Справа № 819/1790/15
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1790/15

20 жовтня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Цимбал А.

за участю:

позивача ОСОБА_1Б,

представник позивача ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

представник третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_6 Тернопільське міське управління юстиції в особі Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_6 та до Тернопільське міське управління юстиції в особі Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення.

В судовому засіданні ствердив, що державний реєстратор незважаючи на наявність зареєстрованого права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщеннях, зареєстрував право власності на дане приміщення лише за ОСОБА_3 розмір частки 1/1, та не визначено про реєстрацію прав саме на частку ОСОБА_3 у спільній частковій власності -991/1000. Вважає, що дане рішення є протиправним, а відтак просить його скасувати. Крім того, в судовому засіданні подав рішення про відмову у державній реєстрації права власності розмір часткки 9/1000, на 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, за адресоюм.Тернопіль, вул.. Вербицького, 2 за суб»єктом ОСОБА_1Б, дана відмова мотивована тим, що на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, за адресоюм.Тернопіль, вул.. Вербицького, 2 відкрито розділ за реєстраційним номером 01 та зареєстровано право власності за іншою особою в цілій частці 1/1, що унеможливлює зареєструвати право власності на 9/1000 частки за ОСОБА_1 за тією ж адресою і на те саме нерухоме майно.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, подав заперечення проти позову, в якому зазначив, що реєстрацію права власності здійснив на підставі свідоцтва про право власності на звороті якого наявні відомості про відчуження приміщень магазину, а не 9/1000 часток. Відтак, в позові просить відмовити.

Третя особа, ОСОБА_3 в судове засідання з»явився, проти позову заперечив, та пояснив , що реєстрація права власності здійснена лише на площу приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, яке перебуває у його власності. Крім того, подав лист Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільскій області проте, що ОСОБА_1Б зареєстрована декларацію про готовність об»єкта до експлуатації з реконструкції нежитлових приміщень під аптеку за адресою М.Тернопіль, вул.Вербицького, 2. В позові просить відмовити.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус ОСОБА_7 надала пояснення щодо прийнятого рішення наступного змісту, оскільки державна реєстрація права власності на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, за адресоюм.Тернопіль, вул.. Вербицького, 2 здійснена за ОСОБА_8 розмір частки 1/1, відтак неможливо провести реєстрацію приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, за адресою м.Тернопіль, вул.. Вербицького, 2 розмір частки 9/1000, яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2008р.

Крім того, пояснила, що в разі продажу позивачем 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, інший співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Оскільки, на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, за адресоюм.Тернопіль, вул. Вербицького, 2 проведено реєстрацію за ОСОБА_8 розмір частки 1/1, позивач буде позбавлений можливості дотриматись вимог ст. 362 ЦК України, що стосується переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу часток приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень від 11.01.2008 року ОСОБА_1 є власником частини приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 47,9 кв.м. та 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 4,1 кв.м., розташованих за адресою: вул. Вербицького,2 у м. Тернополі, про що свідчать Витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17379446 від 16.01.2008 року та з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17380003 від 16.01.2008 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить частина приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень та 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, розташовані за адресою: М.Тернопіль, вул. Вербицького, 2.

Третя особа, яка не заявляє сасмостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 є власником 991/1000 частки нежитлового приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, розташованих за адресою: вул. Вербицького,2 у м. Тернополі.

Зокрема, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17380328 від 16.01.2008 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, ОСОБА_3 - 991/1000 частки цього ж нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Тернопіль, вул. Вербицького, 2.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.03.2014р. №11468868, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна,розмір частки 1/1на об»єкт нерухомого майна: приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень по вул.Вербицького, 2 у М.Тернополі за суб»єктом: ОСОБА_3.

Проте, при прийнятті державним реєстратором вищевказаного рішення не враховано, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Міським бюро технічної інвентаризації» (м.Тернопіль) 16.01.2008 року на праві спільної часткової власності було зареєстровано приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: вул.Вербицького, 2 у М.Тернополі за ОСОБА_1 (розмір частки 9/1000) на підставі договору купівлі-продажу ВКС 828385 та ОСОБА_3 (розмір частки 991/1000) на підставі свідоцтва про право власності від 29.12.2002 року.

Відповідно до вимог п. 94 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 під час проведення державної реєстрації прав у ОСОБА_5 реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

ОСОБА_5 реєстратор у разі відсутності відомостей у ОСОБА_5 реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - у разі їх наявності в органі державної реєстрації прав.

Згідно з вимогами п. 95 даної постанови державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про:

державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно у ОСОБА_5 реєстрі прав;

обтяження нерухомого майна іпотекою в ОСОБА_5 реєстрі іпотек - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно або іпотеки у ОСОБА_5 реєстрі прав;

обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - під час проведення державної реєстрації прав у ОСОБА_5 реєстрі прав;

обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_5 реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст, - під час проведення державної реєстрації прав у ОСОБА_5 реєстрі прав.

Порядок використання Реєстру прав власності на нерухоме майно та перенесення державним реєстратором відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру прав встановлює Мін'юст.

На виконання вимог Кабінету Міністрів України Міністерством юстиції України виданий наказ від 14.12.2012 № 1844/5 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна».

Пунктом першим вищезазначеного Порядку передбачено, що Порядок визначає процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п. 5 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5 відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи.

Згідно з вимогами п. 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року' № 1844/5 перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.

Пунктом 7 вищезазначеного Порядку передбачено, що державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об'єкта.

Отже, відомості, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є чинними та ідентифікують право спільної часткової власності ОСОБА_3 (розмір частки 991/1000) та ОСОБА_1 (розмір частки 9/1000) на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: М.Тернопіль, вул.Вербицького, 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1)встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у ОСОБА_5 реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були

подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Отже, державний реєстратор в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не встановив наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність зареєстрованого права власності (форма власності - приватна спільна часткова) на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: вул. Вербицького, 2 у М.Тернополі за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусомТернопільського міського нотаріального округу 11.01.2008 року, № 98 (частка власності 9/1000) та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 29.12.2002 року (частка власності 991/1000)

Згідно з частинами першою та другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

При цьому, відповідно до статей 356 вказаного Кодексу власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У разі, якщо частка співвласника у спільній власності визначена, то такий співвласник має право подати заяву про державну реєстрацію прав щодо своєї частки у праві спільної власності, так і спільно з іншими співвласниками заяву про державну реєстрацію прав щодо спільної власності.

У випадку, коли співвласником подається заява про державну реєстрацію прав щодо своєї частки у праві спільної власності, державна реєстрація прав проводиться виключно щодо відповідної частки, тобто запис до Державного реєстру прав вноситься щодо частки у праві спільної часткової власності.

Тобто, у разі реєстрації прав на об'єкт, який належить на праві спільної власності, визначення, крім іншого, виду спільної власності - або спільної сумісної, або спільної часткової, тобто по суті визначення того, що заявник просить зареєструвати, зокрема, частку у спільній частковій власності.

Проте, державним реєстратором зареєстровано право на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, розмір частки 1/1, та не визначено про реєстрацію прав саме на частку ОСОБА_3 у спільній частковій власності - 991/1000.

Відповідно до ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомитиі нших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Відповідно до ст 364 ЦК України, співвласникмає право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Проте, як встановлено судом, договір про виділ у натурі частки між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не укладався.

Суд також не приймає доводи третьої особи про те, що Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільскій області зареєстрована ОСОБА_1 декларацію про готовність об»єкта до експлуатації з реконструкції нежитлових приміщень під аптеку за адресою М.Тернопіль, вул.Вербицького, 2., оскільки державна реєстрація права власності на вищевказане приміщення не проводена в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, а отже підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №11468868 від 07.03.2014р.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 26.10.2015р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.