Справа № 3935/10/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2010 року 3935/10/1070

Київський окружний адміністративний суд в особі судді Лисенко В.І., при секретарі судового засідання Коваленко О.О., за участю представників позивача - ОСОБА_1,

відповідача: - не з явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції в Київській області

до комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківводоканал»

про стягнення заборгованості, -

встановив:

У березні 2010 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась Білоцерківська обєднана державна податкова інспекція в Київській області з позовом до комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківводоканал» про стягнення податкової заборгованості у розмірі 340578, 59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість. Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обовязкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача податкової заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні 21.05.2010 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольнити позов з підстав наведених в адміністративному позові.

Відповідач заперечень проти позову не надав, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не надсилав, двічі в судові засідання не зявляеся.

Враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, однак своїм правом, встановленим приписами статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався, суд вважає за можливе здійснити її розгляд за відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Комунальне підприємство Київської обласної ради «Білоцерківводоканал» є юридичною особою, зареєстроване 29.12.2007 р. Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області (Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №339090), як платник податків перебуває на обліку в Білоцерківській обєднаній державній податковій інспекції в Київській області з 08.01.2008 р. за №9/2.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме довідки позивача у відповідача наявна заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 7820969, 96 грн., з якої

заборгованість у розмірі 340 578, 59 грн. є предметом стягнення в даному адміністративному позові.

Судом встановлено, що 08.12.200$' р. та 26.01.2010 р. позивачем були проведені перевірки відповідача стосовно своєчасності сплати податку на додану вартість.

У ході проведення перевірок встановлено порушення відповідачем підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме - відповідачем порушено граничні строки сплати податку на додану вартість.

На підставі актів перевірки № 4109/153/732 від 08.12.2009 р. та №152/153/21 від 26.01.2010 р. позивачем, враховуючи приписи підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, відповідачеві визначено суми штрафних санкцій у розмірі 50 % погашеної суми податкового боргу, а саме - 99912, 81 грн. та 240665, 78 грн., про що прийняті податкові - повідомлення рішення форми «Ш» від 08.12.2009 р. №4106/153/690 та від 26.01.2010 р. №164/153/18.

Податкові повідомлення-рішення від 08.12.2009 р. №4106/153/690 та від 26.01.2010 р. №164/153/18 вручені відповідачу 09.12.2009 р. та 27.01.2010 р. відповідно, про що свідчать підписи його повноважних осіб на повідомленнях про вручення поштових відправлень.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

За твердженням позивача, в адміністративному чи судовому порядку вказані податкові повідомлення - рішення відповідачем не оскаржувалися, а отже, такі зобовязання вважаються узгодженими.

Згідно із підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Позивач, керуючись пунктом 6.2 статті 6 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, надіслав відповідачеві першу податкову вимогу форми № 1/46 від 22.01.2008 р. у розмірі 1793285, 72 грн. та другу податкову вимогу форми № 2/127 від 26.02.2008 р. у розмірі 1828314, 46 грн.

Податкові вимоги № 1/46 від 22.01.2008 р. та № 2/127 від 26.02.2008 р. були вручені відповідачу 23.01.2008 р. та 27.02.2008 р. відповідно.

За поясненнями позивача, в адміністративному чи судовому порядку вказані податкові вимоги відповідачем не оскаржувалися. Вони не скасовані у спосіб та відповідно до процедури, що регламентована статтями 5 та 6 Закону України від 21.12.2000 №2181-111.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надано.

На підставі зазначеного та пояснень позивача, судом вставовлений факт, що на день розгляду справи у відповідача наявний податковий борг в розмірі 340578, 59 грн.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 Закону №2181-111 податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Статтею 5 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 передбачено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається узгодженим

з

у день отримання платником податків податкового повідомлення, якщо платник податків не здійснив адміністративного оскарження визначеної суми податкового зобов'язання. Узгоджена сума податкового зобов'язання, не -сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Суму податкового зобовязання, яка зазначена у поданій до контролюючого органу платником податку податковій декларації, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 етапі 4 цього Закону для подання податкової декларації (підпункт 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 21.12.2000 №2181-111).

Підпунктом 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 встановлено, зокрема, у разі коли платник податків, не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених цим законом, такий платник податку зобовязаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання - у розмірі пятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, є виключно податкові органи.

Згідно з пунктом 11 статті 10 Закону України від 04.12.1990 №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними і обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківводоканал» () до Державного бюджету України податкову заборгованість у розмірі 340578 (триста сорок тисяч пятсот сімдесят вісім) грн. 59 коп.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви npfr апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 27 травня 2010 р.