Справа № 2а-1871/10/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2010-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2010 р. Справа № 2a-1871/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі: судді Могили А.Б.,

з участю секретаря Гергелюк Н.Т.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вул. Гуцульська, 9, м. Івано-Франківськ, 76000 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська побутова техніка", вул. Юності, 23-А, с. Микитинці, Івано-Франківська область, 75495 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 154257,77 грн., -

в с т а н о в и в:

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська побутова техніка" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 154257,77 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій до Фонду соціального захисту інвалідів в сумі 153018,20 грн., які застосовані за не працевлаштування інвалідів згідно законодавства, пені в сумі 1239,57 грн. і судових витрат.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Прокурор в судове засідання по розгляду даної справи не зявився.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" покладає на підприємства (об'єднання), установи, організації обов'язок створювати для інвалідів певні умови праці і забезпечувати їм соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, в зв'язку з чим у 2005 році в робочому проекті на переобладнання побуткорпусу під адмінпобутприміщення ТзОВ "Українська побутова техніка" по вул. Юності, 23-а в м. Івано-Франківську було передбачено створення відповідних в'їздів для робітників інвалідів на колясках. У 2007 році дане переобладнання було закінчено та побудовано відповідні під'їзди, що підтверджує факт облаштування умов для праці осіб з обмеженими фізичними можливостями. Працевлаштування інвалідів віднесено до компетенції відповідних державних органів (стаття 18 Закону), в зв'язку з чим на виконання вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" ТзОВ "Українська побутова техніка" протягом 2009 року повідомляло про створені додаткові робочі місця для працевлаштування інвалідів та зверталося у Івано-Франківський міський центр зайнятості щодо можливості працевлаштування інвалідів з числа зареєстрованих безробітних на вакансії: оператор верстатів з програмним керуванням, слюсар-складальник, проте дана категорія громадян в період 2009 року для працевлаштування не направлялася. Також на ТзОВ "Українська побутова техніка" було створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, які було затверджено й у 2009 році всього 6 робочих місць, працевлаштовано у 2009 році 1 особу ОСОБА_4. Просив відмовити в задоволенні позову з вказаних підстав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб. - у кількості одного робочого місця. Роботодавці, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів і відповідно до нормативу забезпечують працевлаштування інвалідів.

З наявного у матеріалах справи звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів по формі 10-ПІ (річна) за 2009 рік вбачається, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу товариства становила 143 чоловіка, а кількість робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів відповідачем відповідно до ст. 19 зазначеного Закону становить 6 місць, які фактично не були зайняті інвалідами.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»працевлаштування інвалідів на підприємствах здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів.

Пунктами 5, 10, 11, 12, 13, 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року N 314, передбачено, що підприємства інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням повноважень, стану здоров'я, здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Щомісяця протягом 2009 року відповідач подавав до Івано-Франківського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій (форма 3-ПН). (а.с.20-31).

Крім того, наявність вакансій у відповідача з перевагами для інвалідів періодично висвітлювалося у ЗМІ (а.с. 54-59).

Отже, нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, обов'язок їх працевлаштування під час їх звернення чи направлення, а не обовязок примусового прийняття на роботу.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що визначеними органами інваліди для працевлаштування на підприємство відповідача направлялися. Але частина з них відмовлялася від прийняття на роботу, а інші не відповідали вимогам на посади. Безпосередньо звернень інвалідів на підприємство для працевлаштування не було. Згідно направлень Івано-Франківського міського центру зайнятості відповідачем у 2009 році прийнято одну особу (а.с. 37-38).

За таких обставин суд вважає, що на відповідача не може бути покладена відповідальність за неналежне виконання обов'язків по працевлаштуванню інвалідів органами, зазначеними у ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»передбачено, що підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Однак, при вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій слід врахувати частину 3 ст. 20 Закону, якою передбачено сплату штрафних санкцій підприємством, установою, організацією за рахунок прибутку, що залишається в їх розпорядженні після всіх податків, зборів (обов'язкових платежів).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами фінансово-господарської діяльності за 2009 рік відповідач працював збитково і прибутку не отримував, що у свою чергу приводило до скорочення робочого часу. Внаслідок цього за окремі періоди 2009 року подавалися звіти форми 3-ПН не на всю кількість вакансій робочих місць для інвалідів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська побутова техніка" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 154257,77 грн., відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. В разі подання заяви про апеляційне оскарження судового рішення, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів з дня складання її в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяви про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 08.06.2010 року