Справа № 804/5784/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 804/5784/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року

у справі № 804/5784/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трест-Укрмонтажхімзахист»

до державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Трест-Укрмонтажхімзахист» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення від 26 лютого 2015 року №6643 в частині не погодження застосування податкового компромісу щодо податкового повідомлення-рішення з податку на прибуток від 28 квітня 2014 року № на суму основного платежу 223641,00 грн., зобовязання здійснити розгляд заяви про досягнення податкового компромісу та визнання обовязковим застосування процедури податкового компромісу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 26 лютого 2015 року №6643 щодо застосування податкового компромісу в частині не погодження застосування податкового компромісу щодо податкового повідомлення-рішення з податку на прибуток від 28 квітня 2014 року № на суму основного платежу 223641 грн., зобовязано здійснити розгляд заяви про досягнення податкового компромісу товариства з обмеженою відповідальністю «Трест-Укрмонтажхімзахист» у відповідності до вимог підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено планову документальну виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Трест-Укрмонтажхімзахист» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 03 лютого 2014 року № 248/223/32218934.

Перевіркою встановлено порушення підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункту 135.1 статті 135, пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на суму 261704,00 грн.; підпункту 192.1 пункту 192 статті 192 Податкового кодексу України, а саме неправомірно завищено податковий кредит в розмірі 193760,00 грн.

На підставі акту перевірки від 03 лютого 2014 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 28 квітня 2014 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 244167,00 грн., в тому числі 223641,00 грн. за основним платежем та 20527,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 10 лютого 2014 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму основного платежу 193760,00 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року у справі № 804/9017/14 задоволено адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Трест-Укрмонтажхімзахист», визнано протиправними та скасовано податкові-повідомлення рішення від 28 квітня 2014 року № НОМЕР_1 та від 10 лютого 2014 року №.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову від 24 вересня 2014 року у справі № 804/9017/14.

16 лютого 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Трест-Укрмонтажхімзахист» звернулося до податкового органу з заявою про застосування податкового компромісу на зазначені податкові повідомлення-рішення.

25 лютого 2015 року товариством з обмеженою відповідальністю «Трест-Укрмонтажхімзахист» здійснено сплату грошового зобовязання по податковому компромісу, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №133.

Рішенням №6643 від 26 лютого 2015 року державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області погоджено застосування процедури податкового компромісу за податковим повідомленням-рішенням від 10 лютого 2014 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму основного платежу 193760 грн. При цьому, рішенням не погоджено застосування податкового компромісу щодо податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2014 року №, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток 223641 грн. основного платежу, відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відмова відповідача мотивована тим, що наявний факт невідповідності заяви позивача умовам податкового компромісу, передбаченого підрозділом 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та пунктам 2.1, 3.12 «Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 17 січня 2015 року № 13, а саме: податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість (у звязку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у звязку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування), натомість, актом перевірки позивача встановлено порушення підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункту 135.1 статті 135, пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на суму 261704,00 грн.

Між тим, підрозділом 9-2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено особливості уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу.

Так, відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ податковий компроміс це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість. Уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість подаються за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Разом з уточнюючим розрахунком подається перелік (опис) господарських операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації.

Пунктом 2 підрозділу 9-2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено, що сума заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується. Сума погашеного податкового зобовязання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до пунктів 7, 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобовязання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобовязань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобовязання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобовязання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобовязань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобовязання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

З аналізу зазначених норм вбачається, що процедура податкового компромісу може розповсюджуватися як на випадки добровільного декларування платником податків занижених податкових зобовязань з податку на додану вартість та з податку на прибуток шляхом подання уточнюючих розрахунків, так і на випадки наявності неузгоджених сум податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження.

Зазначення суми завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств, та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість передбачено при поданні уточнюючих розрахунків з метою досягнення податкового компромісу.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач звернувся до податкового органу із заявою про намір досягнення податкового компромісу щодо неузгодженого податкового зобовязання з податку на прибуток, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 28 квітня 2014 року №, щодо якого триває процедура судового оскарження.

Особливості досягнення податкового компромісу з неузгоджених сум податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, визначені в пункті 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

В даному випадку досягнення податкового компромісу здійснюється лише за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу і не передбачає подання уточнюючих розрахунків податкових зобовязань з податку на додану вартість і з податку на прибуток.

Посилання податкового органу на Методичні рекомендації щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 1.3 вказаних Методичних рекомендацій вони не встановлюють нових норм права, а носять виключно рекомендаційний та розяснювальний характер щодо єдиного розуміння процедури застосування податкового компромісу.

Натомість, норми Податкового кодексу України не містять обовязкової умови наявності факту заниження зобовязання з податку на прибуток виключно у звязку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, при застосуванні податкового компромісу з неузгоджених сум податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необґрунтованості відмови в погодженні позивачу податкового компромісу з підстави наявності факту заниження зобовязання з податку на прибуток у звязку з заниженням доходу, а не у звязку із завищенням витрат, у звязку з чим рішення від 26 лютого 2015 року №6643 в частині не погодження застосування податкового компромісу щодо податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2015 року №, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток 223641 грн. основного платежу, є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що з метою належного та повного захисту прав позивача слід задовольнити позовні вимоги стосовно зобовязання відповідача здійснити розгляд заяви про досягнення податкового компромісу в частині не погодження застосування податкового компромісу щодо податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2015 року № та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання обовязковим застосування процедури податкового компромісу щодо податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2015 року №, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток 223641 грн. основного платежу, оскільки така функція є виключною компетенцією відповідача, а відтак суд не наділений повноваженнями своїм рішенням замінювати орган, до виключної компетенції якого відноситься ця функція.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим