Справа № 6298/10/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2010 року 6298/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Лисєнко В.І., при секретарі судового засідання Горбачі А.М., за участю представників сторін від позивача: ОСОБА_1, від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державного комунального виробничого підприємства «Комунальник»

до Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Державне комунальне виробниче підприємство «Комунальник» (надалі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області (надалі - відповідач) про скасування рішення від 06.05.2010 № 58 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно винесено оскаржуване рішення, оскільки підприємством не було порушено державну дисципліну цін та дотримано вимоги чинного законодавства щодо своєчасного повідомлення споживачів про введення в дію нових тарифів на житлово-комунальні послуги.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що рішення про застосування економічних санкцій до позивача прийнято інспекцією правомірно, у межах повноважень і у спосіб, визначений законом, а тому, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Терезинської селищної ради від 11.03.2009 «Про впорядкування оплати за надані комунальні послуги населенню, бюджетним та госпрозрахунковим організаціям державним комунальним виробничим підприємстом «Комунальник» затверджено тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення для населення - 2, 42 грн. та 2, 18 грн. за 1 мЗ води, для бюджетних організацій - 2, 49 грн. та

2, 25 грн. за 1 мЗ води, для госпрозрахункових організацій - 2, 53 грн. та 2, 29 грн. за мЗ води, відповідно.

У квітні 2010 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Київської області проведено перевірку державного комунального виробничого підприємства «Комунальник»

з питань додержання порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, за наслідками якої складено акт від 29.04.2010.

За результатами перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в Київській області прийнято рішення від 06.05.2010 № 58, відповідно до якого позивачеві визначене економічні санкції у вигляді стягнення необгрунтовано одержаної суми доходу за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі - 9890, 08 грн., за послуги опалення у розмір: - 9187, 79 грн., всього - 19077, 87 грн. та штраф у розмірі 38155, 74 грн.

Непогоджуючись з вказаним рішення, позивач звернувся до суду.

Статтею 28 Закону України від 25.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин» визначено, зокрема, що до відання виконавчих органів селищних рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплат» побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами ті організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження = установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 24.06.2004 № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон України від 24.06.2004 № 1875-IY' » повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних пос.т.т належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповілзз до закону, визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Заков« в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово- комунального господарства, забезпечення населення житлово-комунальними послугах» необхідних рівня та якості.

Частиною другою статті 31 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV визначено, пі® виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обгрунтованих витрат зі виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам» уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфера житлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші спеціально уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевог: самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

Відповідно до статті 13 Закону України 03.12.1990 № 507-ХІІ «Про ціни та ціноутворення» державний контроль за цінами здійснюється при встановленні застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці фунуції покладено Урядом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 №1819 затверджено Положення про державну інспекцію з контролю за цінами (надалі - Положення), яким на Інспекцію покладено організацію та здійснення контрольно-наглядових функцій з питань додержання центральними і місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів АРК підприємствами, установами та організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів.

Згідно з пунктом 4 Положення державна інспекція з контролю за цінами відповідно до покладених на неї завдань, у межах своєї компетенції, здійснює перевірки додерження порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічний обґрунтування.

Підпунктом 3.1 пункту 3 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами визначено, що Державна інспекція з контролю за цінами та державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі приймають рішення про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій у порядку, передбаченому законодавством. Підставою для прийняття рішень про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за цінами.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України від 03.12.1990 № 507-ХІІ «Про ціни та ціноутворення» вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Як вбачається з рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області від 06.05.2010 № 58 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, підставою для його прийняття було порушення позивачем вимог частини пятої статті 32 Закону України від 24.06.2004 № 1875-ІУ, а саме - не повідомлено споживачів про зміну вартості житлово-комунальних послуг за 30 днів з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що у звязку з тим, що на території смт. Терезине Білоцерківського району Київської області відсутні печатні та інформаційні видавництва, в яких можливо здійснити оприлюднення інформації щодо зміни тарифів на житлово-комунальні послуги, а тому, позивачем було розміщено оголошення про введення в дію нових тарифів на дошках оголошень селища та підїздах будинків. На підтвердження зазначеного представник позивача надав суду довідку, видану головою Терезинської селищної ради від 20.09.2010 № 02-14-151 (а.с.44).

Окрім того, представник позивача надав суду довідку редакції Білоцерківського міського радіомовлення, з якої вбачається, що з 01.01.2009 в програмах редакції Білоцерківського міського радіомовлення для жителів та організацій смт. Терезине оприлюднювалась інформація про збільшення тарифів на житлово-комунальні послуги.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення споживачів про зміну вартості житлово-комунальних послуг з додержанням вимог частини 5 статті 32 Закону України 24.06.2004 № 1875-ІУ.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували правомірність дій позивача щодо введення в дію нових тарифів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та визнає їх такими, що підлягають задоволенню.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що рішення про застосування економічних санкцій до позивача за порушення державної дисципліни цін від 06.05.2010 № 58 є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати

з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За подання позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір (державне мито) в сумі 3,40 грн., що в силу статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до складу судових витрат. Про відшкодування інших судових витрат позивач суду клопотань не заявляв.

Керуючись статтями 11, 14, 49, 51, 69, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області від 06.05.2010 № 58 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного комунального виробничого підприємства «Комунальник» понесені ним витрати по сплаті судового збору (державного мита) у розмірі 3 (три) гривні 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 12 листопада 2010 р.