Справа № 357/3955/15-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/3955/15-а Головуючий у 1-й інстанції:Голуб А.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю.,Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без розгляду в частині позовних вимог за період з 01.01.2014 року по 19.06.2014 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підвищення до пенсії як дитині війни, в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ,за період з 20.06.2014 року по 02.08.2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії, за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної в Законі про Державний бюджет України на відповідний календарний рік, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її в розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період; підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, за період з 20.06.2014 року по 02.08.2014 року включно з урахуванням сум раніше проведених виплат.

Відмовлено позивачу в задоволенні іншої частини позову.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.15 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року скасовано, а справу в частині позовних вимог за період з 01.01.2014 року по 19.06.2014 року направлено до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.15 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 01.01.2014 року по 19.06.2014 року включно.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у грудні 2014 року позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, та доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі, визначеному ст.39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щомісячної державної соціальної допомоги з підвищенням її розміру як дитині війни на 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», протиправною; зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату зазначених виплат з 01.01.2014 року.

Суд першої інстанції залишаючи позовні вимоги ОСОБА_2 без розгляду за період з 01.01.2014 року по 19.06.2014 року, виходив з того, що позивач звернулась до суду з позовною заявою 20.12.2014 року, тобто з пропущенням встановленого положеннями ст.99 КАС України, шестимісячного строку, жодних підстав для поновлення строку не було встановлено, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, позивачем щодо частини вимог пропущено встановлений ст. 99 КАС України, строк звернення до адміністративного суду.

За приписами частини 2 вказаної норми початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідача мала дізнатись у момент отримання відповідних виплат у меншому ніж встановлено законом розмірі та не була позбавлена можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта, що про порушення своїх прав позивач дізналась з ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 та листа відповідача від 19.12.2014 №627/І-01, оскільки пенсія позивача є періодичною виплатою, яка виплачується щомісяця, а Закон України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» був доведений до загального відому у встановленому Законом порядку.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.