Справа № 2а-1963/10/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2010 р. Справа № 2a-1963/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Бітківській Г.П.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Комунального підприємства "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління",

до відповідача: управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську,

про визнання нечинними та скасування Вимог про сплату боргу від 05.02.2010р. та № ю-31/8 від 05.05.2010р.,-

ВСТАНОВИВ:

26.05.2010 року Комунальне підприємство Дорожнє ремонтно експлуатаційне управління (далі - позивач) звернулося з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі відповідач) про визнання нечинними та скасування Вимог про сплату боргу від 05.02.2010 року та № ю-31/8 від 05.05.2010 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, суду пояснив, що вимоги про сплату боргу від 05.02.2010 року та № ю-31/8 від 05.05.2010 року не були надіслані у встановлені законом строки позивачу. Крім того у даних вимогах не зазначено дату набрання ними чинності. Просив визнати дані вимоги нечинними та скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні також подав заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої борг в сумі 498138,48 грн. позивачем був сплачений, що підтверджується доданими платіжними дорученнями.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, суду пояснили, що оскаржувані вимоги про сплату недоїмки прийняті та надіслані згідно чинного законодавства. Вважають позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, житлово-експлуатаційна організація № 3 зареєстрована як юридична особа та відповідно до ст.14 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»являється страхувальником, який згідно ч.1 ст.15 вказаного Закону є платником страхових внесків.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 вказаного Закону на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, позивачем самостійно нараховано страхові внески до солідарної системи.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно ч.2 ст.106 вищевказаного Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Абзацом 1 ч.3 ст.106 Закону передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Порядок формування та направлення вимог про сплату боргу визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою Пенсійного фонду України за № 21-1 від 19.12.2003 року,.

В судовому засіданні встановлено, що управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на виконання абзацу 1 ч.3 ст.106 даного Закону та п.8.3 вказаної Інструкції направлено відповідачу вимоги про сплату недоїмки від 05.02.2010 року та № ю-31/8 від 05.05.2010 року (а.с. 7-8).

Абзацом 8 п.п.8.3 п.8 даної Інструкції встановлено, що вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Дані вимоги житлово-експлуатаційною організацією № 3 отримані 19.02.2010 року та 26.05.2010 року відповідно, що підтверджується почтовим повідомлення про вручення вимоги 05.02.2010 року та підписом уповноваженої особи на корінці вимоги № ю-31/8 від 05.05.2010 року (а.с. 28).

В звязку з наведеним, суд не приймає до уваги посилання представника позивача з приводу того, що оскаржувані вимоги про сплату недоїмки позивачем отримані тільки 20.05.2010 року.

Суд також не приймає до уваги посилання представника позивача з приводу не зазначення дати набрання вимогами чинності з наступних підстав.

Згідно абзацу 1 п.п.8.3 п.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).

Пунктом 3 вимоги про сплату боргу додатку № 9 вказаної Інструкції зазначено, що у разі несплати суми недоїмки, зазначеної в пункті один вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в пункті 4 ( дата набрання чинності вимоги про сплату боргу) вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога про сплату недоїмки від 05.02.2010 року та № ю-31/8 від 05.05.2010 року адресовані позивачу, а не передавалися для стягнення до органу державної виконавчої служби, тому у вимозі № ю-31/8 від 05.05.2010 року не заповнений пункт 4, тобто не вказана дата набрання нею чинності.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні у пункті 4 вимоги від 05.02.2010 року допущено описку, де зазначено дату винекнення боргу, а не дату набрання чинності.

В судове засідання витребувано картки особового рахунку позивача. При їх досліденні судом не встановлено розбіжностей із вказаними у вимогах сумами заборгованостей по сплаті страхових внесків (а.с. 24-27).

За результатами досліджених в судовому засіданні платіжних доручень представлених позивачем, судом встановлено, що суми заборгованостей вказаних у оскаржуваних вимогах розраховані з врахуванням сум погашення боргу відображених в даних платіжних дорученнях (а.с. 32 - 72).

Враховуючи наведене, твердження представника позивача про невідповідність представлених до сплати сум заборгованості вказаних у даних вимогах, є безпідставними.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляди справи позивачем сплачено заборгованість зазначену у вимогах про сплату недоїмки від 05.02.2010 року та № ю-31/8 від 05.05.2010 року.

Таким чином, оскаржувані вимоги про сплату недоїмки є обґрунтованими, прийнятими на підставі облікових даних з карток особового рахунку страхувальника та надіслані у встановлені законом строки.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 30.07.2010 року.