Справа № 3917/10/170
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2010-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2010 року 3917/10/170

Київський окружний адміністративний суд в особі судді Лисенко В.І., при секретарі судового засідання Коваленко О.О., за участю представників сторін: від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Київської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості, -

встановив:

У березні 2010 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Київської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості у розмірі 114484, 37 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб.

Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обовязкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами. Виявивши наявність у відповідача податкової заборгованості, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості на до державного бюджету.

Представник позивача у судовому засіданні 19.05.2010 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Відповідач у судові засідання не зявлявся. Ухвали суду та судові повістки надсилались відповідачеві за адресою, яка зазначена у свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, а саме: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 134. Однак, до суду повернулись конверти, направлені на адресу відповідача, з довідкою поштового відділення - «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до норм частини восьмої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, суд вважає за можливе здійснити її розгляд за відсутності представника відповідача та на підставі наявних у ній доказів.

ОСОБА_3 має статус фізичної особи - підприємця, зареєстрований Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 08.08.2007 р. (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 2 006292, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як платник податків перебуває на обліку у ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області від 09.08.2007 р. за №412.

У червні 2009 року ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області проведена планова виїзна документальна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти

нарахування та податків, зборів (обовязкових платежів) субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2.

Перевіркою виявлено порушення відповідачем вимог статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. «Про прибутковий податок з громадян», підпункт 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, абзац 2 пункту 9.4 статті 9 Закону України від 03.04.1997р. №168/97 «Про податок на додану вартість».

Відповідачем занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 675, 00 грн. та податок на додану вартість у розмірі 74707, 00грн.

За результатами перевірки складено акт від 30.06.2009 р. №360/171/НОМЕР_1, на підставі якого податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.07.2009р. за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання у розмірі 112911, 00 грн., з яких 74707, 00 грн. - за основним платежем та 38204, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 06.07.2009 р. за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання у розмірі 675, 00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення вручено податковим органом відповідачу, про що свідчать його підписи на їх корінцях (а.с. 30).

За твердженням позивача, в адміністративному чи судовому порядку вказані податкові повідомлення - рішення відповідачем не оскаржувались.

У жовтні 2009 року ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області проведена документальна невиїзна по питанню своєчасної сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2.

Перевіркою виявлено порушення відповідачем вимог пункту 14.3 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян».

За результатами перевірки перевірки складено акт від 28.10.2009 р. №763/172/НОМЕР_1, та податковим органом на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ « Про порядок погашення зобовязання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (надалі - Закон України від 21.12.2000 №2181-111) прийняті податкові повідомлення-рішення від 28.10.2009 р. №/0, яким визначено сума податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб - субєктів підприємницької і незалежної професійної діяльності у розмірі 193, 02 грн., від 28.10.2009 р. №/0, яким визначена сума податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб - субєктів підприємницької і незалежної професійної у розмірі 32, 50грн.

У звязку з неможливістю вручення відповідачу вищезазначених податкових повідомлень-рішень, позивач, враховуючи приписи підпункту 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону України 21.12.2000 №2181-111 розмістив їх на дошці податкових оголошень, що підтверджується наявною матеріалах справи копією акту №292 від 18.12.2009 р. (а.с.37).

01.04.2009 р. податковим органом прийнято податкові повідомлення форми «Ф» №/0, яким визначено суму податкового зобовязання у розмірі 975, 00 грн. та податкове повідомлення №/0, яким визначено суму податкового зобовязання у розмір 965, 85 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення вручено податковим органом відповідачу, про що свідчать його підписи на їх корінцях (а.с. 38), та згідноз твердженнями позивача, в адміністративному чи судовому порядку вказані податкові повідомлення - рішення відповідачем не оскаржувались.

Згідно із статтею 16 Закону Закону України від 21.12.2000 №2181-111 податковим органом відповідачу нараховано пеню у розмірі 22, 85 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме облікової картки платника (а.с. 47), відповідачем частково погашено заборгованість у розмірі 1290, 85 грн.

Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача становить 114484, 37 грн.

За твердженням позивача, сума податкового зобовязання у розмірі 114484, 37 грн. відповідачем у встановлений строк не сплачена, у звязку з чим, враховуючи приписи Закону України № 2181, набула статусу податкового боргу.

Податковим органом було надіслано на адресу відповідача першу і другу податкові вимоги (від 19.05.2009 р. № 1/358 та від 07.09.2009 р. № 2/716), однак до податкового органу повернулись конверти з поштовим відправленням у звязку з тим, що особа за адресою не проживає.

У звязку з неможливістю вручення вказаних податкових вимог позивач, враховуючи приписи підпункту 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, розмістив їх на дошці податкових оголошень 22.07.2009 р. та 24.09.2009 р., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів позивача № 38 від 22.07.2009 р. та№ 47 від 24.09.2009 р., відповідно (а.с.19 та 17).

Згідно з поясненнями позивача, в адміністративному чи судовому порядку вказані податкові вимоги відповідачем не оскаржувалися. Вони не скасовані у спосіб та відповідно до процедури, що регламентована статтями 5 та 6 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких положень законодавчих актів.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 2.1 статті 2 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі - Закон України від 03.04.1997 № 168/97-ВР) платником податку є будь-яка особа, яка: а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; б) підлягає обовязковій реєстрації як платник цього податку; в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Обєкти оподаткування і база оподаткування визначаються статтями статями 3, 4 цього Закону.

Згідно з підпунктом 6.1 статті 6 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР обєкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Підпунктом 7.8.1 пункту 7.8 статті 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР передбачено, що податковим періодом є один календарний місяць

Частиною першою статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13- 92 «Про прибутковий податок з громадян» (діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності на підставі пункту 22.10 статті 22 Закону України від 22.05.2003 № 889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб») передбачено, що з доходів, зазначених у розділі IV Декрету, податок обчислюється податковими органами на підставі декларацій, поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей про доходи громадян, визначених у цьому розділі.

Згідно з частиною другою вказаної статті Декрету оподаткування доходів громадян податковими органами здійснюється на підставі: декларацій громадян про очікуваний (оціночний) у поточному році або про фактично одержані ними протягом року доходи.

Податок, обчислений податковими органами, сплачується в такому порядку: протягом року платники щоквартально сплачують до бюджету по 25 процентів річної суми податку, обчисленої за доходами за попередній рік, а платники, які вперше залучаються до сплати податку, - 25 процентів суми, обчисленої їм податковими органами за оціночним доходом на поточний рік. Для сплати авансових платежів податку встановлюються такі строки протягом року: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада.

Підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 передбачено, контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання платника податків у разі якщо: платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобовязань, заявлених у податкових деклараціях.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту (якщо здійснюється оскарження визначеного податкового зобовязання).

У разі визначення податкового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах «а» - «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобовязаний погасити нараховану суму податкового зобовязання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедур)' апеляційного узгодження (підпункт 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ).

В силу підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 4 Закону від 21.12.2000 № 2181-III узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181- III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України від 21.12.2000 №2181-111 активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України від 21.12.2000 №2181-111, є виключно податкові органи.

Згідно з пунктом 11 статті 10 Закону України від 04.12.1990 №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, суми податкового зобовязання, що належить до сплати, податковим органом визначені правомірно і правильно.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 51, 70, 71, 72, 86, 94, 112, 159-163,167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Державного бюджету України податковий борг у розмірі 114484 (сто чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 37 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 24 травня 2010 р.