Справа № 804/5569/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 р. справа № 804/5569/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

представник позивача не прибув

відповідач не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 218037,54 грн., -

ВСТАНОВИВ :

22 квітня 2015 року Новомосковська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - Новомосковська ОДПІ, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідач), в якому просить суд: стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави податковий борг з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 218037,54 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг по орендній платі за землю з фізичних осіб у розмірі 218037,54 грн., який утворився внаслідок несплати податкових зобовязань, самостійно визначених в поданих деклараціях та на підставі узгоджених податкових повідомлень-рішень, а також нарахованої пенсі. Відповідачем сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена, у звязку із чим позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представники сторін у судове засідання 04.08.2015 року не з`явились.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи.

Судом відповідно до вимог частини 3 статті 107 КАС України до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було направлено запит щодо реєстрації місця проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1. На адресу відповідача судом направлені повістки про виклик в судове засідання, призначене на 09.06.2015 року, 23.06.2015 року, на 14.07.2015 року та на 04.08.2015 року, проте на адресу суду повернулися конверти з відміткою поштового відділення про причини повернення. Відповідно до пункту 11 статті 35 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

На підставі частини 4 статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2009 року № 672 між Новомосковською міською радою та ОСОБА_2 (орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки від 11.06.2009 року, предметом якого є передача у строкове платне користування земельної ділянки для комерційного використання за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул. Сучкова, 238, загальною площею 0,2864 га (забудовані землі, на яких знаходиться АЗС) строком на 5 років. Пунктом 9 укладеного договору визначено, що орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі згідно з розрахунком розміру орендної плати.

Відповідно до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення відносно земельний ділянок від 06.03.2008 року, зареєстрованих за ОСОБА_2, нормативна грошова оцінка земельного фонду складає 1992315,50 грн.

Також 28.03.2013 року між Новомосковською ОДПІ та ОСОБА_1 (платник) було укладено договір про розстрочення податкового боргу № 11, згідно якого платнику надано розстрочення податкового боргу на загальну суму 143675,79 грн. під проценти строком з 28.03.2013 року по 20.12.2013 року.

Рішенням заступника начальника Новомосковської ОДПІ № 3 від 31.05.2013 року скасовано з 31.05.2013 року рішення про розстрочення податкового боргу № 11 від 28.03.2013 року.

За вказаним договором про розстрочення податкового боргу № 11 залишок несплаченого відповідачем податкового боргу складає 133446,69 грн.

22.04.2013 року Новомосковською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким ОСОБА_1 нараховано суму податкового зобовязання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 43253,54 грн.

Також 30.06.2014 року Новомосковською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № 12286-15, яким ОСОБА_1 нараховано суму податкового зобовязання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 29116,26 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу ОСОБА_1; доказів оскарження податкового повідомлення-рішення № та податкового повідомлення-рішення № 12286-15 матеріали справи не містять.

У звязку з відсутністю сплати узгоджених грошових зобовязань ОСОБА_1 була нарахована пеня за період з 23.04.2013 року по 03.06.2013 року у розмірі 12221,05 грн.

Наявність заборгованості відповідача також підтверджена зворотнім боком облікової картки платника податків.

Відповідно до вимог чинного законодавства України земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю з 01 січня 2011 року - Податковим Кодексом України. При цьому статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Так, згідно статей 269, 270 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі (яким в даному випадку виступає позивач). Об'єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Законом України «Про оренду землі» статтею 1 визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, як визначено у пункті 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, є договір оренди такої земельної ділянки.

За приписами пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Статтею 289 Податкового кодексу України вказано, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є:

нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до норм статті 59 ПК України позивачем 13.10.2014 року сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 1034-25 про обовязок відповідача сплатити податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 188921,28 грн..

Доказів оскарження податкової вимоги форми «Ф» від 13.10.2014 року № 1034-25 відповідачем не надано.

Також податковий борг відповідача з моменту формування зазначеної податкової вимоги не переривався.

Згідно пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Підстави ж для відкликання податкової вимоги встановлені статтею 60 Кодексу, - такі підстави для відкликання вимог у даному випадку відсутні.

Відповідно пункту 60.6 статті 60 ПК України якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.

Отже, Податковий кодекс не передбачає направлення необмеженої кількості податкових вимог в залежності від будь-яких обставин. Направлення нової податкової вимоги можливе виключно у разі відкликання попередньої відповідно до Кодексу, наприклад, у зв'язку із погашенням боргу у повному обсязі. Натомість існування боргу, який виник раніше і має певну динаміку часткового збільшення/зменшення, унеможливлює прийняття інших вимог до повного зменшення абсолютного значення цього боргу на конкретну дату.

При досліджені матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що на день розгляду справи судом, суми податкових зобовязань відповідачем не сплачені, податкові повідомлення-рішення та вимога не оскаржені.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Відповідно до статті 16 ПК України платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Вирішуючи спір, суд приходить до висновку, що вимоги Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 218037,54 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 69 - 71, 86, 94, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 218037,54 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави податковий борг з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 218037,54 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3