Справа № 810/2855/15
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року 810/2855/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП) з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі відповідач, ОДПІ), в якому просить скасувати: податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 форми "Р" №, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 форми "Р" №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № та податкову вимогу від 05.12.2014 №813-00.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що при проведенні перевірки, за результатами якої прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 форми "Р" №, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 форми "Р" №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 №, а також, при винесенні податкової вимоги від 05.12.2014 №813-00, відповідач порушив норми діючого законодавства, а тому, вищезазначені податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податкова вимога є протиправними та підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. Просив в задоволенні позову відмовити.

01.10.2015 від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому він просив розгляд справи по суті здійснити без представника позивача в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання, що призначене на 01.10.2015, не прибув, хоча, про дату, час, та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Про причини неприбуття суд не повідомив.

01.10.2015 Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №858301 та спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20847041 від 08.07.2015, ОСОБА_1 19.04.2005 зареєстровано як фізичну особу-підприємця та присвоєно реєстраційний номер фізичної особи-підприємця в ЄДР: 4.

Також, згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20847041 від 08.07.2015, видами діяльності позивача є: виробництво кухонних меблів (36.13.0), посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту (51.19.0), оптова торгівля меблями, покриттям для підлоги та неелектричними побутовими приладами (51.47.1), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту (52.11.0), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту (52.12.0), роздрібна торгівля меблями (52.44.1), роздрібна торгівля іншими товарами для дому (52.44.9), оренда автомобілів (71.10.0), виробництво меблів для офісів та підприємств торгівлі (36.12.0), виробництво інших меблів (36.14.0).

З 11.07.2014 по 31.07.2014 ОДПІ на підставі наказу від 27.06.2014 №386 та направлення від 11.07.2014 №306/17-02, виданих Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями) та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання, проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

За результатами перевірки ОДПІ складено Акт від 07.08.2014 №1656/17-3/НОМЕР_1 (далі Акт перевірки).

У ході проведення вищезазначеної перевірки відповідачем встановлено порушення податкового законодавства, а саме:

- порушено п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV та вимог п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV, в період з 01.01.2012 по 31.12.2013 ФОП ОСОБА_1 облік доходів і витрат вівся неналежним чином;

- порушено п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV із змінами та доповненнями занижено податкові зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 106753,76 грн., а саме: за березень 2012 року в сумі 38750,91 грн., за червень 2012 року в сумі 21117,82 грн., за грудень 2012 року в сумі 39868,39 грн, за грудень 2013 року в сумі 7016,64 грн.;

- порушено пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV із змінами і доповненнями, в результаті заниження чистого (оподаткованого) доходу за 2012-2013 роки на суму 274831,12 грн., внаслідок чого підприємцем занижено ПДФО в сумі 41224,67 грн.;

- порушено пп. 1.2 п. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, абз. "3" п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-IV (зі змінами та доповненнями) в результаті заниження чистого (оподаткованого) доходу за 2012-2013 роки в сумі 274831,12 грн., внаслідок чого підприємцем занижено єдиний соціальний внесок в сумі 95366,39 грн.

До вищевказаних висновків відповідач дійшов у звязку з наступними встановленими в ході перевірки позивача обставинами, які відображені в Акті перевірки.

Перевіркою правильності визначення доходів, відображених у деклараціях про доходи, та документально підтверджених, відповідно до книги обліку доходів та витрат, банківських виписок, накладних, квитанцій на придбання та реалізацію товарів та інших первинних документів з даними про суми доходів від здійснення господарської діяльності, визначеними в ході перевірки, встановлено що контрагентами ФОП ОСОБА_1 було нараховано та виплачено суму доходу згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів та руху коштів по банківському рахунку на загальну суму 2700757,04 грн. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 занижено валовий дохід на загальну суму 53891,04 грн., а саме за 2012 рік на суму 39226,65 грн., за 2013 рік на суму 14664,39 грн. від продажу виробленої продукції.

Перевіркою встановлено, що на порушення вимог пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV та вимог пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV із змінами та доповненнями в період з 01.01.2012 по 31.12.2013 ФОП ОСОБА_1 облік доходів і витрат вівся неналежним чином.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи, безпосередньо повязаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на порушення вимог п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV із змінами та доповненнями, завищено валові витрати в 2012 році на загальну суму 220940,08 грн.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що підприємцем занижено чистий оподатковуваний дохід на суму 2004727,99 грн., з якого підприємцем не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб з чистого доходу в сумі 41224,65 грн., в т.ч. за 2012 рік на суму 39025,00 грн., за 2013 рік на суму 2199,65 грн., чим порушено пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV.

Перевіркою достовірності відображених у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено суму чистого оподаткованого доходу на загальну суму 274831,12 грн., а саме, за 2012 рік на суму 260166,73 грн., за 2013 рік на суму 14664,39 грн.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, встановлено порушення вимог пп. 1,2 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, ФОП ОСОБА_1 встановлено заниження суми ЄСВ на загальну суму 95366,39 грн., а саме, 2012 рік на суму 90277,85 грн., за 2013 рік на суму 5088,54 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1 8.4) за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 встановлено, що на порушення вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 занижено задекларовані показники у рядку (1 8.4) Декларації з податку на додану вартість на загальну суму 106753,76 грн., а саме: за березень 2012 року в сумі 38750,91 грн., за червень 2012 року в сумі 21117,82 грн., за грудень 2012 в сумі 39868,39 грн., за грудень 2013 року в сумі 7016,64 грн. у звязку з невключенням сум податкових зобовязань від валового доходу за даними перевірки.

На підставі Акта перевірки ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 №, відповідно до якого позивачеві збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 133442,20 грн. (за основним платежем 106753,76 грн. та за штрафними санкціями 26688,44 грн.), податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 №, відповідно до якого позивачеві збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 51530,84 грн. (за основним платежем 41224,67 грн. та за штрафними санкціями 10306,17 грн.), вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 № щодо суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 95366,39 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № у розмірі 9536,64 грн.

Також, відповідач виставив позивачу податкову вимогу від 05.12.2014 №813-00, відповідно до якої станом на 04.12.2014 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 132340,97 грн. (за основним платежем 106347,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 25991,44 грн. та за пенею 1,92 грн.).

08.01.2015 позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся із скаргою до Головного управління Міндоходів у Київській області. Проте, рішенням про результати розгляду скарги від 17.04.2015 №715/14/10-36-10-01-04, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 №, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням позивач 29.04.2015 звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою на податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 №, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № та податкову вимогу від 05.12.2014 №813-00.

22.06.2015 Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду повторної скарги, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 №, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № та податкову вимогу від 05.12.2014 №813-00 залишено без змін, а повторну скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки), рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податковою вимогою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 № та податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 №.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПКУ), Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами статті 16 ПКУ, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПКУ, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (пункт 163.1 статті 163 ПКУ).

Положеннями пункту 164.1 статті 164 ПКУ, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Підпунком 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПКУ встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПКУ, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (підпункт 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПКУ).

Статею 177 ПКУ регулюються відносини щодо оподаткування доходів, отриманих фізичними особами-підприємцями від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пункту 177.1 статті 177 ПКУ, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (пункт 177.2 статті 177 ПКУ).

Пункт 177.3 статті 177 ПКУ передбачає, що для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 177.5 статті 177 ПКУ, фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Підпунктом 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 ПКУ закріплено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177 ПКУ, фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи (пункт 177.11 статті 177 ПКУ).

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПКУ, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон України від 16.07.1999 №996-XIV), господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.

Позивач на підтвердження правомірного формування валового доходу за 2012-2013 роки та валових витрат за 2012 рік зазначив, що згідно висновків, викладених в Акті перевірки, відповідач зазначає про заниження позивачем податкових зобовязань за 2012-2013 роки. Однак, відповідач не обґрунтовує зазначені суми з посиланням на первинні документи та не зазначає, які саме первинні документи та в якому обсязі було використано під час вирахування суми заниження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював господарську діяльність з контрагентами ТОВ "Адвентіс", ТОВ "ЕКО", ТОВ "Симпатик", ПАТ "Ікс 5 ОСОБА_2 Україна", а саме: з 01.01.2012 по 31.12.2012 здійснював роздрібну торгівлю меблями.

На підтвердження правомірного формування валового доходу за 2012-2013 роки та валових витрат за 2012 рік по взаємовідносинам з ТОВ "Адвентіс", ТОВ "ЕКО", ТОВ "Симпатик", ПАТ "Ікс 5 ОСОБА_2 Україна" надав суду копії податкових та видаткових накладних.

Факт розрахунків по вищевказаним взаємовідносинам підтверджується звітами про дебетові та кредитові операції по рахунку №3135 за період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що висновки відповідача щодо неправомірного формування валового доходу за 2012-2013 роки та валових витрат за 2012 рік є безпідставними та необґрунтованими, а тому, податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 № та податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 № підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № та податкової вимоги від 05.12.2014 №813-00, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що судом встановлено неправомірність винесених податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 22.10.2014 № та від 22.10.2014 №, суд вважає, що прийняті вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № та податкова вимога від 05.12.2014 №813-00, також є неправомірними.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень у повному обсязі.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 №, податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.10.2014 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2014 №, рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2014 № та податкову вимогу від 05.12.2014 №813-00.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07200, Київська область, Іванківський район, селище міського типу Іванків, вулиця Івана Проскури, будинок 43, реєстраційний номер фізичної особи-підприємця в ЄДР: 4) судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.