Справа № 4887/10/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2010 року 4887/10/1070
Колегія суддів Київського окружного адміністративного суду у складі головуючого - судді Лисенко В.І., суддів Волкова A.C., Харченко С.В., при секретарі судового засідання Мазуренко О.В., за участю позивача: ОСОБА_1 ,

від відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4

до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1

про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання неправомірною бездіяльності та просив суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь грошову компенсацію за неотримане продовольче забезпечення за період

11. 03.2000 по 31.12.2007.

В обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що він має право на грошову компенсацію замість продовольчих пайків, встановлене частиною другою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2012 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку йому не було виплачено.

У ході судового розгляду справи, судом до участі у розгляді справи залучено військову частину НОМЕР_1 у якості другого відповідача.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідачів позову не визнали, проти задоволення адміністративного позову заперечували.

Зокрема, в обґрунтування заперечень відповідачі зазначали, що згідно статті 15 Закону України від 06.12.1991 №1934-ХІІ «Про збройні сили України», фінансування Збройних сил здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки відповідно до Закону України від 17.02.2000 №1459-111 «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» з 11.03.2000 призупинено дію частини другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2012 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Міністерство оборони України не мало змоги здійснювати продовольче забезпечення військовослужбовців або здійснювати грошову компенсацію замість продовольчих пайків.

Також відповідачі вказують на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді старшини військової частини НОМЕР_2 у період з 11.10.1982 по 31.12.2007 та є військовослужбовцем у відставці, звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2008 № 01 ОСОБА_4 виключений зі списків особового складу частини з 31.12.2007 та з усіх видів забезпечення.

Судом встановлено, що в період до 11.03.2000 позивачу як військовослужбовцю видавалися продовольчі пайки (або замість них грошова компенсація) відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2010 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», якою гарантовано військовослужбовцям грошове та інші види забезпечення. Починаючи з 11.03.2000 позивачу не видавалися продовольчі пайки та не виплачувалася грошова компенсація замість них.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України від 06.12.1991 №1934-ХІІ «Про збройні сили України» військо службовцям гарантується одержання за рахунок держави зокрема продовольчого та речового забезпечення у розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України з урахуванням характеру і умов службової діяльності.

Згідно з Законом України від 20.12.1991 №2010 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від

12.03.1996 №316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військо службовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового складу Міністерства внутрішніх справ» військовослужбовцям Збройних Сил України було надано право отримувати пайок за нормою №7 «Пайок для вицачі на руки генералам, ацміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які прохоцять службу за контрактом» або грошову компенсацію замість неї.

Для забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України встановленими нормами харчування та речового майна щорічно у Державному бюцжеті перецбачаються вицатки на зазначені цілі.

Згіцно з пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України віц 29.03.2002 №426 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військо службовців Збройних Сил України та інших військових формувань» Постанова Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 №316 втратила чинність.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України від 17.02.2000 №1459-111 «Про деякі захоци економії бюджетних коштів» з 11.03.2000 призупинено цію частини цругої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2010 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», якою перецбачалося право військовослужбовців на одержання за рахунок держави продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них.

Враховуючи те, що даний закон набув чинності та неконституційним у встановленому поряцку не визнавався, колегія судців прихоцить до висновку про відсутність правових піцстав цля задоволення вимог позивача про стягнення на його користь грошової компенсації взамін продовольчих пайків за 2000-2007 p.p.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу ацміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 51, 69, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий - суддя Лисенко В.І.

Судді: Волков A.C.

Харченко С.В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 06 серпня 2010 р.