Справа № 807/769/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/7071/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 807/769/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, у якому просить суд постановити рішення, відповідно до якого визнати неправомірними дії ДФС України стосовно вчасного не видання наказу про прирівняння його грошового забезпечення у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в ДФС України, зобовязати ДФС України видати наказ, яким прирівняти грошове забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 10246,42 грн. згідно з довідкою про грошове забезпечення № 52 від 7.04.2010 р. до аналогічної офіцерської посади в ДФС України як цього вимагає ч. 10 ст. 43 Закону № 2262, зобовязати ДФС України надіслати ОСОБА_1 та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання наказ про прирівняння його грошового забезпечення у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду з тих підстав, що позивачем без поважних причин пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу скерувати для продовження розгляду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 15 лютого 2010 року, а з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 27 квітня 2015 року, тобто через більше, ніж пять років.

Тому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем пропущено без поважних причин встановлений статтею 99 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Апеляційний суд вважає передчасними вказані висновки суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Як встановлено апеляційним судом, 12 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу наказу, яким прирівняти грошове забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 10246,42 грн., згідно з довідкою про грошове забезпечення № 52 від 7.04.2010 р. до аналогічної офіцерської посади в ДФС України як цього вимагає ч. 10 ст. 43 Закону № 2262, надіслати ОСОБА_1 для відома, а а ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання наказ про прирівняння його грошового забезпечення у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України.

10 квітня 2015 року Державна фіскальна служба України відмовила позивачу в задоволенні вищевказаної заяви.

27 квітня 2015 року позивач звернувся до суду, оскаржуючи зазначені дії відповідача.

З огляду на те, що позивач дізнався про порушення свого права 10 квітня 2015 року, а до суду звернувся 27 квітня 2015 року, тобто в межах строку, що визначений ст. 99 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції передчасно вирішив залишити позовну заяву без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, через що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 813/7561/14 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_2