Справа № 2873/12/2070
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2012-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 квітня 2012 р. № 2-а- 2873/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіна Ю.В., при секретарі судового засідання Мелконян А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова , третя особа ТОВ "Побутелектротехніка"
про скасування податкового повідомлення-рішення ,
встановив:

Позов заявлено до Державної податкової інспекції в Московському районі м. Харкова, третя особа ТОВ Побутелектротехнікапро скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.02.12. року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з результатами документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктом підприємницької діяльності, згідно якої складено акт №387/1702/НОМЕР_2 від 17.02.12 року яким встановлено порушення п.п. 7.2.3., 7.2 та п.п. 7.4.1. п. 7.4 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість у звязку з тим, що господарські операції за правочинами з ТОВ Побутелектротехніка мали реальний характер, що підтверджено наданими до перевірки первинними бухгалтерськими документами.

Представник третьої особи ТОВ Побутелектротехніка в наданих поясненнях до позову не погодився з висновками, зазначеними в Акті перевірки, оскільки вони не обґрунтовані та не відповідають фактичним даним, базуються на домислах, а тому податкове повідомлення - рішення №000651702 від 29.02.12 на його думку підлягає скасуванню. У запереченнях на адміністративний позов просив слухати справу за відсутності представника третьої особи.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши клопотання представника позивача та третьої особи за їх відсутності, відомості про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд керуючись приписами ст.ст. 41, ч.4 ст. 122, ч.6 ст. 128 КАС України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у ній матеріалами

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою з поштовим повідомленням, які направлялися за офіційним місцем знаходження, але повернулися на адресу суду. Відповідно до ст. 35 КАС України суд вважає, що відповідач є належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, його відсутність в судовому засідання не перешкоджає розгляду справи, та враховуючи приписи ст.ст. 41, ч.4 ст. 122, ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у ній матеріалами. В порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини. Судовим розглядом встановлено, що позивач по справі пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації набув статусу суб'єкта господарювання юридичної особи, про що йому видане відповідне свідоцтво серії В02 № 984025 (а.с.130, т.1). та взятий на податковий облік у ДПІ Московського району м.Харкова (а.с.135, т.1) Згідно довідки статистики №61 основним видом діяльності позивача є інша поліграфічна діяльність (22.22.0) та інші види видавничої діяльності (22.15.0) - а.с.129, т.1.

09.03.2011 року податковим органом проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 10.02.2012 року. За результатами перевірки складено акт від 17.02.2012 року № 387/1702/НОМЕР_2 (а.с.139-160, т.1), яким встановлено порушення пп.7.2.23 п.7.2 пп.7.4.1 п.7.4. ст..7 Закону України «Про податок на додану вартість». Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 29.02.2012 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 25275,00 грн. та обраховані штрафні санкції у розмірі 6318,75 грн.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

В силу вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 цієї ж статті Закону якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Отже, з огляду на зазначені приписи підставою для зменшення платником об'єкта оподаткування (податкових зобов'язань) з податку на прибуток на суму вартості придбаних товарів, а з податку на додану вартість - на суму цього податку, нараховану на вартість придбаних товарів, є факт реального придбання товарів та безпосередній зв'язок витрат на оплату цих товарів з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів або ж призначення останніх для такого використання.

Судовим розглядом на підставі акту перевірки встановлено, що висновку про порушення позивачем приписів пп.7.2.2 п.7.2 пп.7.4.1 п.7.4. ст..7 Закону України «Про податок на додану вартість»відповідач дійшов на підставі того, що угоди укладені позивачем з ТОВ «Побутелектротехніка»мали нікчемний характер, оскільки підприємство -контрагент не має відповідних засобів для здійснення господарської діяльності та відповідно у нього відсутні обєкти які підпадають під визначення п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»(а.с.154-155)

Матеріалами справи підтверджено, що на здійснення своєї господарської діяльності позивачем протягом квітня грудня 2010 року у ТОВ «Побутелектротехніка»придбавалася плівка для виготовлення фотоформ. Загальна вартість закупівель складає 151652,16 грн., в т.ч. ПДВ 25275,36 грн., про що позивачеві видані податкові накладні № 0335016 від 01.12.10, № 0305028 від 01.11.10, №0187028 від 06.07.10, №0153012 від 02.06.10, № 0125012 від 05.05.10, №0105019 від 15.04.10, №0092016 від 02.04.10

(а.с.164,168,171,172,175,180-181).

Дослідивши вказані податкові накладні суд встановив, що вони відповідають вимогам п.п. 7.2.1, п. 7.2. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, який діяв на момент їх підписання та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженому наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №165 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037, тобто у суду відсутні підстави вважати зазначені податкові документи недійсними. На підставі зазначених податкових накладних позивач включив до податкового кредиту 25275,36 грн. грн. податку на додану вартість.

Суд також зауважує, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість та відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Враховуючи викладене вище відповідно до приписів ч.ч. 4-5 ст. 11 КАС України суд з власної ініціативи витребував у позивача первинні бухгалтерські документи на підтвердження обставин придбання товарів за договором із зазначеним вище контрагентом, сплати їх вартості, подальшого використання у діяльності, тощо.

Так із досліджених в судовому засіданні копій виписок банків (а.с.184-193 т.1), реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, видаткових накладних, довіреностей (а.с.118-122, т.1), договорів на виконання робіт по підготовці до друку, податкових накладних, виданих позивачем контрагентам - покупцям продукції, виписок банків на здійснення оплати послуг по виготовленню фотоформ (а.с. 222-247, т.1, а.с.1-25, т.2), актів здачі приймання послуг (а.с.211, 213, 215,217,219,221, т.1) вбачається, що позивачем здійснено реальне придбання ТМЦ, суми ПДВ, закладені у їх ціні сплачені, а товари відповідно використані та подальшій господарській діяльності - виготовленні та реалізації фотоформ. Облік доходів та витрат за вказаними операціями проведений у книзі обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності протягом календарного року (а.с.194-204, т.1)

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що господарські операції здійснені позивачем з ТОВ Побутелектотехніка мали реальний характер, а висновки податкової інспекції про неправомірне віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту сум податку на додану вартість у розмірі 25275,36 грн., за правочинами, вчиненими з ТОВ «Побутелектротехніка» необгрутованими.

Суд також зазначає, що Законом України "Про податок на додану вартість" не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по товарах, послугах отриманих від продавця, окрім випадку, коли такий продавець був позбавлений статусу платника податку на додану вартість. В судове засідання доказів виключення ТОВ Побутелектротехніка з реєстру платників податку на додану вартість та оприлюднення на web-сайті Державної податкової адміністрації України даних про анульовані його свідоцтва платника податку на додану вартість на момент укладення договорів та видачі податкових накладних суду не надано та судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Відповідно до ст.ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що відповідачем по справі не доведено обґрунтованості винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку визначеному ст.94 КАС України. Керуючись ст.ст.8-14,35,71,94,160-163,167,186,254 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова, третя особа ТОВ "Побутелектротехніка" про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова № від 29.02.12.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 ( м.Харків, Салтівське шосе,145, кв.85, код НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 315 (триста п'ятнадцять) гривень 94 копійки

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

У повному обсязі постанова виготовлена та підписана 06.04.2012 року

Суддя Зоркіна Ю.В.