Справа № 804/12991/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНАТ ГРУП» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНАТ ГРУП» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015р. № НОМЕР_1 Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким збільшено суму грошового зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНАТ ГРУП» за платежем: податок на до дану вартість із вироблених в Україні товарів 3 355 498,75 грн., з яких за основним платежем у розмірі 2 684 399,00 грн. та 671 099,75 грн. за штрафними санкціями;
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015р. № НОМЕР_2 Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на до дану вартість у розмірі 1 887 528,00 грн.
Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Від повноважного представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Правом на подання письмових пояснень або заперечень на позов не скористався.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАГНАТ ГРУП» (далі ТОВ «МАГНАТ ГРУП», позивач) зареєстровано 23.10.2014р. та з 24.10.2014р. взято на податковий облік в органах державної податкової служби - в Державній податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, відповідач).
Судом встановлено, що у період з 26.05.2015р. по 02.06.2015р. ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська на підставі наказу від 26.05.2015 року № 396 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МАГНАТ ГРУП» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків за період січень, лютий, березень 2015 року», згідно п.п.20.1.4 п 20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «МАГНАТ ГРУП» з питань дотримання вимог податкового законодавст ва по податку на додану вартість з платниками податків ПП «Еталон» за період січень 2015 року, ТОВ «Нафтакомпані» за період лютий 2015 року, ТОВ «Капітал Х» за період березень 2015 року.
Вказаною перевіркою встановлено:
1. відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ «МАГНАТ ГРУП», а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «МАГНАТ ГРУП» операцій з придбання нафтопродуктів по ланцюгу постачання від ПП «Еталон» в січні 2015 року, ТОВ «Нафтакомпані» в лютому 2015 року, ТОВ «Капітал Х» в березні 2015 року - ТОВ «МАГНАТ ГРУП»;
2. відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ «МАГНАТ ГРУП», а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «МАГНАТ ГРУП» операцій з реалізації товару по ланцюгу: ПП «Еталон» в січні 2015 року, ТОВ «Нафтакомпані» в лютому 2015 року, ТОВ «Капітал Х» в березні 2015 року - ТОВ «МАГНАТ ГРУП» - контрагенти-покупці;
3. порушення п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до:
- завищення залишку відємного значення (р.26) у сумі 1 881 107 грн.,
- завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду (р.19) у сумі 6 421 грн.,
- заниження податку на додану вартість за лютий 2015 року у сумі 351 229 грн., за березень 2015 року в сумі 2 333 170 грн.
«1. перевіркою встановлено порушення п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України - відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ «МАГНАТ ГРУП», а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «МАГНАТ ГРУП» операцій з придбання нафтопродуктів по ланцюгу постачання від ПП «Еталон» в січні 2015 року, ТОВ «Нафтакомпані» в лютому 2015 року, ТОВ «Капітал Х» в березні 2015 року - ТОВ «МАГНАТ ГРУП»;
2. встановлено порушення п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України - відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ «МАГНАТ ГРУП», а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «МАГНАТ ГРУП» операцій з реалізації товару по ланцюгу: ПП «Еталон» в січні 2015 року, ТОВ «Нафтакомпані» в лютому 2015 року, ТОВ «Капітал Х» в березні 2015 року - ТОВ «МАГНАТ ГРУП» - контрагенти-покупці;
3. встановлено порушення п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до:
- завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.24) за березень 2015 року у сумі 1 887 528 грн.,
- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (р.25) за лютий 2015 року у сумі 351 229 грн., за березень 2015 року в сумі 2 333 170 грн.
На підставі акту перевірки від 09.06.2015 року №1953/04-65-22-04/39455171 ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська було прийнято податкові повідомлення-рішення:
- за формою «Р» від 24.06.2015р. № НОМЕР_1, яким ТОВ «МАГНАТ ГРУП» збільшено суму грошового зобовязання з податку на до дану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 3 355 498,75 грн., з яких за основним платежем у розмірі 2 684 399,00 грн. та 671 099,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;
- за формою «В4» від 24.06.2015р. № НОМЕР_2, яким ТОВ «МАГНАТ ГРУП» зменшено розмір відємного значення суми податку на до дану вартість у розмірі 1 887 528,00 грн. за звітній період березень 2015 року.
Суд вважає, що висновки зазначені в акті перевірки від 09.06.2015 року №1953/04-65-22-04/39455171, а отже і податкові повідомлення-рішення від 24.06.2015р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу тощо.
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України).
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
На підставі викладеного, суд робить висновок, що Податковим кодексом України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної або митної декларації.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що 01.12.2014 року між ТОВ «ФОРТ НОКС» як орендодавцем та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» укладено ряд договорів оренди автозаправної станції, на підставі яких орендарем ТОВ «МАГНАТ ГРУП» прийнято в оренду стаціонарні автозаправні станції (АЗС) з обладнанням та устаткуванням. АЗС являє собою споруду, що призначена для приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів, що стоїть окремо з підсобними (допоміжними) спорудами, обладнанням та комунікаціями, наземними та підземними резервуарами, згідно технічного паспорту.
На виконання договорів оренди автозаправної станції сторонами складені акти приймання-передачі АЗС з обладнанням в оренду, яким визначено перелік майна, що передається; перелік майна, що передається.
Також, 01.12.2014 року між ТОВ «ГІЛТОН» як орендодавцем та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» укладено ряд договорів оренди автозаправної станції, на підставі яких орендарем ТОВ «МАГНАТ ГРУП» прийнято в оренду стаціонарні автозаправні станції (АЗС) з обладнанням та устаткуванням. АЗС являє собою споруду, що призначена для приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів, що стоїть окремо з підсобними (допоміжними) спорудами, обладнанням та комунікаціями, наземними та підземними резервуарами, згідно технічного паспорту.
На виконання договорів оренди автозаправної станції сторонами складені акти приймання-передачі АЗС з обладнанням в оренду, яким визначено перелік майна, що передається; перелік майна, що передається.
18.12.2014р. між ТОВ «Бауріс» як орендодавцем та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» укладено договір оренди автозаправної станції № 01-1214, на підставі якого орендарем ТОВ «МАГНАТ ГРУП» прийнято в оренду автозаправний комплекс та обладнання (АЗС), що являє собою споруду, що призначена для приймання, зберігання та відпуску нафтопродуктів, що стоїть окремо з підсобними (допоміжними) спорудами, обладнанням.
На виконання договору оренди автозаправної станції сторонами складено акт приймання-передачі обєктів нерухомого майна з обладнанням в оренду, яким визначено перелік майна, що передається.
Також, 18.12.2014р. між ТОВ «Бауріс» як орендодавцем та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» укладено договір оренди нерухомого майна № 01-1214-м, на підставі якого орендарем ТОВ «МАГНАТ ГРУП» прийнято в оренду авто мийку з постом розвалу-сходження згідно акту прийому-передачі.
На виконання договору оренди нерухомого майна № 01-1214-м сторонами складено акт приймання-передачі майна, яким визначено перелік майна, що передається в оренду.
На виконання договору оренди нерухомого майна сторонами складено акт здачі-приймання приміщення.
Далі, між ТОВ «Еталон» (Постачальник) та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» (Покупець) укладено договір поставки № 88/01-15 від 12 січня 2015 року, за умовами якого постачальник поставляє на адресу покупця товар в асортименті, упаковці та по цінам, що узгоджені між сторонами. Поставка товару проводиться у відповідності до специфікації до цього договору. Партією товару вважається його кількість, вказана у видатковій накладні.
На виконання умов договору поставки сторонами укладені специфікації від 12.01.2015р. №№ 1-34 на товар (олива в асортименті, тосол в асортименті, антифриз в асортименті, рідина охолоджуюча в асортименті, фільтри масляні в асортименті, ароматизатори, рідина для ремонту радіаторів в асортименті, брикет деревновугільний, фільтр повітряний в асортименті тощо); погоджені видаткові накладні на товар, податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи.
Розрахунок здійснено у безготівковій формі, що підтверджено копіями платіжних доручень.
01.02.2015р. між ТОВ «Нафтакомпані» (Постачальник) та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № НК-0037, за умовами якого постачальник поставляє на адресу покупця нафтопродукти (товар). Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються у додаткових угодах до договору. Поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється на умовах EXW резервуари нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, які належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або користуються ними на підставі договорів, та/або АЗС покупця.
На виконання умов договору поставки нафтопродуктів ТОВ «Нафтакомпані» та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» складено акт приймання-передачі нафтопродуктів, ТОВ «Нафтакомпані» виписано на адресу позивача податкові накладні, копій яких наявні в матеріалах справи.
13.02.2015р. між ТОВ «Нафтакомпані» (Постачальник) та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № НК-0120, за умовами якого постачальник поставляє на адресу покупця нафтопродукти (товар). Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються у додаткових угодах до договору. Поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється на умовах EXW резервуари нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, які належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або користуються ними на підставі договорів, та/або АЗС покупця.
На виконання умов договору поставки нафтопродуктів ТОВ «Нафтакомпані» та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» складено акт приймання-передачі нафтопродуктів, ТОВ «Нафтакомпані» виписано на адресу позивача податкові накладні, копій яких наявні в матеріалах справи.
Також, між ТОВ «Нафтакомпані» (Постачальник) та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» (Покупець) укладено договори поставки нафтопродуктів № НК-0264 від 26.02.2015р., № НК-0094 від 11.02.2015р., № НК-0190 від 23.02.2015р., за умовами яких постачальник поставляє на адресу покупця нафтопродукти (товар). Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються у додаткових угодах до договору. Поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється на умовах EXW резервуари нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, які належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або користуються ними на підставі договорів, та/або АЗС покупця.
На виконання умов договору поставки нафтопродуктів ТОВ «Нафтакомпані» та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» складено акти приймання-передачі нафтопродуктів, ТОВ «Нафтакомпані» виписано на адресу позивача податкові накладні, копій яких наявні в матеріалах справи.
Протягом березня 2015 року між ТОВ «Капітал Х» (Постачальник) та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» (Покупець) укладено договори поставки нафтопродуктів № КХ-0160 від 20.03.2015р., № КХ-0028 від 01.03.2015р., № КХ-0125 від 13.03.2015р., за умовами яких постачальник поставляє на адресу покупця нафтопродукти (товар). Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються у додаткових угодах до договору. Поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється на умовах EXW резервуари нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, які належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або користуються ними на підставі договорів, та/або АЗС покупця.
На виконання умов договору поставки нафтопродуктів ТОВ «Нафтакомпані» та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» складено акти приймання-передачі нафтопродуктів, ТОВ «Капітал Х» виписано на адресу позивача податкові накладні, копій яких наявні в матеріалах справи.
20.07.2015р. ТОВ «Капітал Х» та ТОВ «МАГНАТ ГРУП» укладено додаткові угоди до договорів поставки нафтопродуктів № КХ-0160 від 20.03.2015р., № КХ-0028 від 01.03.2015р., № КХ-0125 від 13.03.2015р., якими викладено п.5.1 договорів у новій редакції, а саме «покупець здійснює оплату за товар шляхом проведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника до 31.03.2016 року».
До матеріалів справи позивачем додані довідки від ТОВ «Нафтакомпані» та ТОВ «Капітал Х», якими контрагенти інформують позивача проте, що придбані нафтопродукти знаходяться на зберіганні ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь який час на протязі дії договорів.
Також судом встановлено, що між ТОВ «МАГНАТ ГРУП» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» (зберігач) було укладено договір зберігання №4502 від 12.01.2015р., на підставі якого ПАТ «Дніпронафтопродукт» було надано послуги з приймання та зберігання нафтопродуктів, які передані поклажодавцем ТОВ «МАГНАТ ГРУП».
За фактом виконання договірних зобовязань зі зберігання ТМЦ ПАТ «Дніпронафтопродукт» складено рахунки-фактури, сторонами угоди складені акти приймання-передачі наданих послуг, а також акти прийому-передачі нафтопродуктів від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р.
Розрахунок здійснено у безготівковій формі, що підтверджено копіями платіжних доручень.
Крім того, між ТОВ «МАГНАТ ГРУП» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» (перевізник) було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4523 від 12.01.2015р., на підставі якого ПАТ «Дніпронафтопродукт» було надано послуги з перевезення вантажу (нафтопродуктів) до пункту призначення.
За фактом виконання договірних зобовязань з перевезення вантажу ПАТ «Дніпронафтопродукт» складено рахунки-фактури, сторонами угоди складені акти приймання-передачі виконаних послуг. Розрахунок здійснено у безготівковій формі, що підтверджено копіями платіжних доручень.
12.01.2015р. ТОВ «МАГНАТ ГРУП» та ТОВ «Днєпртрансойл» (перевізник) було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4555, на підставі якого ТОВ «Днєпртрансойл» було надано послуги з перевезення вантажу (нафтопродуктів) до пункту призначення.
За фактом виконання договірних зобовязань з перевезення вантажу ТОВ «Днєпртрансойл» складено рахунки-фактури, сторонами угоди складені акти приймання-передачі виконаних послуг. Розрахунок здійснено у безготівковій формі, що підтверджено копіями платіжних доручень.
Також, перевезення придбаного у ТОВ «Нафтакомпані» та ТОВ «Капітал Х» товару здійснювалось ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на підставі укладеного договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 3 від 12.01.2015р.
Залученими до матеріалів справи актами здачі-прийомки виконаних робіт підтверджено факт надання ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» послуг з перевезення вантажів за період січень-березень 2015 року.
Вищезазначені нафтопродукти було реалізовано через мережу АЗС, що також підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів, доданими до матеріалів справи, актами зняття із зберігання нафтопродуктів за договором зберігання №4502 від 12.01.2015 р., а саме: від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповід альність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ТОВ «МАГНАТ ГРУП» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином (фіктивний правочин). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.12.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини. спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
В своєму акті відповідач посилається на акти ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 27.04.2015р. №1264/22-04/25524885 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Еталон» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з ПДВ при документальному підтвердженні господарських відносин з контрагентами за січень 2015 року», згідно якого документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з контрагентами; а також відповідач посилається на наявну інформацію з баз даних податкових органів щодо не підтвердження реальності здійснення ТОВ «Нафтакомпані» та ТОВ «Капітал Х» господарських відносин.
Щодо використання податковим органом вищевказаного акту, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до роз'яснення Вищою арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000р. N 02-5/35 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.
Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.
Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.
Зазначене вище підтверджено також п. 3 листа Вищого господарського суду від 24.07.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів», в якому також зазначено, що «акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин».
У зв'язку з цим, вказаний акт, на підставі якого відповідачем було зроблено висновок про порушення позивачем норм діючого законодавства не можна застосовувати до ТОВ «МАГНАТ ГРУП», оскільки він не має обов'язкового характеру для данного суб'єкта господарювання.
Слід зазначити, що згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011р. - «не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача ПП «Еталон», ТОВ «Нафтакомпані», ТОВ «Капітал Х» були зареєстровані як юридичні особи.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання товару, отже і правомірне формування податкового кредиту за рахунок сплаченого ПДВ по господарським операціям з придбання товару по операціям з ПП «Еталон», ТОВ «Нафтакомпані», ТОВ «Капітал Х», в діях позивача відсутні порушення: п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України - відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ «МАГНАТ ГРУП», а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «МАГНАТ ГРУП» операцій з придбання нафтопродуктів по ланцюгу постачання від ПП «Еталон» в січні 2015 року, ТОВ «Нафтакомпані» в лютому 2015 року, ТОВ «Капітал Х» в березні 2015 року - ТОВ «МАГНАТ ГРУП» та його подальшої реалізації, а також відсутні порушення п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України: завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.24) за березень 2015 року у сумі 1 887 528 грн., заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (р.25) за лютий 2015 року у сумі 351 229 грн., за березень 2015 року в сумі 2 333 170 грн.
В судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Також, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.
З урахуванням вищезазначеного суд доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення за формою «Р» від 24.06.2015р. № НОМЕР_1, яким ТОВ «МАГНАТ ГРУП» збільшено суму грошового зобовязання з податку на до дану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 3 355 498,75 грн., з яких за основним платежем у розмірі 2 684 399,00 грн. та 671 099,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та за формою «В4» від 24.06.2015р. № НОМЕР_2, яким ТОВ «МАГНАТ ГРУП» зменшено розмір відємного значення суми податку на до дану вартість у розмірі 1 887 528,00 грн. за звітній період березень 2015 року, прийняті Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 0710014 від 28.08.2015р.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. присуджується на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНАТ ГРУП» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за формою «Р» від 24.06.2015р. № НОМЕР_1, яким ТОВ «МАГНАТ ГРУП» збільшено суму грошового зобовязання з податку на до дану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 3 355 498,75 грн., з яких за основним платежем у розмірі 2 684 399,00 грн. та 671 099,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за формою «В4» від 24.06.2015р. № НОМЕР_2, яким ТОВ «МАГНАТ ГРУП» зменшено розмір відємного значення суми податку на до дану вартість у розмірі 1 887 528,00 грн. за звітній період березень 2015 року.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_2