Справа № 810/4642/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року 810/4642/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С.,

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиції третього тисячоліття" з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.08.2015 року №, №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 7 серпня 2015 року ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» отримало від Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_1 від 04.08.2015 року №226/10-06-22-01/36522211 (далі - «ОСОБА_1 перевірки») "Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиції третього тисячоліття" (код за ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року".

На підставі ОСОБА_1 перевірки податковим органом встановлено наступні порушення: вимог п. 185.1 ст. 185. п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - «ПКУ»), ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4, п. 2.5, п. 2.1.5, п. 2.1.6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість всього у сумі 6 122 084 грн. за період липень - жовтень 2014 p., що в свою чергу призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на 5 734 776 грн. та завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд. 19) у декларації по ПДВ за жовтень 2014 р. на суму 387 307 грн.; п. 1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88, та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що призвело до заниження податку на прибуток всього на суму 5 509 875 грн.; порушено статтю 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Не погодившись із вказаним ОСОБА_1 перевірки, позивач подав свої заперечення на вказаний ОСОБА_1 перевірки 13.08.2015 p., в яких висловив свою незгоду із його висновками і просив не приймати податкових повідомлень-рішень за наслідками перевірки.

В подальшому позивачем отримано від податкового органу відповідь від 20.08.2015 р. № 11930/10/10-06-22-01 «Про розгляд заперечення на акт від 04.08.2015 р. № 226/10-06-22-01/36522211 Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиції третього тисячоліття" (код за ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року», в якому ДПІ висловило свою згоду із висновками ОСОБА_1 перевірки, залишивши їх без змін, а заперечення позивача - без задоволення.

Після цього 02 вересня 2015 року ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» отримало чотири податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 від 26.08.2015p.

Таким чином, за результатами ОСОБА_1 перевірки від 04.08.2013 року відповідачем по відношенню до позивача були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 26.08.2015 р. за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 5 734 776,00 грн. за основним платежем та 1 433 694,00 грн. за штрафними санкціями, всього на суму 7 168 470,00 грн. (в подальшому ППР 1); податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 26.08.2015 р. за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, у звязку з чим зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість загалом у розмірі 387 307,00 грн. (в подальшому ППР 2); податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 26.08.2015 р. за порушення п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств загалом на суму 6 887 343,75 грн., з яких 5 509 875,00 грн. за основним платежем та 1377468,75 грн. штрафних санкцій (в подальшому ППР 3); податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 26.08.2015 р. за порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у звязку з чим нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства на суму 1,2 грн. ( в подальшому ППР 4).

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивач вважає необґрунтованими і такими, що мають бути скасовані, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства. Висновки ревізора, викладені в ОСОБА_1 перевірки, що є підставою прийняття податкових повідомлень-рішень від 26.08.2015 року №, №, №, № є невмотивованими, недоведеними та не ґрунтуються на чинному законодавстві України.

У судових засіданнях представник позивача ОСОБА_2 підтвердив обставини, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 26.08.2015 року №, №, №, № підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

У судових засіданнях представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов, зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, а оскаржувані податкові повідомлення рішення є такими, що прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників сторін , суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 до матеріалів справи, з 16.06.2015 року по 28.07.2015 року податковим органом була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття», за результатами якої складено ОСОБА_1 від 04.08.2015 року №226/10-06-22-01/36522211 "Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття» (код за ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року".

ОСОБА_4 перевірки вбачається, що відповідач встановив вчинення позивачем наступних порушень, а саме: порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188. п. 198.1, п.198,2, п. 198.6 ст. 198, п.200.1. п. 200.2 ст.200 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р. та ст.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV із змінами та доповненнями, п. 2.4, п.2.5, п.2.15, п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.05.95 р. № 88 із змінами та доповненнями, в результаті чого ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" (код за ), що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість всього у сумі 6122084 грн., у тому числі: за липень 2014 року в сумі 1345859 грн.; за серпень 2014 року в сумі 2013999 грн.; за вересень 2014 року в сумі 1690072 грн.; за жовтень 2014 року в сумі 1072153 грн., що в свою чергу призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на 5734776 грн. в тому числі по періодах: за липень 2014р. на суму 640988 грн.; за серпень 2014р. на суму 1444287 грн.; за вересень 2014р. на суму 1436024 грн.; за жовтень 2014р. на суму 682847 грн.; за листопад 2014 на суму 542095 грн.; за грудень 2014р. на суму 988535 грн. та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд. 19) у декларації по ПДВ за жовтень 2014 р. на суму 387307 грн.; п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п. 198.2. ст.198, п. 198.3 ст.198, п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88 із змінами та доповненнями та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996- із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на прибуток всього 5509875 грн.. в тому числі за 2014 рік у сумі 5509875 грн.; порушено статтю 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 (із змінами та доповненнями).

Позивач, не погодившись з зазначеним ОСОБА_4 перевірки, подав 13.08.2015 року за № 13/08 заперечення до ОСОБА_4 перевірки, на які позивачем отримано від податкового органу відповідь від 20.08.2015 р. № 11930/10/10- 06-22-01 «Про розгляд заперечення на акт від 04.08.2015 р. № 226/10-06-22-01/36522211 Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиції третього тисячоліття" (код за ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року», в якому ДПІ висловило свою згоду із висновками ОСОБА_4 перевірки, залишивши їх без змін, а заперечення позивача - без задоволення.

За результатами перевірки відповідачем по відношенню до позивача були прийняті 26.08.2015 року наступні податкові повідомлення-рішення: - № НОМЕР_1 за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 5 734 776,00 грн. за основним платежем та 1 433 694,00 грн. за штрафними санкціями, всього на суму 7 168 470,00 грн.; - № НОМЕР_2 від 26.08.2015 р. за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, у звязку з чим зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість загалом у розмірі 387 307,00 грн.; - № НОМЕР_3 від 26.08.2015 р. за порушення п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств загалом на суму 6 887 343,75 грн., з яких 5 509 875,00 грн. за основним платежем та 1377468,75 грн. штрафних санкцій; - № НОМЕР_4 від 26.08.2015 р. за порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у звязку з чим нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства на суму 1,2 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення отримані позивачем 02.09.2015 року

Не погоджуючись з податковими повідомленнями рішеннями від 26.08.2015 року №, №, №, № позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо податкового повідомлення рішення № НОМЕР_4 від 26.08.2015 р. про визначення суми грошового зобовязання за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 1, 2 грн. суд зазначає наступне.

Як зазначено в ОСОБА_4 перевірки та запереченнях на позов Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області отримано повідомленню уповноваженого банку від 04.11.2014р. №796 (вхідний до Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області №17424 від 10.11.2014) - ПАТ «АСВІО Банк» (адреса банку: 14000 м. Чернігів, вул.Преображєнська,2) про порушення валютного законодавства, а саме: Контракт №28/КП від 26.10.2011р. (дата операції: 25.07.2014)

ОСОБА_1 до зазначеного Контракту 28/КП від 26.10.2011 р. ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» відвантажило на експорт ТМЦ по вивізним ВМД (МД-2): ВМД №45189 від 25.07.2014 на загальну суму 42056,43 дол. США (сорок дві тисяч: пятдесят шість, 43 дол. США), що еквівалентно по курсу НБУ 494280,68 грн. Законодавчий термін (90 днів) для розрахунків настав 23.10.2014р..

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 26.08.2015 р. було винесено за порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у звязку з чим нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства на суму 1, 2 грн..

Вказане податкове повідомлення рішення було мотивоване тим, що перевищення законодавчого терміну розрахунків по контракту № 28/КП від 26.10.2011 р. між ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» та ОАО «Минский автомобильный завод» - управляющая компания холдинга «БЕЛАВТ» становить 1 (один) день, а сума прострочення складає 31,31 долар США.

Так, в ОСОБА_1 перевірки (ст. 54) вказано, що останній платіж за Контрактом № 28/КП відбувся 24.10.2014 року на загальну суму 36,15 доларів США, в той час як останнім днем платежу (90-й день) є 23.10.2014 від дати оформлення вантажної митної декларації (25.07.2014 р.).

Як встановлено у судовому засіданні , вказана в ОСОБА_1 перевірки дата здійснення платежу не відповідає дійсності, оскільки остання сума по контракту № 28/КП за поставкою від 25.07.2014 р. була зарахована на рахунок TOB «Інвестиції третього тисячоліття» 23.10.2014р., що підтверджується відповідною випискою за рахунку ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття», копія якої наявна в матеріалах справи.

А відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Отже, ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» не порушило строк зарахування валютної виручки за експортним контрактом №28/КП, оскільки вся заборгованість за контрактом була погашена контрагентом за контрактом на 90-й день з дня оформлення вантажної митної декларації.

Крім того, згідно вимог пп. е) п. 1.8 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24.03.1999 р. № 136 «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями», яка прийнята відповідно до Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94 N 185/94-ВР передбачено , що сума валютної виручки або вартість товарів може бути зменшена, якщо протягом виконання зобов'язань за договором відбувається оплата резидентом комісійних винагород, які утримали банки-нерезиденти, якщо оплата резидентом цих винагород передбачена експортним, імпортним договорами і підтверджена відповідним банківським документом або підтверджена відповідним банківським документом (підтвердження не вимагається, якщо оплата комісійної винагороди передбачена договором і за кожним окремим платежем за цим договором не перевищує 50 євро, або еквівалент цієї суми в іншій іноземній валют».

Таким чином, на суму поставки до 50 євро (або її еквіваленту в іншій валюті) сума обовязкового продажу валютної виручки повинна бути зменшена банком і пеня на вказану суму заборгованості (в нашому випадку -31,31 долар США) не повинна нараховуватися.

Також, судом враховано, що відповідачем в обґрунтування правомірності вказаного податкового повідомлення-рішення не було надано суду повідомлення уповноваженого банку від 04.11.2014р. №796 (вхідний до Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області №17424 від 10.11.2014) - ПАТ «АСВІО Банк» (адреса банку: 14000 м.Чернігів, вул.Преображєнська,2) про порушення валютного законодавства, хоча представника відповідача було зобовязано судом надати зазначене повідомлення.

Таким чином, податкове повідомлення рішення № НОМЕР_4 від 26.08.2015 р. про визначення суми грошового зобовязання за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 1, 2 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем порядку нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» за липень жовтень 2014 року , що стали підставою для прийняття податкових повідомлень рішень від 26.08.2015 року №, №, №, суд зазначає наступне.

Так у судовому засіданні та у ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" протягом перевіряємого періоду мало фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" (), що зареєстроване 16.04.2014р у Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

ОСОБА_1 до Договору поставки стовпів алюмінієвих №23/06/14 від 23.06.2014р. підписаного ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" (надалі іменується "Постачальник") в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, з одного боку, та ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» (надалі іменується "Покупець") в особі генерального директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, з другого боку, постачальник зобовязується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується в порядку та на умовах визначених цим Договором прийняти та оплатити Товар - стовпи алюмінієві, в порядку, розмірах, строках встановлених цим Договором та Специфікаціями .

Ціна Товару починаючи з 23 червня 2014 року становить 20.40 (двадцять) гривень 40 коп. за один кілограм, без урахування ПДВ, з 31 липня 2014 року становить 20,45грн. за один кілограм без урахування ПДВ.

ОСОБА_1 до додаткової угоди №3 від 30.07.2014р., ціна товару починаючи з 31 липня 2014 року становить 20,45грн. за один кілограм, без урахування ПДВ.

ОСОБА_1 до додаткової угоди №4 від 08.08.2015р., ціна товару починаючи з 11серпня 2014 року становить 20,60 грн. за один кілограм, без урахування ПДВ.

ОСОБА_1 до додаткової угоди № 5 від 15.08.2014р., ціна товару починаючи з 18 серпня 2014 року становить 20,80 грн. за один кілограм, без урахування ПДВ.

ОСОБА_1 до додаткової угоди № 6 від 25 серпня 2014 р., ціна товару починаючи з 26 серпня 2014 року становить 20,85 грн. за один кілограм, без урахування ПДВ відповідно до додаткової угоди № 6 від 26.08.2014р.)

Розрахунок за товар здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця. Строк оплати товару - відстрочка платежу до 60 (шістдесятого) робочого дня включно з моменту відвантаження товару. Доставка товару виконується транспортом постачальника за його власний рахунок.

Прийом-передача товару здійснюється за адресою: бульвар Незалежності, буд.30, м. Бровари, Київська область, Україна у відповідності до Правил Інкотермс (ООР) в редакції 2010 року.

ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» було поставлено ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" стовпи алюмінієві на загальну суму 36732500, 10 грн., які були використані для виготовлення алюмінієвого профілю та в подальшому реалізовані позивачем.

В ході виконання зазначеного договору, ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» оформлено на адресу позивача видаткові накладні за підписом директора ОСОБА_5 на поставку стовпів алюмінієвих на загальну суму 36732500, 10 грн. та податкові накладні на загальну суму 36732500 грн. ( ПДВ-6122084 грн. )

Зазначені податкові та видаткові накладні було надано позивачем суду, копії їх містяться в матеріалах справи ( а.с. 38-248 Том 2, а.с. 1-20 Том 3), їх наявність також не заперечувалось податковим органом під час проведення перевірки та представником відповідача у судовому засіданні.

Розрахунки між позивачем та ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" проводились у безготівковій формі та підтверджуються платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи ( а.с. 128-248 Том 1, а.с. 1-37 Том 2) , перелік яких міститься в ОСОБА_1 перевірки.

Станом на 31.12.2014 року кредиторська заборгованість по вказаному договору становила 713099, 78 грн..

У судовому засіданні встановлено, що ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" має одну податкову адресу з ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття": 07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності,30.

Згідно наданого суду Договору суборенди №46/І/ОП від 01.07.2014р. підписаного генеральним директором ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" ОСОБА_6 (Суборендодавець) та ОСОБА_5 директором ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" (Суборендар), Суборендодавець надає Суборендарю приміщення у користування на певний строк, а саме : приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Бровари, вул Незалежності, 30 , а саме: частину головного корпусу - ливарна дільниця 1000кв. м., складські приміщення - загальною площею 4536 кв.м, дільниця різки стовпів загальною площею 648кв.м, офісна кімната-загальною площею 18 кв.м. Вартість оренди складає 61840 грн. 00 коп. Строк дії договору з 01.07.2014р. по 31.12.2014р.

Отже, судом встановлено, що оскільки позивач та ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" знаходяться за однією адресою необхідність транспортування товару згідно договору від 23.06.2014 року була відсутня.

Крім того, судом встановлено, що станом на 1 липня 2014 року ТОВ «Індастріал Пропертіз Інвестмент» було передано ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» в оренду згідно Договору оренди нерухомого майна та обладнання №03 від 02.06.2014 року та ОСОБА_1 приймання-передачі від 02.06.2015 року навантажувальні засоби крани, що підтверджується Бухгалтерською довідкою №68 від 23 жовтня 2015 року та паспортами та інструкціями на крани, надані представником позивача суду, які містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 прийняття-передачі відповідно до договору суборенди №46/І/ОП від 01.07.2014р. позивач передав ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» обладнання ливарного цеху, яке крім іншого містить навантажувальні засоби: Крани-балки, вагові пристрої та інше.

ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» за результатами здійснення вищезазначеної господарської операції з ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів», включено до податкового кредиту за період з липня по жовтень 2014 року на суму 6122084 грн., сформовано від'ємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту у декларації по ПДВ за жовтень 2014 року на суму 387307 грн. та сформовано витрати, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування на суму 30610417 грн..

В обґрунтування правомірності оскаржуваних рішень податковий орган посилається на те, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Металургійний комбінат кольорових металів» не спричиняють реального настання правових наслідків.

Як встановлено судом, доводи і висновки податкового органу щодо відсутності реального настання правових наслідків за господарськими операціями між ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" та ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, і суперечать нормам Податкового Кодексу України та фактичним обставинам, встановленим судами за наслідками розгляду позовної заяви ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" до ДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень.

Так, висновки ОСОБА_1 перевірки щодо неможливості здійснення позивачем господарських операцій з купівлі-продажу стовпів алюмінієвих у контрагента - ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" фактично ґрунтуються на податковій інформації, що містилась у листах, по постачальникам алюмінію ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" (ПП «НП «ХІМІЧ» та ПП «ДІСЛАВ»), тобто на інформації відносно контрагентів контрагента позивача.

В ОСОБА_1 перевірки ДПІ посилається на наступні листи: вих.№2276/7/26-55-22-13-1 1 від 04.02.2015;вих.№ 2695/7/26-55-22-10 від 13.10.2015; вих.№ 4147/7/26-55-22-10 від 30.03.2015; вих. № б/н від 05.01.2015.

ОСОБА_1 до п. 77.8. ст. 77 Податкового Кодексу України, перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 83 Податкового Кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом.; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Як встановлено судом, під час проведення перевірки відповідачу були надані копії двох судових рішень, а саме копію постанови Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 та копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 у справі № 810/106/15 за позовом ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування двох ППР № НОМЕР_5 від 05.01.2015 р. та № НОМЕР_6 від 05.01.2015 р., винесених за наслідками податкових перевірок по взаємовідносинах позивача саме з ПП «НП «ХІМІЧ» та ПП «ДІСЛАВ», якими позовні вимоги були задоволені повністю .

Вказану обставину щодо ознайомлення ДПІ з вказаними судовими рішеннями також відображено в ОСОБА_1 перевірки (стор. 22 ОСОБА_1). Проте, вказаним судовим рішенням під час проведення перевірки контролюючим органом не було надано жодної оцінки.

Як вказано в Постанові Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2015року між ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" та його контрагентами в особі ПП «ДІСЛАВ» та ПП «НП «ХІМІЧ» були здійснені реальні господарські операції, відображення яких у бухгалтерському обліку та податковій звітності ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" було абсолютно правомірно. Натомість, ДПІ повторно, незважаючи на встановлені у рішеннях судів обставини, знову посилається , на їхню думку, безтоварність вказаних господарських операцій та нікчемність укладених договорів.

ОСОБА_1 до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим, рішенням, в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

При цьому, суд зазначає, що позивач взагалі не мав жодних господарських взаємовідносин з такими контрагентами як ПП «Дісплав» та ПП «НП «Хіміч» і не зобовязаний був перевіряти господарські взаємовідносини свого контрагента-ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів", з його постачальниками. У свою чергу, жодних претензій безпосередньо щодо вчинених господарських операцій з поставки стовпів алюмінієвих позивачу з боку ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" на предмет їх безтоварності або фіктивності відповідач в ОСОБА_1 перевірки не висловлює, що свідчить про безпідставність висновків щодо відсутності реального настання правових наслідків для позивача за вказаними господарськими операціями.

Крім того, у ДПІ також були відсутні підстави для висновків щодо безтоварності операцій ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів", оскільки щодо вказаного контрагента позивача відсутня будь-яка податкова інформація або акти перевірки, які б встановлювали факт здійснення ним безтоварних господарських операцій.

У свою чергу позивач при здійсненні господарських відносин з ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" керувався виключно вимогами чинного законодавства, договір , укладений з вищезазначеним контрагентом, відповідають вимогам ст.ст. 182, 203-212, 626, 629, 655-662 Цивільного кодексу України, є дійсними та спрямовані на встановлення, зміну або припинення реальних цивільних прав і обовязків, що підтверджується наданими під час перевірки і відображеними в ОСОБА_1 документами первинного обліку.

ОСОБА_1 до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зазначене положення відображає один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин принцип свободи договору.

У відповідності до приписів статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 19 серпня 1999 року № 996-XIV, бухгалтерським обліком є процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

У відповідності до частини 2 статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

ОСОБА_1 до частини 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88, та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, суд виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері, відповідно до змісту якої презумується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться в його первинних бухгалтерських документах та податковій звітності є достовірними, якщо інше не доказано у встановленому законодавством порядку належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначені обставини суд дійшов висновку, що укладений позивачем та зазначеним вище контрагентом правочин відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, а факт господарських зобовязань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які складають предмет спору у даній справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, Цивільним кодексом України від 16 січня 2003 року № 435-IV, Господарським кодексом України від 16 січня 2003 року № 436-IV, Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 19 серпня 1999 року № 996-XIV, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88, та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо правового врегулювання відносин визначення платником податкового кредиту з податку на додану вартість та від'ємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту , суд зазначає наступне.

Поняття платників податку на додану вартість, обєктів, бази та ставки оподаткування, переліку неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування, внесення та відшкодування податку на додану вартість регламентується розділом V Податкового кодексу України .

ОСОБА_1 до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 4 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

ОСОБА_1 до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

ОСОБА_1 до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункти 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України).

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються, зокрема, в окремих рядках місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

ОСОБА_1 до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

ОСОБА_1 до пункту 2 статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Позивачем надано суду всі первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій. При цьому, суд звертає увагу на те, що податковий орган в ОСОБА_1 перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані вище первинні бухгалтерські документи.

Надані представниками позивача докази, у сукупності з доказами, приєднаними до матеріалів справи свідчать про дійсність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» .

З огляду на зазначене, беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, висновок податкового органу про відсутність реальності правочину, укладеного між позивачем та ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» , суд вважає безпідставним та таким, що ґрунтується виключно на припущеннях посадових осіб податкового органу.

Таким чином, на момент укладання правочину та його виконання позивачем та його контрагентами , було дотримано усіх вимог чинного законодавства.

Слід відмітити, що податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.

ОСОБА_4 системного аналізу положень Податкового кодексу України, вбачається висновок, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового звязку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обовязкові реквізити).

В матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії первинних бухгалтерських документів, які дають змогу вважати про реальність здійснення господарської діяльності позивача та його контрагента.

Відтак, у ході судового розгляду справи позивачем спростовано висновки відповідача щодо відсутності реальних операцій, шляхом надання належних та допустимих доказів, які підтверджують факт здійснення господарських операцій за вказаними договорами.

Згідно первинних бухгалтерських документів та податкових накладних позивачем правомірно включено відповідні суми до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за відповідні періоди та сформовано від'ємне значення між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за жовтень 2014 року що відображено у відповідних податкових деклараціях.

Щодо правового врегулювання відносин визначення податку на прибуток підприємств, суд зазначає наступне.

Період в якому, було проведено господарські операції між позивачем та контрагентами, відносини щодо формування позивачем валових витрат з податку на прибуток підприємств регулювались Податковим Кодексу України.

ОСОБА_1 до ст. 149 Податкового кодексу України податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, входять витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

ОСОБА_1 до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, тобто документами, які містять відомості про господарську операцію і підтверджують її здійснення (фіксують факт здійснення господарської операції) та складаються під час її здійснення, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення).

Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Суд звертає увагу, що факт вчинення позивачем певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку підтверджується первинними документами платника податків.

За наслідками дослідження первинних документів, наданих позивачем, суд дійшов висновку про дотримання позивачем спеціальних вимог при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток .

Крім того, зі змісту ОСОБА_1 перевірки, слідує, що договорів укладений позивачем з ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» за результатами господарських операцій по яким позивачем було сформовано податковий кредит та витрати декларації з податку на прибуток за 2014 рік відповідач вважає таким, що укладено без мети настання реальних наслідків.

За умов відсутності доказів чи вказівки на такі докази вчинення позивачем правопорушення у сфері саме податкових правовідносин, застосування санкцій податкового законодавства у вигляді донарахування податкових зобовязань та штрафу є безпідставним та необґрунтованим.

ОСОБА_1 до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі (частина 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України).

Необхідно зазначити, що в даній адміністративній справі, відповідачем, який стверджує про фактичне невиконання договору, повинно бути надано належні докази на підтвердження неможливості виконання сторонами умов договору, недостовірності інформації, відображеної у первинних документах бухгалтерського обліку.

Разом з тим, позиція відповідача ґрунтуються лише на безпідставних твердженнях та припущеннях, що договір укладений позивачем з ТОВ «Металургійний комбінат кольорових сплавів» за результатами господарських операцій по яким позивачем було сформовано податковий кредит та також податок на прибуток, - відповідач вважає такими, що укладено без мети настання реальних наслідків.

Причому зазначені припущення відповідача не підтверджені чинними рішеннями суду.

Відсутні жодні посилання на вироки суду, якими було б встановлено, що контрагент позивача був зареєстрований в державних органах влади з метою прикриття незаконної діяльності, а не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої чинним законодавством України; що товари (роботи, послуги) від вказаних контрагентів іншим особам фактично не передавались, а документи фінансово-господарської діяльності складались не уповноваженими на те особами.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Тобто якщо контрагент чи його контрагенти за ланцюжком, не виконали своїх зобов'язань щодо сплати податків до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб, а тому сама по собі несплата податку контрагентом (чи його контрагенти за ланцюжком) чи неподання ними звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції. Факт здійснення операцій підтверджений документально та визнаний відповідачем в ОСОБА_1 перевірки.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 року № 742/11/13-11, при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

В ОСОБА_1 перевірки не надано допустимих та достатніх доказів, а також відсутнє належне обґрунтування порушення позивачем податкового законодавства.

Щодо висновків ДПІ про відсутність у ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" навантажувальних засобів для переміщення товару з орендованих приміщень до складів ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття», вони спростовані наданим під час перевірки та під час судового розгляду Договором суборенди обєкта нерухомості № 46/І/ОП від 01.07.2014 р..

Так згідно з ОСОБА_1 приймання-передачі обладнання від 01.07.2014 р. відповідно до договору суборенди № 46/І/ОП позивачем було передано в користування ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів", а останнім прийнято наступне навантажувальне обладнання: Електрична кран-балка в/п 5 т (інв.. № 6107);Кран-балка в/п 5 т (інв. № 8050);Кран-балка в/п 2 т (інв. № 8627);Електрична кран-балка в/п 5 т (інв. № 8692);Кран-балка в/п 1 т (інв. № 8026);кран-балка електрична в/п 5 т (інв. № 8165); Електрична кран-балка в/п 2 т (інв. № 86100);Кран підвісно-підіймальний в/п 5т (інв. № 5878); Електрична кран-балка в/п 5 т (інв. № 5264); Кран-балка 5 т (інв. № 8086).

Таким чином, висновки ДПІ щодо відсутності у ТОВ "Металургійний комбінат кольорових сплавів" навантажувальних засобів для переміщення товару (алюмінієвих стовпів) з орендованих цехів на склади позивача не відповідають дійсності і є безпідставними.

Таким чином, суд вивчивши документи подані представником позивача та враховуючи те, що відповідач всупереч статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подав до суду належних доказів, не може виключити дійсність проведення господарських операцій на виконання договорів укладених між позивачем та контрагентами оскільки виконання вказаних договорів та право позивача на формування податкового кредиту за такими господарськими операціями та віднесення сум по господарських операціях до валових витрат підтверджено позивачем первинними бухгалтерськими документами.

У свою чергу, відповідачем суду не надано доказів того, що позивач неправомірно сформував податковий кредит по господарських взаємовідносинах з контрагентом, відніс до валових витрат суми по таких господарських операціях та сформував відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту відповідного звітного періоду, а висновки податкового органу викладені в ОСОБА_1 перевірки є не підтвердженими і необґрунтованими запереченнями на позов.

Отже, податкові повідомлення рішення від 26.08.2015 року №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Представником позивача надано обґрунтовані пояснення та докази на їх підтвердження, щодо заявлених позовних вимог.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, а також, достатніх і беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень відповідач суду не надав.

За таких обставин оспорювані податкові повідомлення-рішення є безпідставними і підлягають скасуванню як протиправні, отже, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 26.08.2015 року №, №, №, №.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 26 жовтня 2015 р.