Справа № 6904/10/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2010 року 6904/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Лисенко В.І., три секретарі судового засідання Горбачі А.М., за участю представників осіб, які беруть участь у справі від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Баришівського міжрайонного прокурора Київської області в

інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області до відкритого акціонерного товариства «УІФК-АГРО»

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Баришівський міжрайонний прокурор Київської області (надалі - прокурор) звернувся до Київського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області (надалі - позивач) з адміністративним позовом до відкритого акціонерного товариства «УІФК-АГРО» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 613620, 09 грн.

2 вересня 2010 року до суду від прокурора надійшла заява про збільшення позовних вимог на суму 197401, 71 грн., що в загальному становить 811021, 80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з березня по червень 2010 року, що підтверджується відповідними розрахунками сум страхових внесків.

Обов'язок відповідача вчасно сплачувати страхові внески передбачений приписами Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ). Оскільки, сума страхових внесків до Пенсійного фонду України в розмірі 48155, 75 грн. у строки, встановлені пунктом 6 статті 20 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 р. (надалі - Інструкція) відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Представник прокуратури належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

відповідно до частини другої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

Враховуючи, що від прокурора не надходило будь-яких клопотань про відкладення судового засідання або повідомлень про причини неприбуття до суду не надходило, суд прийняв рішення про можливість проведення судового засідання без участі прокурора.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову в частині стягнення 112 953, 59 грн., та пояснив, що за підприємством існує заборгованість за минулі місяці, однак за березень та квітень 2010 року відповідачем було сплачено страхові внески у розмірі 112 953, 59 грн., а тому просив суд відмовити позивачу в даній частині позовних вимог.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 № 105 8-І V встановлено, що

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Роботодавцем в розумінні Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV - є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частиною третьою статті 15 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страховий внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Судом встановлено, що відповідач є юридичною особою та зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області, а отже, є страхувальником в розумінні положень Закону України від 09.07.2003 № 1058- IV.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Статтею 19 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV встановлено, що страхові внески до солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нараховуються роботодавцем на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Відповідно до частин шість та дванадцять статті 20 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду; страхові внески сплачуються незалежно від фінансового стану платника.

Як вбачається з поданих позивачу відповідачем звітних документів, а саме - розрахунків сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з березня по червень 2010 року, сума страхових внесків, що підлягає сплаті відповідачем, становить, відповідно, за березень 2010 - 197066, 19 грн., квітень 2010 210345, 07 грн., травень 2010 - 206208, 83^грн., червень 2010 - 197401, 71 грн. Загалом - 811021,80 грн.

Суд не бере до уваги надані відповідачем копії платіжних доручень від 01.04.2010 № 164, від 06.04.2010 № 175, від 28.04.2010 № 216, від 14.05.2010 № 239, від 27.05.2010 ,Y° 247 та від 27.05.2010 № 248 на підтвердження доказів сплати боргу за березень - квітень 2010 року, оскільки вказані суми позивачем були правомірно зараховані в погашення боргу відповідача за минулі періоди, в порядку календарної черговості його виникнення.

Відповідно частини пятої статті 106 Закону України № 1058- V за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Позивачем, враховуючи вимоги статті 106 Закону України № 1058-ІV відповідачу було направлено вимогу про сплату боргу від 02.08.2010 № Ю-001 яка була отримана відповідачем 10.08.2010, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення корінця вимоги (а.с.26).

Відповідно до частини другої статті 106 Закону України № 1058-IV суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статті 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій, розмір яких визначено пунктами 8, 9 статті 106 цього Закону.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку (стаття 106 Закону України №1058- IV).

Станом на день розгляду спору доказів щодо оскарження вказаної вимоги, її узгодження або про сплату суми заборгованості, яка в ній зазначена в повному обсязі, суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Приписами статті 67 Конституції України визначений обовязок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Право звертатись до суду із заявами про захист прав і законних інтересів держави законом надано також прокурору.

Згідно з п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладено представництво інтересів громадянина або держави у суді у випадках, ви шачених законом.

Відповідно до ст. 361 Закону України «Про прокуратуру» від 05 11.1991 № 1789-ХІІ прокурор здійснює представництво інтересів держави у суді, тобто, вчиняє від імені держави процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів держави. Підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Окрім того, абзацом 8 частини третьої статті 106 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ передбачено право органу Пенсійного фонду на звернення до суду з вимогами про сплату недоїмки.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки, спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «УІФК-АГРО» (код ЄДРПОУ - 34821667) на користь Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 811021 (вісімсот одинадцять тисяч двадцять одна) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 12 листопада 2010 р.