Справа № 2-а-46/11
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 р.м. ОдесаСправа № 2-а-46/11

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Тустановський А.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Веселинівському районі Миколаївської області на постанову Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Веселинівському районі Миколаївської області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Веселинівському районі Миколаївської області щодо не проведення нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 24.06.2010 року по 24.12.2010 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати Управління нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 24.06.2010 року по 24.12.2010 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до діючого законодавства дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, однак відповідачем не здійснено перерахунку пенсії за цей період.

Постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2011 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною відмову Управління щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Зобов'язав Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 14.09.2010 року по 31.12.2010 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Зазначену справу суд першої інстанції розглянув в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріпленні в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно із ст. 6 вказаного Закону, в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вказаної норми Закону, в редакції від 28.12.2008 року, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 06-рп/2007 зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік, передбачене п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10 рп/2008 року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосується виплати доплати «дітям війни» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зміни до законодавства з приводу нарахування соціальної допомоги дітям війни Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» не вносилися, дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 2009-2010 роки не призупинялась.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на щомісячне підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Також, є необґрунтованими твердження апелянта про те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не застосовується для розрахунку підвищення до пенсії позивача, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком чинним законодавством не визначено.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії, суд першої інстанції неправильно застосував норми ст.ст. 99, 100 КАС України, відмовивши у задоволенні позову за період з 24.06.2010 року по 13.09.2010 року.

Так, відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення із позовом) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може за заявою особи, яка подала позов, визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.

Разом з цим, за відсутності обставин, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, адміністративний позов відповідно до ст. 100 КАС України має бути залишено без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, проте із помилковим застосування норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 201 КАС України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 100, 183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Веселинівському районі Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2011 року - змінити, виклавши абз. 4 постанови в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Веселинівському районі Миколаївської області про нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 24.06.2010 року по 13.09.2010 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум - залишити без розгляду».

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин