Справа № 812/947/15
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/947/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря Барашко М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 17.09.2015 № 863-124),

представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 17.03.2015 № 703/7/28-05-10-013),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі - позивач, ПАТ «Луганськтепловоз») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі відповідач, СДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 № НОМЕР_1. Позовні вимоги обґрунтовано таким.

У період з 17.09.2013 по 19.12.2013 відповідач провів планову виїзну перевірку ПАТ «Луганськтепловоз», за результатами якої 26.12.2013 склав Акт № 168/19-0/05763797, відповідно до п. 1 висновків якого підприємством нібито допущено порушення п. 138.2, п.п. 138.8.1 п. 138.8, п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п.п. 139.1.6, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 150.1 ст. 150 з урахуванням частини 3 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, в тому числі: ІІ-ІV квартал 2011 року (уточн.) на 1 319 502 грн., І квартал 2012 року на 4 004 936 грн.

Позивач подав заперечення від 08.01.2014 № 866-983 на акт від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797. 22.01.2014 від СДПІ позивач отримав відповідь від 14.01.2014 № 355/10/19-105 на заперечення до акту, а 31.01.2014 отримав податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № НОМЕР_1 форми «П», яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податку на прибуток у розмірі: за декларацією від 10.05.2012 (звітний період ІІ-ІV квартал 2011 р. (уточн.)) 1 319 502 грн., за декларацією від 10.05.2012 (звітний період І квартал 2012 р.) 4 004 936 грн.

Завищення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток складається з:

- завищення витрат на суму 3 503 458 грн. з причини відображення нереальних господарських операцій (нікчемні угоди);

- завищення витрат на суму 27787,20 грн. внаслідок сплати земельного податку за ВАТ «Темпо» у розмірі 27 787,20 грн.;

- завищення витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, у сумі 1 315 033 грн. по векселю МПП «Сплав-плюс»;

- завищення податкового кредиту на 7 752 142,00 грн. з причини придбання у ТОВ «Елконт» продукції за завищеною ціною.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № НОМЕР_1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

ПАТ «Луганськтепловоз» правомірно віднесло до складу витрат суму 3 503 458 грн., понесених в результаті реально вчинених господарських операцій, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами і податковими накладними, в даному випадку порушення п. п. 138.2, 138.8 ст. 138, п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України відсутнє з огляду на наступне.

Укладені ПАТ «Луганськтепловоз» угоди з ТОВ ВКСФ «Авалон ЛТД», ТОВ «Інструменти нових технологій», ТОВ «Хімцентр», ТОВ «ТПП Спектр», ПП «Валдай-Луганськ», ТОВ «Укрпромізол», ТОВ «Енергообладнання», ПП «Универсалінструмент», ТОВ «Акрополь Донбас», ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ПП «Рембудкомплект-плюс», ПП «Технопост», ТОВ НВФ «Промкомплект», ПП «Транссервіс», ТОВ «Елконт», ТОВ «Стілл-Імпекс», ТОВ «Дніпрокомпрессордеталь», ТОВ «Елегін», ТОВ «Різнопрофіль», ТОВ «ЛФК «Оптима», ТОВ «Оптіма Лайт», ПП «Тіра», ТОВ «Альфа Вест», ТОВ ПМТП «Промснаб», МЧП «Оста», ПП «Технопром», ТОВ «Анкомтехсервіс», ТОВ «НВП «Інструментальний центр», ТОВ «Рік СВ Прилад», ПП «Флекс-Полімер» та ТОВ «Реалтранс груп» є реальними, по ним здобувалися товари (роботи, послуги), основні кошти, провадилося виконання робіт у рамках господарської діяльності позивача, придбання й використання товарів (робіт, послуг) у контрагентів, що підтверджується накладними, рахунками, податковими накладними, виписками банку, прибутковими ордерами, комплектувальними відомостями, вимогами, калькуляціями на вироби, які виготовляються, актами виконаних робіт, про що зазначено в акті перевірки.

Єдиним аргументом відповідача щодо безтоварності господарських операцій є відсутність документів, що засвідчують транспортування товарів від контрагентів, у звязку з чим податкова служба не може визначити дату поставки товару, дату передачі товару та, як наслідок, факт переходу права власності на товар. Позивач зазначив, що товарно-транспортна накладна є лише підтвердженням придбання автотранспортних послуг та єдиною підставою для включення до валових витрат сплачених сум за автотранспортні послуги. Відсутність товарно-транспортної накладної свідчить про відсутність підстав для віднесення до складу валових витрат за автотранспортні послуги, а не витрат з придбання товарів.

Сума нарахованого позивачем земельного податку по промисловій території відповідно до поданих податкових декларацій по платі за землю включена до складу податкових видатків відповідно до норм ст. 138.10.2 Податкового кодексу України, тому відсутні порушення в частині інших видатків у розмірі 27 781,20 грн., з огляду на таке.

На промисловій території позивача площею 148 га розташовано більше 20 підприємств, одним з яких є ВАТ «Темпо», яке перебуває у процедурі банкрутства. Нерухоме майно ВАТ «Темпо», яке є власністю держави, знаходиться на земельній ділянці загальною площею 11 408 кв. м, за яку позивач сплачує по 1852,48 грн. на місць по ставці земельного податку 1,9486 грн. за кв. м згідно довідок Луганської міської ради про розмір грошової оцінки земельної ділянки за 2011 та 2012 роки.

Згідно розділу ХІІІ Податкового кодексу України позивач є землекористувачем, а тому платником податку за земельну ділянку. Позивач сплачує плату за землю в тому розмірі, в якому земельна ділянка виділена позивачу в користування місцевими органами влади. СДПІ замовчує той факт, що податковий орган в особі ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська входить до складу комітету кредиторів, бере участь в процедурі банкрутства, жодних нарікань стосовно сплати позивачем плати за землю, в тому числі на якій розташовано ВАТ «Темпо», не висловлював, оскільки діюче законодавство України не передбачає право землекористувача здавати земельні ділянки в суборенду, та землекористувач повинен своєчасно сплачувати плату за землю. Реалізувати право на відвід земельної ділянки позивач не міг з тієї причини, що майно ВАТ «Темпо» є власністю держави.

Також позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору від 26.12.2007 № 830-670/07 МПП «Сплав Плюс» поставляло ПАТ «Луганськтепловоз» товар. Додатковою угодою від 21.07.2009 № 3 до зазначеного договору передбачено, що ПАТ «Луганськтепловоз» видає МПП «Сплав Плюс» простий процентний вексель № 0267408 на суму 12152240 грн. як розрахунки за поставлені товарно-матеріальні цінності (під 37,078%) річних (у тому числі ПДВ). Відсотки за векселем нараховуються по факту предявлення векселя по платежу на підставі акта. Простий процентний вексель, емітований ПАТ «Луганськтепловоз» за № 0267408, першим векселедержателем якого є МПП «Сплав Плюс», по індосаменту переданий ТОВ «Діоніс 2007». Тому предявлення до платежу ПАТ «Луганськтепловоз» простого процентного векселя було зроблено іншим векселедержателем ТОВ «Діоніс 2007», який не здійснював поставок товарно-матеріальних цінностей за договором від 26.12.2007 № 830-670/07. Сума нарахованих відсотків за векселем № 0267408 відповідно до акта від 21.04.2011 склала 7 890 197,08 грн.

З огляду на те, що предявлення векселя № 0267408 до платежу відбулося іншим векселедержателем ТОВ «Діоніс 2007», що підтверджується актом від 21.04.2011, така операція не є обєктом оподаткування по ПДВ відповідно до п. 189.7 ст. 189 Податкового кодексу України, тому позивач правомірно включив до складу фінансових видатків при визначенні обєкта оподаткування по податку на прибуток всю суму нарахованих відсотків за векселем в розмірі 7 890 197,05 грн.

Також позивач зазначив, що не вчинив порушень п. 138.2, 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 ст. 139, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» в частині поставки перетворювачів М-ТПП-3600В2, висновок про завищення витрат на суму 7 752 142 грн. є необґрунтованим, оскільки укладені між позивачем та ТОВ «Елконт» договори мають реальний товарний характер, по ним придбавалися перетворювачі М-ТПП-3600В2, необхідні для виробництва тепловозів, укладення договорів з ТОВ «Елконт» та поставка перетворювачів по ним відбувалася в рамках господарської діяльності позивача. Придбання й використання перетворювачів М-ТПП-3600В2 підтверджується накладними, рахунками, податковими накладними, виписками банку, прибутковими ордерами, комплектувальними відомостями, вимогами, калькуляціями, про що зазначено в акті. Надані ТОВ «Елконт» первинні документи складені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і не визнані недійсними. Відносини між ТОВ «Елконт» та його контрагентами по попередніх ланцюгах поставки товарів і послуг не повинні мати безпосереднього впливу на реальність господарських операцій між ПАТ «Луганськтепловоз» та ТОВ «Елконт». Стосовно відсутності товарно-транспортних накладних позиція позивача викладена вище.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № НОМЕР_1 форми «П» Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, у тому числі: за ІІ-VI квартал 2011 року (уточн.) на 1 319 502 грн., за І квартал 2012 року на 4 004 936 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надав письмові пояснення від 16.09.2015 (арк. справи 40-41 том 1), в яких зазначив, що для використання у своїй виробничій діяльності з виготовлення тепловозів 2ТЕ116У ПАТ «Луганськтепловоз» на підставі укладеного договору № 803-212/11 від 05.12.2011 з ТОВ «Елконт» придбавав випрямлячі (перетворювачі) М-ТПП-3600М-1-У2 ТУ 16-2007 ІЕАЛ.435511.051ТУ за ціною 251 800,00 грн. за 1 шт. (що еквівалентно 920 000,00 російських рублів). Процедура вибору найбільш вигідного постачальника на ПАТ «Луганськтепловоз» здійснюється вкрай ретельно, для цього існує відділ маркетингу. У 2011 році під час пошуку найвигідніших пропозицій щодо продажу перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 зроблено співставлення їх продажної ціни, що знайшло відображення у конкурентному листі від 14.12.2011 № 2440, і ТОВ «Елконт» обраний у якості постачальника перетворювачів. Згідно акта планової виїзної перевірки позивач придбавав перетворювачі М-ТПП-3600М-1-У2 у ТОВ «Елконт» по завищеній ціні, в результаті чого відбулося завищення податкового кредиту з ПДВ та валових витрат. При цьому відповідач посилається на первинні документи, які підтверджують взаємовідносини між ТОВ «Елконт» та імпортером ТОВ Фірма «УКР СПП», зазначаючи, що безпосереднім виробником даної продукції є ВАТ «Електровипрямляч» (м. Саранськ, Російська Федерація).

Проте, при співставленні цін закупівлі перетворювача М-ТПП-3600М-1-У2 між ТОВ «Елконт» та ТОВ Фірма «УКР СПП», та між ПАТ «Луганськтепловоз» та ТОВ «Елконт», в акті перевірки не наводиться аналіз порівнянності умов договору, які впливають на рівень ціни (обєм товарної партії, обєм функції, що виконуються сторонами, умови розподілу між сторонами вигод та ризиків, можливі коливання рубля та гривні, строки виконання обовязків та ін.), що зробило б можливим обєктивно оцінити рівень ціни та зробити висновок щодо її завищення. Впродовж 2012 року позивач також здійснював закупівлю випрямлячів М-ТПП-3600ДЛ-У2 у ВАТ «Корпорація НПО «РІФ» на підставі укладеного договору від 29.12.2011 № 202 та специфікації від 22.03.2012 № 2 по ціні 920 000,00 руб. за 1 шт. (251 509,60 грн. за курсом НБУ на 22.03.2012). Даний випрямляч є абсолютним аналогом перетворювача М-ТПП-3600М-1-У2 та використовується при виготовленні тепловозів 2ТЕ16У, і ВАТ «Корпорація НПО «РІФ» є виробником даної продукції. Таким чином, ціна закупівлі перетворювачів М-ТПП-3600-1-У2 по договору від 05.12.2011 № 803-212/11 251 800,00 грн. без ПДВ не є завищеною, оскільки відповідає ціні ідентичного товару випрямлячу М-ТПП-3600ДЛ-У2, що придбавався у ВАТ «Корпорація НПО «РІФ».

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях від 30.09.2015 (арк. справи 79-83 том 2), зокрема, зазначив, що за результатами розгляду заперечень ПАТ «Луганськтепловоз» від 08.01.2014 № 866-983 на акт перевірки від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797, висновки акта переглянуто та викладено у наступній редакції: «Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Луганськтепловоз»:

1. п. 138.2, п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.6, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 3 підрозділу 4 р. ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено:

- заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 315 357 грн., у тому числі:

півріччя 2012 року 1 148 148 грн. (у тому числі ІІ квартал 2012 року 1 148 148 грн.);

три квартали 2012 року 1 770 539 грн. (у тому числі ІІІ квартал 2012 року 622 392 грн., 2012 рік 2 315 357 грн. (у тому числі ІV квартал 2012 року 544 817 грн.)».

Відповідно до баз даних Міністерства доходів і зборів, податкової звітності та інших джерел інформації (актів перевірок, отриманих від інших ДПІ), одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладання позивачем цивільно-правових угод, що спрямовані на отримання податкової вигоди з метою штучного формування витрат та податкового кредиту. Встановлено, що операції з постачання від вищезазначених підприємств не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети). Вбачається використання ПАТ «Луганськтепловоз» транзитних фінансових потоків з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру. Якщо фактичного здійснення господарських операцій не було, надані до перевірки документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Крім того, в ході проведення перевірки та разом з запереченнями до акта перевірки позивачем не надано документів, що засвідчують транспортування товарно-матеріальних цінностей від контрагентів, у звязку з чим неможливо визначити дату поставки товару, дату передачі товару від контрагентів та факт переходу права власності на товар.

Враховуючи викладене, встановлено порушення ПАТ «Луганськтепловоз» п. 138.2, п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого відбулося завищення собівартості продукції (робіт, послуг) внаслідок відображення в податковому обліку господарських операцій, не підтверджених первинними документами.

Також в ході перевірки встановлено, що позивачем до складу інших витрат за період з 01.10.2011 по 31.12.2012 віднесено земельний податок за промисловий майданчик загальною площею 148,269 кв. м у сумі 3 695 408 грн. На промисловому майданчику ПАТ «Луганськтепловоз» знаходяться будівлі та обєкти, які знаходились на балансі ВАТ «Темпо», яке згідно з постановою Арбітражного суду Луганської області від 26.10.1999 визнано банкрутом. Власником банкрута є держава. Виробнича діяльність ВАТ «Темпо» не ведеться більше 12 років. Нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці загальною площею 11 408 кв. м, за яку сплачує ПАТ «Луганськтепловоз» по 1852,48 грн. щомісяця по ставці земельного податку 1,9486 за кв. м згідно довідок Луганської міської ради про розмір грошової оцінки земельної ділянки за 2011 та 2012 роки. Земельний податок у розмірі 27 787,20 грн. ВАТ «Темпо» не відшкодовувався.

Земельні ділянки, на яких розташовані будівлі і обєкти ВАТ «Темпо», не використовуються у господарській діяльності ПАТ «Луганськтепловоз». Таким чином, позивачем до складу інших витрат безпідставно віднесено сплачений земельний податок за ВАТ «Темпо» у сумі 27 787,20 грн., внаслідок чого завищені інші витрати на загальну суму 27 787 грн., у тому числі ІV квартал 2011 року 5 557 грн., І квартал 2012 року 5 558 грн., ІІ квартал 2012 року 5 558 грн., ІІІ квартал 2012 року 5557 грн., IV квартал 2012 року 5 557 грн.

Крім того, позивачем до складу фінансових витрат включено суму ПДВ, яка входить до складу процентів по векселю в сумі 1 315 032,84 грн., що були перераховані в якості оплати процентів по векселю серії АА № 0267408 власної емісії, що призвело до завищення витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, у розмірі 1 315 033 грн. ВАТ «ХК «Луганськтепловоз» укладено з МПП «Сплав-Плюс» договір від 26.12.2007 № 830-670/07 та додаткові угоди до нього № 1 від 08.10.2008, № 2 від 01.03.2009, № 3 від 21.07.2009 про купівлю-продаж продукції. Додатковою угодою від 21.07.2009 № 3 до договору № 830-670/07 визначена форма розрахунків між сторонами у вигляді простого процентного векселя. Номінальна сума векселя складає узгоджену суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 12 155 240 грн., у тому числі відсоток річних 37,078%, у тому числі ПДВ.

В оплату за товарно-матеріальні цінності ПАТ «Луганськтепловоз» згідно акту приймання-передачі векселів без номеру від 21.07.2009 передано МПП «Сплав-Плюс» простий вексель серії АА № 0267408, емітент ВАТ «ХК «Луганськтепловоз», складений 21.07.2009 в м. Луганську, дата погашення по предявленню, номінальна сума векселя 12 155 240,49 грн., відсоток річних 37,078%, у тому числі ПДВ. Простий вексель серії АА № 0267408 номінальною вартістю 12 155 240 грн. предявлено до сплати ТОВ «Діоніс-2007» згідно акту предявлення векселів до платежу від 21.04.2011. ПАТ «Луганськтепловоз» платіжним дорученням від 21.04.2011 № 2357 на р/р ТОВ «Діоніс-2007» перераховано 12 155 240,49 грн. в оплату за вексель АА 0267408 від 21.07.2009.

У періоді, що перевірявся, нараховані та сплачені ТОВ «Діоніс-2007» проценти (37,078%) по векселю АА 0267408 від 21.07.2009 у сумі 7 890 197,05 грн. Згідно додаткової угоди від 21.07.2009 № 3 до договору № 830-670/07 вексель АА 0267408 процентний 37,078% річних, в тому числі ПДВ. При нарахуванні процентів по векселю не було виділено суму ПДВ у розмірі 1 315 032,84 грн. Таким чином, позивачем безпідставно збільшено витрати на суму ПДВ, яка повинна враховуватись у складі процентів по векселю, що призвело до завищення задекларованих ПАТ «Луганськтепловоз» показників у рядку 06.3 декларації «Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України» всього у сумі 1 315 033 грн., у тому числі: IV квартал 2011 року в сумі 202 608 грн., І квартал 2012 року в сумі 1 112 425 грн.

Також позивачем на порушення п. 138.2 статті 138 та п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України завищено витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» у сумі 7 752 142 грн. у звязку з тим, що вартість придбаних позивачем перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 віднесено до витрат за перевірений період не в межах господарської діяльності.

Відповідно до наданих до перевірки документів неможливо підтвердити факт постачання перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 до ПАТ «Луганськтепловоз» по ланцюгу від ТОВ «Елконт» - ТОВ «Фірма «УКР СПП». Виробником перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 є ОАО «Электровыпрямитель» (м. Саранськ, Російська Федерація), імпортером є ТОВ Фірма «УКР СПП».

Зазначені перетворювачі вироблені ОАО «Электровыпрямитель» є унікальними та призначені тільки для виготовлення вантажних магістральних тепловозів 2ТЭ16У, які виробляються тільки ПАТ «Луганськтепловоз». З урахуванням викладеного та непідтвердження факту постачання перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 від ТОВ Фірма «УКР СПП» до ТОВ «Елконт» та від ТОВ «Елконт» до ПАТ «Луганськтепловоз», перетворювачі фактично були отримані позивачем від ТОВ Фірма «УКР СПП» (імпортер). Тобто позивач штучно ускладнює рух перетворювачів від імпортера ТОВ Фірма «УКР СПП» через ТОВ «Елконт». При цьому штучність витрат полягає в тому, що у позивача наявні обєктивні можливості придбавати зазначені перетворювачі безпосередньо у імпортера ТОВ «Фірма «УКР СПП» за меншою ціною, не користуючись послугами ТОВ «Елконт», але він цією можливістю не користується. Отже господарська діяльність ПАТ «Луганськтепловоз» з ТОВ «Елконт» не направлена на отримання економічного ефекту від роботи підприємства, зокрема, відсутня ділова мета в операціях з придбання перетворювачів від постачальника ТОВ «Елконт». В роботі позивача відсутній економічний ефект від придбання перетворювачів через ТОВ «Елконт», у звязку з чим відбувається збільшення задекларованих витрат підприємства, збільшення податкового кредиту та зменшення обєкту оподаткування.

Таким чином, якщо врахувати ціни, які діяли при придбанні перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 ТОВ «Елконт» у імпортера ТОВ Фірма «УКР СПП», то ПАТ «Луганськтепловоз» придбавало перетворювачі М-ТПП-3600М-1-У2 у ТОВ «Елконт» по завищеній ціні, в результаті чого підприємством завищено витрати в сумі 7 752 142 грн., в тому числі за IV квартал 2011 року 1 106 000 грн., за І квартал 2012 року 1 494 000 грн., за ІІ квартал 2012 року 1 160 200 грн., за ІІІ квартал 2012 року 2 142 800 грн., за ІV квартал 2012 року 1 849 142 грн.

На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

При вирішенні даної справи застосовуються норми Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин.

Судом установлено, що Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» є юридичною особою, зареєстроване виконавчим комітетом Луганської міської ради 18 червня 2003 року, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 749508 (арк. справи 13 том 1).

Відповідно до вимог Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» позивач зареєстрований платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість - 13, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01 червня 2011 року № 100337613 (арк. справи 12 том 1).

ПАТ «Луганськтепловоз» перебуває на обліку в СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ ДФС, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 09.07.2015 №090 (арк. справи 10 том 1).

10.05.2012 позивач подав уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за звітний період ІІ-IV квартали 2011 року, у рядку 01 якої зазначив суму доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування (рядок 02 + рядок 03) НОМЕР_2 грн., у рядку 04 зазначив суму витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06) НОМЕР_3 грн., у рядку 07 визначив обєкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 рядок 04) «-18 819 331 грн.» (арк. справи 153 том 2).

10.05.2012 позивач подав податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за звітний період 1 квартал 2012 року, у рядку 01 якої зазначив суму доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування (рядок 02 + рядок 03) 238123768 грн., у рядку 04 зазначив суму витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06) 301968415 грн., у рядку 07 визначив обєкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 рядок 04) «-63844647 грн.» (арк. справи 259-260 том 2).

На підставі направлень від 16.09.2013 № 41, № 42, № 43, № 44, № 45, № 46 та від 18.10.2013 № 68, № 69, № 79, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання та відповідно до наказів СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ МД від 05.09.2013 № 105, від 16.09.2013 № 140, від 10.10.2013 № 168, від 18.10.2013 № 173, від 25.10.2013 № 180, від 07.11.2013 № 206, від 10.12.2013 № 264, у період з 17.09.2013 по 28.10.2011 проведена планова виїзна перевірка ПАТ «Луганськтепловоз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2012 відповідно до затвердженого плану перевірки, за результатами якої складено Акт від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797 (арк. справи 42-175 том 1).

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення:

1) п. 138.2, п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.6, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 3 підрозділу 4 р. ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 436 858 грн., у тому числі:

півріччя 2012 року 1 120 213 грн. (у тому числі ІІ квартал 2012 року 1 120 213 грн.),

три квартали 2012 року 1 829 491 грн. (у тому числі ІІІ квартал 2012 року 709278 грн.);

2012 рік 2 436 857 грн. (у тому числі IV квартал 2012 року 607 366 грн.).

08.01.2014 за вих. № 866-983 позивач подав заперечення до акту перевірки (арк. справи 16-19 том 1).

14.01.2014 СДПІ надала відповідь «Про розгляд заперечень» за № 355/10/19-105, де зазначила, що п. 1 висновків акту перевірки від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797 викладено у наступній редакції:

«Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Луганськтепловоз»:

1. п. 138.2, п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст.138, п.п. 139.1.6, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 3 підрозділу 4 р. ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено:

- заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 315 357 грн., у тому числі:

півріччя 2012 року 1 148 148 грн. (у тому числі ІІ квартал 2012 року 1 148 148 грн.);

три квартали 2012 року 1 770 539 грн. (у тому числі ІІІ квартал 2012 року 622 392 грн.);

2012 рік 2 315 357 грн. (у тому числі IV квартал 2012 року 544 817 грн.);

- заниження обєкту оподаткування від усіх видів діяльності за період з 01.10.2011 по 31.12.2012:

за 2011 рік на суму 1 319 502 грн.,

за 1 квартал 2012 року на суму 4 004 936 грн.» (арк. справи 20-25 том 1).

31.01.2014 позивач отримав податкове повідомлення-рішення форми «П» від 17.01.2014 № НОМЕР_1, яким ПАТ «Луганськтепловоз» зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 324 438 грн.:

- звітний період ІІ-IV квартал 2011 (уточн.) 1 319 502 грн.,

- звітний період І квартал 2012 року 4 004 936 грн. (арк. справи 15 том 1).

Судом установлено, що оскарженим податковим повідомленням-рішенням зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 324 438, 00 грн., в тому числі:

1) ІІ-ІV квартал 2011 року 1 319 502,00 грн., в тому числі:

- за результатами взаємовідносин з контрагентами ТОВ ВКСФ «Авалон ЛТД» (1 212,00 грн.), ТОВ «Інструменти нових технологій» (4 125,00 грн.) 5 337,00 грн.;

- внаслідок сплати земельного податку за ВАТ «Темпо» - 5 557,00 грн.;

- внаслідок включення до витрат ПДВ у складі процентів по векселю серії АА № 0267408 202 608,00 грн.;

- внаслідок придбання у ТОВ «Елконт» продукції за завищеною ціною 1 106 000,00 грн.

2) І квартал 2012 року 4 004 936, 00 грн., в тому числі:

- за результатами взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Хімцентр» (1701,00 грн.), ТОВ «ТПП Спектр» (2958,00 грн.), ТОВ «Стіл-Імпекс» (49374,00 грн.), ТОВ «Енергообладнання» (413,00 грн.), ТОВ ВКФС «Авалон» (5 009,00 грн.), ТОВ «Укрпромізол» (6 164,00 грн.), ТОВ «Акрополь-Донбас» (5 283,00 грн.), ТОВ «Інструменти нових технологій» (2 550,00 грн.) 73 452,00 грн.;

- внаслідок сплати земельного податку за ВАТ «Темпо» - 5 558,00 грн.;

- внаслідок включення до витрат ПДВ у складі процентів по векселю серії АА № 0267408 1 112 425,00 грн.;

- внаслідок придбання у ТОВ «Елконт» продукції за завищеною ціною 1 494 000,00 грн.;

- внаслідок включення до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, в рядку 065 декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року, відємного значення обєкта оподаткування за 2011 рік (-) 18 819 331,00 грн., замість (-)17 493 550,00 грн., тобто показник відємного значення обєкта оподаткування у І кварталі 2012 року завищено на 1 319 502,00 грн.

Оскарженим податковим повідомленням-рішенням зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 78 789,00 грн., в тому числі 4 квартал 2011 року 5 337,00 грн., 1 квартал 2012 року 73 452,00 грн., по взаємовідносинам з наступними контрагентами:

1) ТОВ «Хімцентр» - на суму 1701,21 грн. (1 квартал 2012 року);

2) ТОВ «ТПП Спектр» - на суму 2 958,00 грн. (1 квартал 2012 року);

3) ТОВ «Стіл-Імпекс» - на суму 49 373,89 грн. (1 квартал 2012 року);

4) ТОВ «Енергообладнання» - на суму 412,82 грн. (1 квартал 2012 року);

5) ТОВ ВКСФ «Авалон ЛТД» - на суму 6220,83 грн. (4 квартал 2011 року 1 211,85 грн., 1 квартал 2012 року 5 008,98 грн.);

6) ТОВ «Укрпромізол» - на суму 6 164,00 грн. (1 квартал 2012 року);

7) ТОВ «Акрополь-Донбас» - на суму 5 282,79 грн. (1 квартал 2012 року);

8) ТОВ «Інструменти нових технологій» - на суму 6675,00 грн. (4 квартал 2011 року 4 125,00 грн., 1 квартал 2012 року 2 550,00 грн.);

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з підпунктом 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Судом установлено, що відповідно до постанови Луганського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 у справі № 812/826/14 за позовом ПАТ «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 17.01.2014 № НОМЕР_4, встановлено та підтверджено матеріалами справи реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Хімцентр», ТОВ «ТПП Спектр», ТОВ «Стіл-Імпекс», ТОВ «Енергообладнання», ТОВ ВКСФ «Авалон ЛТД», ТОВ «Укрпромізол», ТОВ «Акрополь-Донбас», ТОВ «Інструменти нових технологій» у 4 кварталі 2011 року 2012 році (арк. справи 70-78 том 2).

Згідно з ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 у справі № 812/826/14 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 у даній справі залишено без змін (арк. справи 64-69 том 2).

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобовязані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

З огляду на те, що реальність здійснення господарських операцій ПАТ «Луганськтепловоз» з вищезазначеними контрагентами встановлено судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, зазначені обставині не доказується при розгляді даної справи, відповідно висновок фіскального органу про завищення позивачем витрат на загальну суму 78 789,00 грн. через нереальність зазначених господарських операцій є необґрунтованим.

Таким чином, оскаржене податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № форми «П» в частині зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 78 789,00 грн., в тому числі 4 квартал 2011 року 5 337,00 грн., 1 квартал 2012 року 73 452,00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскарженим податковим повідомленням-рішенням зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 600 000,00 грн., у тому числі IV квартал 2011 року 1 106 000,00 грн., І квартал 2012 року 1 494 000,00 грн., внаслідок придбання у ТОВ «Елконт» продукції за завищеною ціною.

Стосовно висновків відповідача щодо завищення ПАТ «Луганськтепловоз» витрат по коду рядка 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» у IV кварталі 2011 року на суму 1 106 000,00 грн., у І кварталі 2012 року на суму 1 494 000,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» у звязку з неможливістю підтвердження факту перевезення товарно-матеріальних цінностей (перетворювачів) та відсутності ділової мети, суд зазначає таке.

Судом установлено, що між ТОВ «Елконт» як продавцем та ПАТ «Луганськтепловоз» як покупцем 05.12.2011 укладено договір № 803-212/11, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити перетворювачі (далі продукція) у кількості, на умовах, в строки та порядку, передбаченому даним договором, а також специфікаціями, що є невідємною частиною даного договору, п. 2.1 загальна сума даного договору складає 37 770 000,00 грн., крім того ПДВ -20% - 7 554 000,00 грн., всього 45 324 000,00 грн., п. 2.2 ціни на продукцію, зазначену в п. 1 даного договору, зазначені у специфікаціях до даного договору (арк. справи 186-187 том 1).

Згідно зі специфікацією № 1 (додаток № 1 до договору від 05.12.2011 № 803-212/11) ТОВ «Елконт» поставляє ПАТ «Луганськтепловоз» перетворювачі М-ТПП-3600М-1-У2 ТУ16-2007 ИЕАЛ.435511.051ТУ у кількості 150 шт. за ціною 251 800,00 грн., на загальну суму 45 324 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 7 554 000,00 грн. (арк. справи 188 том 1).

Для підтвердження факту придбання у IV кварталі 2011 року І кварталі 2012 року перетворювачів у ТОВ «Елконт» та використання їх у господарській діяльності позивач надав податкові накладні від 02.02.2012 № 26 (арк. справи 189 том 2), від 22.02.2012 № 40 (арк. справи 190 том 2), від 24.03.2012 № 67 (арк. справи 196 том 2), від 26.12.2011 № 289 (арк. справи 215 том 2), рахунки-фактури від 01.02.2012 № СФ-0000037 (арк. справи 191 том 2), видаткові накладні від 15.02.2012 № РН-0000028 (арк. справи 192 том 2), від 22.02.2012 № РН-0000033 (арк. справи 193 том 2), від 24.03.2012 № РН-0000054 (арк. справи 197 том 2), від 26.12.2011 № РН-00000265 (арк. справи 217 том 2), прибуткові ордери від 23.02.2012 № 6697 (арк. справи 194 том 2), від 29.02.2012 № 6718 (арк. справи 195 том 2), від 26.03.2012 № 6829 (арк. справи 198 том 2), від 23.12.2011 № 5531 (арк. справи 216 том 2).

Висновок відповідача стосовно відсутності ділової мети в операціях з придбання перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 від постачальника ТОВ «Елконт» вмотивований тим, що наявні обєктивні можливості придбавати перетворювачі безпосередньо у імпортера ТОВ Фірма «УКР СПП» за меншою ціною.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність це діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Самостійна, ініціативна, систематична господарська діяльність, яка здійснюється на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, є підприємництвом у розумінні статті 42 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 19 Господарського кодексу України субєкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поняття «господарська діяльність» як сукупність господарських операцій має певні ознаки, в тому числі, наявність економічного (фінансового) результату, цінової визначеності та спрямованості на отримання доходу.

Фінансовий результат як кінцевий економічний підсумок господарської діяльності підприємства може виражатися у формі прибутку або збитку.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що поняття «господарська діяльність» не включає такої обовязкової ознаки як одержання прибутку, оскільки неотримання прибутку від окремої господарської операції не може свідчити про відсутність у цієї операції ознак господарської діяльності та вказувати в цілому на збитковий характер господарської діяльності підприємства, що діє на власний ризик.

Позивач має право самостійно обирати постачальників і це не може свідчити про те, що він при цьому не має ділової мети і його діяльність не направлена на отримання економічного ефекту.

Висновок відповідача стосовно неможливості підтвердження факту перевезення товарно-матеріальних цінностей (перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2) ґрунтується на тому, що позивачем перевірки надані копії товарно-транспортних накладних, в яких відсутні дані щодо автопідприємств-перевізників, підпис водія експедитора, що прийняв вантаж, відсутній підпис вантажоодержувача, відсутня посада вантажоодержувача. Крім того, в акті перевірки зазначено про неможливість поставки перетворювачів М-ТПП-3600-1-У2 за маршрутом м. Суми (кордон з Російською Федерацією) м. Біла Церква (ТОВ Фірма «УКР СПП») м. Дніпропетровськ (ТОВ «Елконт») м. Луганськ (ПАТ «Луганськтепловоз») за один день.

З цього приводу суд зазначає, що відсутність товарно-транспортної накладної свідчить про відсутність підстав для віднесення до складу валових витрат витрат за автотранспортні послуги, а не витрат з придбання товарів. Тобто товарно-транспорті накладні не є обовязковими документами, відповідно до яких платник податків має право на віднесення до валових витрат витрат з придбання товару перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2.

Крім того, відповідачем субєктом владних повноважень, на якого відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обовязок доказування, не надано суду доказів неможливості поставки перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 за вищезазначеним маршрутом у зазначений термін.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність включення до валових витрат позивачем суми 2 600 000,00 грн., у тому числі IV квартал 2011 року 1 106 000,00 грн., І квартал 2012 року 1 494 000,00 грн., у звязку з придбання у ТОВ «Елконт» перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення в частині суми 2 600 000,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскарженим податковим повідомленням-рішенням зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 11 115,00 грн., у тому числі IV квартал 2011 року 5 557,00 грн., І квартал 2012 року 5 558,00 грн., внаслідок віднесення позивачем до витрат земельного податку, сплаченого за ВАТ «Темпо».

На аркуші 147 акта перевірки зазначено: «На промисловому майданчику ПАТ «Луганськтепловоз» знаходяться виробнича будівля 6800 кв.м, збірно-зварювальний корпус (гальвано-термічний цех) площею 3700 кв.м, торгівельний павільйон 323 кв.м. та насосна зворотного водопостачання станція площею 342 кв.м, які знаходились на балансі ВАТ «Темпо», яке згідно з постановою арбітражного суду Луганської області від 26.10.1999 визнано банкрутом. Власником банкрута є держава. Виробнича діяльність ВАТ «Темпо» не ведеться більше 12 років. Нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці загальною площею 11 408 кв. м, за яку сплачує ПАТ «Луганськтепловоз» по 1852,48 грн. в місяць по ставці земельного податку 1,9486 грн. за кв. м згідно справок Луганської міської ради про розмір грошової оцінки земельної ділянки за 2011 р. та 2012 р. Земельний податок у сумі 27 787,20 грн. ВАТ «Темпо» не відшкодовувався».

На підтвердження права землекористування земельною ділянкою загальною площею 148,269 га позивачем надано рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 10.05.1966 №249/9, яким затверджено прирізку земельної ділянки, площею 340 га, тепловозобудівному заводу ім. Октябрської революції під будівництво цехів, згідно доданого викопіювання з плану міста (арк. справи 177 том 1), державні акти на право користування землею серії Б № 007502 та серії Б № 095063 про закріплення за землекористувачем Виробничим обєднанням тепловозобудування ім. Октябрської революції в безстрокове і безоплатне користування 19,70 гектарів землі та 4,33 гектара землі відповідно в межах згідно з планом землекористування (арк. справи 178-180 том 1, арк. справи 181-184 том 1).

Відповідно до вимог п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України позивач є платником земельного податку за земельну ділянку загальною площею 148,269 га як землекористувач.

Зазначена земельна ділянка відповідно до п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України є обєктом оподаткування земельним податком.

Згідно довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки для розрахунку земельного податку на 2012 рік, загальна площа земельної ділянки складає 148,269 кв. м, функціональний коефіцієнт 1,2, нормативна грошова оцінка землі 1 948 612,54 грн./га (арк. справи185 т.1).

На підставі зазначеної довідки позивачем у період з 01.10.2011 по 31.12.2012 сплачено земельний податок за промисловий майданчик загальною площею 148,269 кв. м у сумі 3 695 408 грн., у т.ч.: IV квартал 2011 року 729 035 грн., І квартал 2012 року 740 252 грн., ІІ квартал 2012 року 744 039 грн., ІІІ квартал 2012 року 744 040 грн., IV квартал 2012 року 738 042 грн., і суму земельного податку віднесено до складу інших витрат.

Позивачем визнається факт, що у загальній сумі земельного податку до складу інших витрат за IV квартал 2011 року віднесено 5 557,00 грн., за І квартал 2012 року 5 558,00 грн. земельного податку за земельну ділянку, на якій розташовані обєкти нерухомого майна ВАТ «Темпо», визнаного банкрутом постановою Арбітражного суду Луганської області від 26.10.1999 у справі № 10/150б (арк. справи 98-99 том 2).

Спірним питанням є правомірність включення позивачем до складу інших витрат за ІV квартал 2011 року, І квартал 2012 року сум земельного податку, сплаченого за земельну ділянку, на якій розташоване майно банкрута ВАТ «Темпо», тобто майно держави.

Висновок фіскального органу про неправомірність включення позивачем до складу інших витрат сум земельного податку ґрунтується на тому, що земельна ділянка 11 408 кв.м, на якій розташовані обєкти нерухомого майна ВАТ «Темпо», не використовується у господарській діяльності ПАТ «Луганськтепловоз», і позивач не мав права включати до складу інших витрат відповідні суми земельного податку на підставі п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу в) підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, що включають, зокрема, інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно:

суми коштів, внесені до страхових резервів у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу;

суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право особа, які згідно із законодавством фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій в обов'язковому порядку, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу.

Оскільки земельний податок, сплачений позивачем за земельну ділянку загальною площею 148,269 га (промислову територію заводу), установлений Податковим кодексом України, ПАТ «Луганськтепловоз» правомірно на підставі абз. в п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України включив його до складу інших витрат, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Також оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 315 033,00 грн., у тому числі ІІ-IV квартал 2011 року 202 608,00 грн., І квартал 2012 року 1 112 425,00 грн., внаслідок включення до витрат ПДВ у складі процентів по векселю серії АА № 0267408.

Судом установлено, що між ВАТ «ХК «Луганськтепловоз» та МПП «Сплав-Плюс» укладено договір від 26.12.2007 № 830-670/07 (арк. справи 196-197 том 1) та додаткові угоди від 08.10.2008 № 1 (арк. справи 198 т. 1), від 01.03.2009 № 2 (арк. справи 199 том 1), від 21.07.2009 № 3 (арк. справи 200 том 1).

Додатковою угодою від 21.07.2009 № 3 до договору від 26.12.2007 № 830-670/07 визначено форму розрахунків між сторонами, а саме керуючись п. 3.8 договору від 26.12.2007 № 830-670/07 покупець видає продавцю простий процентний вексель у якості розрахунків за поставлений товар за цим договором та простий вексель за надану послугу по товарному кредиту (п. 1), векселя видаються 21.07.2009 зі строком погашення по предявленню (п. 2), вексель процентний 37,078% річних, в тому числі ПДВ (п. 3), номінальна сума простого процентного векселя складає узгоджену суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 12 155 240,49 грн., в тому числі ПДВ та 37,078% річних в тому числі ПДВ (п. 4), номінальна сума простого векселя складає проценти по товарному кредиту в сумі 3 344 428, 52 грн. в тому числі ПДВ станом на 20.07.2009 (п. 5), проценти по векселю нараховуються та сплачуються по факту предявлення простого процентного векселя до платежу на підставі узгодженого акта (п. 6).

В оплату за товарно-матеріальні цінності позивач згідно акту приймання-передачі векселів від 21.07.2009 передав МПП «Сплав-плюс» простий процентний вексель серії АА № 0267408, емітентом якого є ВАТ «ХК «Луганськтепловоз», складений 21.07.2009 в м. Луганську, дата погашення по предявленню, номінальна сума векселя 12 155 240,49 грн., у тому числі ПДВ, відсоток річних 37,078%, в тому числі ПДВ (арк. справи 201, 202 том 1).

Простий вексель серії АА № 0267408 предявлено до сплати ТОВ «Діоніс-2007» згідно акта предявлення векселів до платежу від 21.04.2011 (арк. справи 203 том 1).

ПАТ «Луганськтепловоз» платіжним дорученням від 21.04.2011№ 2357 перераховано ТОВ «Діоніс-2007» 12 155 240,49 грн. в оплату за зазначений вексель (арк. справи 204 том 1).

21.04.2011 позивачем як векселедавцем та ТОВ «Діоніс-2007» як векселедержателем складено акт № 81/1 нарахування процентів, згідно якого узгоджена сторонами сума процентів по векселю станом на 21.04.2011 склала 7 890 197,05 грн. (арк. справи 203 том 1).

Позивачем перераховано ТОВ «Діоніс-2007» в оплату процентів по векселю 7 890 197,05 грн., а саме - платіжними дорученнями від 23.12.2011 № 7851 1 215 645,39 грн. (арк. справи 205 том 1), від 16.01.2012 №297 2 500 000,00 грн. (арк. справи 205 том 1), від 28.02.2012 №12519 2 200 000,00 грн. (арк. справи 206 том 1), від 21.03.2012 № 2010 1 974 551,66 грн. (арк. справи 207 том 1), в яких зазначено призначення платежу «сплата %% по акту нарахування %% № 81/1 від 21.04.11р. простий відсотковий вексель № АА 0267408, без ПДВ».

Відповідач послався на те, що ПАТ «Луганськтепловоз» суму сплачених відсотків за векселем № АА 0267408 віднесено до складу витрат у ІV кварталі 2011 року 1 215 645 грн., у І кварталі 2012 року 6 674 552 грн., при цьому не виділено суму ПДВ у розмірі 1 315 032,84 грн., в результаті чого позивачем безпідставно збільшено витрати на суму ПДВ, яка повинна враховуватись у складі процентів по векселю, що призвело до завищення задекларованих ПАТ «Луганськтепловоз» показників у рядку 06.3 декларації «Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України» всього на суму 1 315 033 грн., в тому числі ІV квартал 2011 року 202 608 грн., І квартал 2012 року 1 112 425 грн.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до п. 189.7 ст. 189 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку здійснює операції з постачання товарів/послуг, які є об'єктом оподаткування згідно із статтею 185 цього Кодексу, під забезпечення боргових зобов'язань покупця, наданих такому платнику податку у формі простого або переказного векселя, або інших боргових інструментів (далі - вексель), випущених таким покупцем або третьою особою, базою оподаткування є договірна вартість, визначена в порядку, встановленому пунктом 188.1 статті 188 цього Кодексу, без урахування дисконтів або інших знижок з номіналу такого векселя, а за процентними векселями - така договірна вартість, збільшена на суму процентів, нарахованих або таких, що повинні бути нараховані на суму номіналу такого векселя.

Таким чином, проценти, нараховані на суму номіналу векселя, є базою оподаткування податком на додану вартість.

Проте, матеріалами справи підтверджено, що вексель АА № 0267408 предявлено до сплати не МПП «Сплав-плюс», з яким в позивача були договірні відносини, а третьою особою векселедержателем ТОВ «Діоніс-2007», якому вексель передано МПП «Сплав-плюс» шляхом вчинення індосаменту, і при сплаті суми нарахованих на номінал векселя АА № 0267408 процентів податок на додану вартість не виділявся.

На сторінці 146 акта перевірки від 26.12.2013 № 168/19-0/09763707 зазначено, що при нарахуванні процентів не було виділено суму ПДВ 1 315 032,84 грн. Збільшення витрат на суму ПДВ, яка повинна враховуватись у складі процентів по векселю, привело до завищення задекларованих ПАТ «Луганськтепловоз» показників у рядку 06.3 Декларацій «Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України всього у сумі 1 315 033 грн., у тому числі: IV квартал 2011 року в сумі 202 608 грн., І квартал 2012 року в сумі 1 112 425 грн. Зазначене порушення не вплинуло на ПДВ, так як при перерахуванні грошових коштів в погашення процентів по векселю, ПДВ не враховувалось (арк. справи 117 том 1).

Відповідно до п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Таким чином, ПАТ «Луганськтепловоз» правомірно віднесено до складу витрат суму сплачених відсотків за векселем № АА 0267408.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Згідно із п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI ціна це виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару.

Відповідно до п.п. 14.1.206 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

До процентів включаються:

а) платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит;

б) платіж за використання коштів, залучених у депозит;

в) платіж за придбання товарів у розстрочку;

г) платіж за користування майном згідно з договорами фінансового лізингу (оренди) (без урахування частини лізингового платежу, що надається в рахунок компенсації частини вартості об'єкта фінансового лізингу);

ґ) винагорода (дохід) орендодавця як частина орендного платежу за договором оренди житла з викупом, сплачена фізичною особою платнику податку, на користь якого відступлено право на отримання таких платежів.

Проценти нараховуються у вигляді відсотків на основну суму заборгованості чи вартості майна або у вигляді фіксованих сум. У разі якщо залучення коштів здійснюється шляхом продажу облігацій, казначейських зобов'язань чи ощадних (депозитних) сертифікатів, емітованих позичальником, або шляхом врахування векселів та здійснення операцій з придбання цінних паперів із зворотним викупом, сума процентів визначається шляхом нарахування їх на номінал такого цінного паперу, виплати фіксованої премії чи виграшу або шляхом визначення різниці між ціною розміщення (продажу) та ціною погашення (зворотного викупу) такого цінного паперу.

Платежі за іншими цивільно-правовими договорами незалежно від того, встановлені вони в абсолютних (фіксованих) цінах або у відсотках суми договору або іншої вартісної бази, не є процентами.

Таким чином, в даному випадку навіть при виділенні з суми сплачених процентів за векселем № АА 0267408 суми податку на додану вартість в розмірі 1 315 032,84 грн. відсутня заборона включати таку суму ПДВ до складу витрат, оскільки у відповідності з нормами п. 139.1.6 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат суми податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, а проценти, нараховані на номінал векселя, не є ціною товару.

З огляду на наведене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 315 033,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Також податковим повідомленням-рішенням зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 319 502,00 грн. у І кварталі 2012 року внаслідок включення до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, в рядку 06.5 декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року, відємного значення обєкта оподаткування за 2011 рік (-) 18 819 331,00 грн., замість (-)17 493 550,00 грн., тобто показник відємного значення обєкта оподаткування у І кварталі 2012 року завищено на 1 319 502,00 грн.

Зазначене порушення описане на аркуші 148 акта перевірки, при цьому контролюючим органом помилково зазначено суму 1 325 781,00 грн., замість 1 319 502,00 грн.

Оскільки судом встановлено, що платником податку правомірно включено до складу витрат за ІV квартал 2011 року 1 319 502,00 грн., відповідно до декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року правомірно включено до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, в рядку 0.65 відємне значення обєкта оподаткування за 2011 рік (-)18 819 331,00 грн., тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

Таким чином, з огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «П» від 17 січня 2014 року № НОМЕР_1 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, у тому числі за ІІ-ІV квартал 2011 року (уточн.) на 1 319 502 грн., за І квартал 2012 року на 4 004 936 грн.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 № НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «П» від 17 січня 2014 року № НОМЕР_1 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, яким Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 5324438,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» () судові витрати в сумі 4872 грн. 00 коп. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено в повному обсязі 02 листопада 2015 року.

Суддя ОСОБА_3