крім цього апелянт зазначає, що відповідно до інформації, наданої УДАІ УМВС України у Волинській області, не зафіксовано руху транспортного засобу, належного позивачеві, в період серпень-вересень 2014 року, що могло б підтвердити факт придбання та перевезення товарів позивачем в його контрагентів.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Луцькою ОДПІ в період з 26.12.2014 року по 05.01.2015 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Західтренд» з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ «Мерідан Груп» за період 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, ТзОВ «БК «Мастербуд» за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, за результатами якої 15.01.2015 року був складений акт №62/22-02/38474694.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 ПК України, в результаті чого ПП «Західтренд» завищено податковий кредит на загальну суму 28898,00 грн., в т.ч. за серпень 2014 року - 5488,00 грн., за вересень 2014 року - 23410,00 грн., що призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті.

В основу даного акту перевірки покладено дані, отримані працівниками Луцької ОДПІ під час її проведення щодо господарських взаємовідносин позивача із ТзОВ «Мерідан Груп» за період 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, ТзОВ «БК «Мастербуд» за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року відповідно до первинних документів.

Крім того, вказано, що при проведенні перевірки позивач не надав документи, які підтверджують походження товару, якість і комплектність продукції.

Також у висновки податкового органу покладено отримані відповідачем від ДПІ у Печерському районі міста Києва акт від 01.09.2014 року №2640/26-55-22-07/38944716 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Мерідан Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року та податкова інформація від 19.11.2014 року №224/26-55-22-10 по ТзОВ «БК «Мастербуд» по взаємовідносинах із платниками податків за серпень-вересень 2014 року, де зазначено, що зустрічну звірку неможливо провести у зв»язку із відсутністю за місцезнаходженням ТзОВ «БК «Мастербуд».

Також Луцькою ОДПІ було отримано лист від УДАІ УМВС у Волинській області №11/171 від 15.01.2015 року, в якому зазначено, що згідно інформаційно-пошукової системи відео фіксації «Відео контроль «Рубіж» не зафіксовано переміщення транспортного засобу Renault Dokker, номерний знак НОМЕР_1 по маршруту Луцьк-Київ, Київ-Луцьк у періодах 03.09.2014 року, 10.09.2014 року, 25.09.2014 року, а тому неможливо підтвердити транспортування ТМЦ від ТзОВ «БК «Мастербуд» до ПП «Західтренд».

На підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.02.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 36122,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 28898,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 7224,50 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення було оскаржено в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 01.04.2015 року №6757/6/99-99-10-01-01-25 «Про результати розгляду скарги» скаргу ПП «Західтренд» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що досліджені в судовому засіданні докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню ТМЦ у ТзОВ «Мерідан Груп», ТзОВ «БК «Мастербуд», а отже податковий кредит за наслідками цих операцій позивачем сформований правомірно.

Крім того, окружний суд зазначив, що податковим органом фактично виявлені порушення в ланцюгу постачальників другої черги без фактичного дослідження реальності господарських операцій позивача.

Таким чином, окружний суд прийшов до висновку про те, що відповідач неправомірно поклав на позивача відповідальність за можливі протиправні дії його контрагентів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з наступних підстав.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, а також порядок формування податкового кредиту з цього податку за правовідносинами, які виникли після 01.01.2011 року врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

В п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит визначено як сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов»язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 185.1 ст. 185 ПК України передбачено, що об»єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об»єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об»єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Як передбачено п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов»язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов»язаних з визначенням об»єктів оподаткування та/або податкових зобов»язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов»язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов»язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв»язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв»язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначені Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» від 16.07.1999 року №996-XIV.

Статтею 9 цього Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов»язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що визначальним фактором для формування платником податку податкового кредиту є наявність у нього виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог ст. 201 ПК України. При цьому, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні придбаного товару (отриманих робіт, послуг) сум ПДВ до складу податкового кредиту, є підтвердження реальності господарської операції належним чином оформленими первинними документами, які є характерними для тої чи іншої господарської операції. Разом з тим, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Із матеріалів справи суд апеляційної інстанції вбачає, що між ПП «Західтренд» та ТзОВ «Мерідан Груп» 01.05.2014 року укладено договір поставки №1978 - запальничок в асортименті. (а.с 51-53).

На підтвердження факту виконання господарських зобов»язань за вказаним договором виписано податкові, видаткові накладні, ТТН які підтверджують факт поставки даного товару (а.с. 54-64). На підтвердження транспортування товару надано наказ про відрядження уповноваженої особи для закупки ТМЦ у ТзОВ «Мерідан Груп» (а.с. 65), та звіти про використання коштів, виданих на відрядження (а.с. 66-73).

Оплата за придбаний товар проведена у повному об»ємі, про що свідчать платіжні доручення, які надавались під час проведення перевірки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в подальшому придбаний у вказаного контрагента товар позивачем був використаний у власній господарській діяльності - реалізований подальшим покупцям ТОВ «Пакко Холдинг», ТОВ «Агро-Р», ПП «ТД «Салют», ТОВ «Континіум-Трейд», ТОВ «ТД "Аванта». Документи, що підтверджують реалізацію товару вказаним контрагентам досліджувалися перевіряючими в ході проведення перевірки.

Крім цього окружним судом встановлено, що між ПП «Західтренд» та ТзОВ «БК «Мастербуд» 16.06.2014 року було укладено договір поставки обладнання №1416, предметом якого виступали стійки з корзинами на 5 секцій та стелажі навісні (а.с. 33-35).

На підтвердження факту виконання господарських зобов»язань за вказаним договором виписано податкові, видаткові накладні (а.с. 36-47).

Крім того, позивачем на підтвердження транспортування товару надано товарно-транспортні накладні, які оформлялись ТзОВ «БК «Мастербуд» (а.с. 38, 42, 46), накази про відрядження уповноваженої особи для доставки торговельного обладнання (а.с. 48-50).

Придбане у вказаного контрагента торговельне обладнання було використано позивачем у власній господарській діяльності - передано в оренду контрагентам для експозиції продукції, що підтверджується договорами оренди обладнання, укладеними між позивачем та ТзОВ «Арго-Р» (а.с. 74-75), між позивачем та ПП «Тимаг» (а.с. 76-77).

Зазначені вище операції в повній мірі були належним чином відображені позивачем в бухгалтерському та податковому обліку.

На підставі документів, складених контрагентами ПП «Західтренд», позивачем був сформований податковий кредит відповідних звітних періодів.

Що стосується висновків податкового органу про те, що з врахуванням акта ДПІ у Печерському районі міста Києва від 01.09.2014 року №2640/26-55-22-07/38944716 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Мерідан Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року та податкової інформації від 19.11.2014 року №224/26-55-22-10 по ТзОВ «БК «Мастербуд» по взаємовідносинах із платниками податків за серпень-вересень 2014 року, де зазначено, що зустрічну звірку неможливо провести у зв»язку із відсутністю за місцезнаходженням ТзОВ «БК «Мастербуд», - не підтверджується реальність господарських операцій ПП «Західтренд» з ТзОВ «Мерідан Груп» та ТзОВ «БК «Мастербуд», колегія суддів зазначає, що такі висновки податкового органу прямо суперечать не лише нормам Податкового кодексу України, а й практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується національними судами як джерело права.

Так, Європейський Суд у рішенні від 22.01.2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов»язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до «Переліку продукції, яка підлягає обов»язковій сертифікації в Україні», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 року - запальнички, стелажі та стійки не потребують обов»язкової сертифікації, тому окружний суд вірно не взяв до уваги посилання відповідача на неподання позивачем під час перевірки витребовуваних в нього сертифікатів відповідності.

Що стосується посилання відповідача на нереальність здійснення господарських операцій позивачем у звязку із відсутністю у системі відео фіксації «Відео контроль «Рубіж» переміщення транспортного засобу Renault Dokker, номерний знак НОМЕР_1, належного позивачеві, по маршруту Луцьк-Київ, Київ-Луцьк, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідно до пункту 1.1 «Інструкції з використання автоматизованої інформаційно-пошукової системи відео фіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», затвердженої Наказом МВС України від 23.11.2012 року №1080/ДСК, вказана інформаційно-пошукова система «Рубіж» використовується для фіксації транспортних засобів, що знаходяться в розшуку, а тому вищевказаний транспортний засіб позивача жодним чином не міг бути зафіксований у вказаній системі, оскільки в розшуку не перебуває.

Крім цього, окружний суд вірно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що відповідно до бази даних АС «Податковий блок» та податкових накладних за період з 01.01.2014 року по 31.08.2014 року, які зареєстровано в ЄРПН, ТзОВ «Мерідан Груп» не придбавало запальничок в інших контрагентів і не могло їх реалізовувати позивачу, прийшовши до висновку, що така продукція могла бути придбана товариством і раніше.

З наведених вище обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що згадані вище господарські операції між позивачем та ТзОВ «Мерідан Груп», ТзОВ «БК «Мастербуд» мають реальний характер, оскільки факт поставки товарів підтверджується усіма характерними для даного виду правовідносин первинними документами оформленими відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 року у справі №803/747/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28.10.2015 року.