Справа № 314/6401/14-а(2-а/314/60/2014)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2015 рокусправа № 314/6401/14-а(2-а/314/60/2014)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року у справі № 314/6401/14-а (2-а/314/60/2014) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з до УСЗН Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області (далі-відповідач) з вимогами про визнання протиправними дії під час проведення виплат одноразової щорічної допомоги по ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язання провести перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013-2014 роки з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині, що стосуються періоду 2013 року залишена без розгляду.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.12.2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував на своє право отримувати допомогу як учасник ліквідації аварії ЧАЕС, у розмірі встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України за відсутності осіб, що беруть участь у розгляді справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що сума, передбачена як допомога на оздоровлення, може бути сплачена в будь-який час протягом року, на момент розгляду справи 2014 рік ще не закінчився. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 2014 році не порушене.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1, виданого 07.05.2005 року.

Встановлено, що 21.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області з заявою про виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Довідкою від 21.10.2014 року за № 05/2527 УСЗН Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області підтвердило, що протягом 2013-2014 років, ОСОБА_1 щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 100,00 грн. не виплачувалась.

У своїх поясненнях УСЗН Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області підтверджує, що протягом 2013 - 2014 років ОСОБА_1 щорічна допомога на оздоровлення в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не виплачувалась, як підставою невиплати допомоги вказує на відсутність заяви від ОСОБА_1 про виплату відповідної допомоги.

На підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, виплата допомоги позивачу здійснювалась згідно положень постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установити громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень.

При визначенні розміру щорічної грошової допомоги на оздоровлення: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС слід керуватись постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, оскільки Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дозволено визначати розмір допомог Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012 встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Колегія суддів зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до п. 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджому постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936, призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється за єдиною заявою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. № 1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги». Органи соціального захисту населення, що проводять нарахування та виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», звіряють у разі потреби отриману від громадян інформацію щодо правомірності нарахування компенсаційних виплат з відділами персоніфікованого обліку згідно з Єдиним автоматизованим реєстром осіб, які мають право на пільги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117. Виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Колегія суддів зазначає, що виплата ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна була бути здійснена після його звернення 21.10.2014 року до УСЗН Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області.

Колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, а не у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, як позивач просить у своїх позовних вимогах.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року у справі № 314/6401/14-а (2-а/314/60/2014) - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області щодо невиплати одноразової щорічної допомоги ОСОБА_1, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за 2014 рік.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області провести перерахунок та виплатити щорічну разову допомогу на оздоровлення у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук