Справа № 813/1430/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 р. Справа № 876/5309/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року про закриття провадження у справі за позовом приватного підприємства «Євротерм-Львів» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

23.03.2015 року ПП «Євротерм-Львів» звернулося в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2015 року за № та за №.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року в порядку п.3 ч.1 ст.157 КАС України за примиренням сторін закрито провадження у справі про скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2015 року за № та за №, в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 381860 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ДПІ у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, висновки якого зроблені без повного та належного зясування всіх обставин, що призвело до неправильного вирішення ним питання щодо закриття провадження у справі, а тому просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.03.2015 року за № на суму 14074 грн, та за № на суму 109559 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За результатами планової виїзної перевірки ПП «Євротерм-Львів» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, контролюючим органом 23.02.2015 року складено акт за №152/13-50-22-02-17/33532913 та 20.03.2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення за №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 11903661 грн, в тому числі 9522929 грн - основний платіж та 2380732 грн - штрафні (фінансові) санкції; за №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 106624 грн, в тому числі за основним платежем 85299 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 21325 грн.

Частиною 3 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Так, згідно із частинами 1, 3 статті 113 цього Кодексу сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову. У разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Так, в процесі судового розгляду даної справи 26.03.2015 року позивачем відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» від 25.12.2014 року № 63-VІІІ подано заяву про досягнення податкового компромісу.

З метою забезпечення належної організації роботи підрозділів Державної фіскальної служби України щодо застосування податкового компромісу наказом Державної фіскальної служби України від 17.01.2015 року №13 затверджені Методичні рекомендації щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість разі застосування податкового компромісу.

Податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств в та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2015 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.136 Кодексу адміністративного судочинства України сторони можуть примиритися протягом всього часу судового розгляду

Як передбачено абзац.1 п.7 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Зі змісту положень підпунктів 14.1.156 та 14.1.39 п.14.1 ст.14, п.57.3 ст.57 ПК України, можна прийти до висновку, що визначені контролюючим органом суми грошового зобов'язання в частині основного платежу є податковими зобов'язаннями.

Податкові зобов'язання, визначені у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, стосуються податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість за період зазначений у абзаці першому п.1 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України, а тому підпадають під дію процедури податкового компромісу.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на зміст заяви про намір досягнення податкового компромісу позивача від 26.03.2015 року та виявив волевиявлення скористатися процедурою податкового компромісу щодо податкових зобов'язань з податку на додану вартість повністю - 85299 грн, а щодо податку на прибуток підприємств в частині суми 305488 грн. 53 коп., та сплатив 5% від зазначених сум платіжними дорученнями від 27.03.2015 року за №443 та за №442, до закінчення строку протягом якого діє згадана процедура.

Згідно п.8 підрозділу 9.2 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань.

У свою чергу, контролюючий орган рішенням від 06.04.2015 року за №57/2/13-50-22-02-10/104, на якому ґрунтується клопотання про закриття провадження у справі, погодив податковий компроміс по податковому повідомленню-рішенню від 20.03.2015 року за № на суму 14074 грн та податковому повідомленню-рішенню від тієї ж дати за № на суму 109559 грн.

Проте, дане рішення контролюючого органу не може братись до уваги при застосуванні податкового компромісу у процедурі, яка передбачена абзац.1 п.7 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України, з врахуванням наступного.

Достатнім для застосування згаданої процедури згідно норм підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України є подання заяви про намір досягнення податкового компромісу та сплата 5% від визначеної в ній суми без будь яких перевірок з боку контролюючого органу.

Також вказаним підрозділом ПК України контролюючому органу не надано повноважень щодо відмови у застосуванні податкового компромісу у випадках визначених абзац.1 п.7 цього підрозділу.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що в основу мотивів даної ухвали покладається заява позивача, а не клопотання контролюючого органу.

Відповідно до п.11-2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

На аналогічне застосування наведених норм звертає увагу також Комітет Верховної ОСОБА_2 України з питань податкової ти митної політики у листі від 10.03.2015 року за №04-27/10-598.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції не викликають сумнівів щодо їх правильності, судове рішення прийнято відповідно до норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3 , 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року про закриття провадження у справі №813/1430/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 28.10.2015р.