Справа № 2а-3623/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2011 р. Справа № 2a-3623/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ТОВ "Олмон"

до відповідача: Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.10.2011 р,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олмон»(надалі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.10.2011 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток Державною податковою інспекцією у Надвірнянському районі (надалі також відповідач) складено акт від 13.10.2011 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.10.2011 р., згідно з яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1056124,00 грн. Підставою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.10.2011 р., слугували, викладені в акті перевірки, висновки відповідача, відповідно до яких, позивачем, в порушення вимог пункту 150.1 статті 150, пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ «Перехідних положень»Податкового кодексу України (надалі також ПКУ) до складу відємного значення другого кварталу 2011 року включено відємне значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року за результатами господарської діяльності 2010 року.

Позивач обґрунтовує правомірність своїх дій, вказуючи, що діяв у повній відповідності до вимог п.3 підрозділу 4 Розділу ХХ ПКУ та Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на момент формування даних декларації за перший квартал 2011 року, оскільки наявність за підсумками першого кварталу 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого як результат розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками 1 кварталу 2011 року, відповідно до вищенаведених правових норм, є підставою для включення суми такого від'ємного значення до витрат 2 календарного кварталу. А тому висновки відповідача побудовані на власному, однобічному тлумаченні норм закону, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, відтак оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача проти позову заперечили, надавши суду письмові заперечення, додатково пояснили, що перевіркою підтверджено правильність формування відємного значення за підсумками першого кварталу 2011 року, сума якого сформована за рахунок відємного значення обєкту оподаткування 2010 року, проте у звязку із набранням 01.04.2011 року чинності розділу ІІІ ПКУ, та відсутністю у ньому посилання на врахування у другому кварталі 2011 року відємного значення обєкта оподаткування, окрім того, що виник за результатами діяльності у першому кварталі 2011 року , відємне значення обєкту оподаткування 2010 року, що увійшло до першого кварталу 2011 року у відповідності до п.22.4 ст.22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу відємного значення другого кварталу 2011 року не включається. Просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до листа від 21.11.2011 року, з метою захисту інтересів держави прокуратура Івано-Франківської області вступила у справу (а.с.38).

Прокурор повторно в судове засідання не зявився, хоча про дату час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмами, наявними в матеріалах справи (а.с.31,37). Причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи за відсутності прокурора чи про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до частини першої статті 38 Кодексу адміністративного судочинства України телефонне підтвердження є достатнім доказом належності повідомлення суб'єкта владних повноважень про дату, час і місце судового розгляду.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання відповідача - субєкта владних повноважень або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне.

На підставі п.3 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», із змінами та доповненнями, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПКУ та пункту 75.1 статті 75, статті 76, статті 86 Розділу ІІ ПКУ відповідачем проведено камеральну перевірку ТзОВ «Олмон» за звітний податковий період з 01.04.2011 року по 30.06.2011 року, результати якої оформлені актом «Про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток»від 13.10.2011 року №1493/15-32472652 (а.с.19, 20).

Перевіркою встановлено, що за результатами здійснення господарської діяльності за перший квартал 2011 року без врахування відємного значення, що увійшло до cкладу першого кварталу 2011 року з 2010 року в позивача є прибуток в сумі 254008 грн., а не відємне значення обєкту оподаткування. Таким чином, відповідач дійшов висновку, що позивачем завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток за ІІ квартал 2011 року на 1056124,00 грн., що стало підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2011 року, яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1056124,00 грн. (а.с.26). Тлумачення відповідачем положень пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України зводяться до того, що до складу другого кварталу 2011 року включається виключно відємне значення обєкту оподаткування, отримане субєктами господарювання за результатами здійснення господарської діяльності за перший квартал 2011 року без врахування відємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року.

Суд не погоджується з вказаною правовою позицією відповідача з наступних мотивів.

Відповідно до підпункту 1 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України норми розділу III Кодексу застосовуються під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом. До вказаного терміну для цілей визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток, у разі, якщо об'єкт оподаткування має від'ємне значення, застосовуються норми пункту 6.1. статті 6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

У 2010 році норми цього пункту діяли з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього Закону.

Зокрема, було встановлено, що у звітних податкових періодах 2010 року, у складі валових витрат платника податку враховувалося 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи за результатами 2010 податкового року від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток позивача склало 500916 грн. - рядок № 11 декларації за 2010 рік (зворотна сторона аркуша справи 8).

У I кварталі 2011 року сума збитків з податку на прибуток, які утворилися станом на 01.01.2010 р., та не були враховані у складі валових витрат у 2010 р., та збитки, які утворилися у 2011 році, включаються до складу валових витрат першого календарного кварталу 2011 року, та, відповідно, стають від'ємним значенням I кварталу 2011 року.

Зазначене відповідає положенням статті 6.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", відповідно до яких сума від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року включається до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року, та, відповідно, стають витратами I календарного кварталу.

Судом встановлено, що в декларації з податку на прибуток за І квартал 2011 року на підставі норм п.22.4. Закону про прибуток від'ємне значення, що виникло станом на 01.01.2010 року та від'ємне значення за 2010 рік включено до рядка 04.9. який є розшифровкою загального рядка 04 «Валові витрати» (а.с.9). Таким чином, на підставі сформованих валових витрат І кварталу 2011 року, позивачем розраховано та визначено об'єкт оподаткування податком на прибуток за І квартал 2011 року, який має від'ємне значення у сумі 1056124 грн. - рядок 11 декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2011 року (зворотна сторона а. с. 9). Як зазначалось вище, правомірність формування та визначення позивачем показників прибутку, що підлягає оподаткуванню, відображених в декларації за перший квартал 2011 року, відповідачем не заперечувалась.

Починаючи з II кварталу 2011 року до доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, застосовуються норми Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України пункт 150.1 статті 150 цього Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого:

якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першою кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Це застереження базувалося на тому, що розрахунок першого кварталу 2011 року є кінцевим результатом розрахунку об'єкта оподаткування (аналогічно, як річний розрахунок) за законом, який втрачав чинність.

Одночасно, положення пункту 150.1 статті 150 Кодексу передбачають наступне:

"Якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення."

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що пункт 3 підрозділу 4 Розділу XX "Перехідні положення" ПКУ не містить заборони на врахування у 2011 та 2012 роках збитків, які виникли до 01.01.2011, а отже суд приходить до висновку, що такі збитки повинні враховуватись у складі витрат поточних податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення від'ємного значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає необґрунтованим заперечення відповідача про застосування під час розгляду зазначеної справи положень про зворотну дію в часі законів і інших нормативно-правових актів, в частині того, що до складу другого кварталу 2011 року включається виключно від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане суб'єктами господарювання за результатами здійсненої господарської діяльності за перший квартал 2011 р. без врахування від'ємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 р.

Подібне тлумачення відповідачем зазначеного положення Податкового кодексу України є помилковим.

Відповідно до пункту 1 розділу XIX "Прикінцеві положення" ПКУ розділ III "Податок на прибуток" набрав чинності з 1 квітня 2011 року, який згідно з пунктом 1 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом. Інше встановлено у пункті 3 підрозділу 4 Перехідних положеннях ПКУ, саме для врегулювання питання щодо формування від'ємного значення 2 кварталу 2011 року.

В нормі пункту 3 підрозділу 4 Перехідних положеннях ПКУ законодавець, як і раніше, під час коригування порядку формування розміру валових витрат з урахуванням від'ємного значення у 2010 році, шляхом прийняття Закону України від 20.05.2010 №2275-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визначив особливий порядок формування обєкту оподаткування податком на прибуток.

Так, дослівне тлумачення положень пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідних положень»ПКУ дає підстави вважати, що у разі наявності від'ємного значення обєкту оподаткування у 1 кварталі 2011 року, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу витрат 2 кварталу 2011 року.

Обмеження витрат, що мають бути враховані у складі валових витрат 2 кварталу 2011 року, зазначена законодавча норма не містить.

Негативні наслідки для платника податків настають виключно у випадку, якщо у першому кварталі 2011 року він не задекларує повну суму від'ємного значення, відтак в подальшому у другому, другому і третьому, другому - четвертому кварталах він позбавлений права додаткового декларування сум, що не були зазначені у декларації 1 кварталу та перенесені до декларації другого кварталу 2011 року.

Відповідно до статті 4 ПКУ податкове законодавство ґрунтується на таких принципах, зокрема, рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.

Згідно з пунктом 7.3. статті 7 ПКУ будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

З цього приводу суд зазначає, що перелік витрат, що не враховуються при визначенні оподаткування прибутку зазначений в статті 139 ПКУ є вичерпним та не містить такого визначення як «відємне значення обєкта оподаткування за підсумками першого кварталу без врахування від'ємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року».

Суд також звертає увагу на те, що пунктом 4.1.4 статті 4 ПКУ закріплена презумпція правомірності рішень платника податку, згідно з якою, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до пункту 4.4. статті 4 ПКУ установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України. Відтак права та обовязки податкового органу передбачені статтями 20, 21 ПКУ не містять повноважень щодо звуження визначеного ПКУ обєкту оподаткування, у тому числі щодо зменшення врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування в результатах наступних податкових періодів.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Враховуючи встановлені обставини у справі та вимоги наведених правових норм позовні вимоги є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Надвірнянському районі від 24 жовтня 2011 року № - протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.10.2011 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 05.12.2011 року.