Справа № 461/12250/14-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Справа № 876/11393/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді: Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року по справі № 461/12250/14-а за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним розпорядження № 375 від 08 вересня 2014 року Про демонтаж самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на пр. Свободи 41/43, пр. Свободи 47, встановлення факту здійснення перешкоди підприємницькій діяльності.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 районною адміністрацією Львівської міської ради було винесено розпорядження № 375 від 08 вересня 2014 року Про демонтаж самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на пр. Свободи 41/43, пр. Свободи 47, однак таке порушує його права у здійсненні підприємницької діяльності. Просить скасувати дане розпорядження та встановити факт здійснення перешкоди підприємницькій діяльності.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконним розпорядження ОСОБА_1 районної адміністрації № 375 від 08 вересня 2014 року Про демонтаж самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на Свободи 41/43, пр. Свободи 47, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, ОСОБА_1 районна адміністрація Львівської міської ради, який, покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про реєстрацію субєкта підприємницької діяльності від 22 березня 1997 року № 0001484 та свідоцтва платника єдиного податку № 851179 від 30 травня 2012 року.

22 серпня 2014 року ОСОБА_2 був надісланий лист попередження про проведення демонтажу самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на пр. Свободи 41/43, пр. Свободи № 31-вих-1338.

Позивач вимоги відповідача не виконав, що стало підставою для прийняття відповідачем розпорядження № 375 від 08 вересня 2014 року Про демонтаж самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на пр. Свободи 41/43, пр. Свободи 47.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження ОСОБА_1 районної адміністрації №375 від 08.09.2014 року Про демонтаж самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на пр. Свободи 41/43, пр. Свободи 47 винесено з порушенням норм чинного законодавства, відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача, зокрема, в частині проведення перевірки субєкта господарювання, а відтак, вказане розпорядження є незаконним.

Апеляційний суд вважає вірними вказані висновки суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про благоустрій населених пунктів, до об'єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, території загального користування, майдани, площі, бульвари, проспекти вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та

велосипедні доріжки.

Отже, проспект Свободи належить до обєктів благоустрою м. Львова.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 16 цього Закону, на обєктах благоустрою забороняється, зокрема, самовільно встановлювати обєкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Статтею 40 цього ж Закону передбачено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом:

1) проведення перевірок території;

2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян;

3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій;

4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої обєктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Таким чином, Законом України Про благоустрій населених пунктів не передбачено повноважень відповідача, щодо здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, шляхом прийняття рішення про демонтаж самочинно встановлених на обєкті благоустрою стелажів для торгівлі.

Отже, апеляційний суд проходить до висновку про те, що при прийнятті спірного розпорядження №375 від 08.09.2014 року Про демонтаж самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на на пр. Свободи 41/43, пр. Свободи 47 ОСОБА_1 районна адміністрація діяла на підставі Закону України Про благоустрій населених пунктів, однак з використанням повноважень, та у спосіб, що не встановлені чинним законодавством, а відтак вказане розпорядження є незаконним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи в цій частині, та прийняв з цього приводу обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним розпорядження №375 від 08.09.2014 року Про демонтаж самовільно розміщених стелажів з сонцезахисними окулярами на пр. Свободи 41/43, пр. Свободи 47 безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції з цього приводу, а тому апеляційну скаргу в цій частині слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову, в зазначеній частині суду без змін.

Щодо визнання факту здійснення перешкоди підприємницькій діяльності ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 районною адміністрацією ЛМР, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаний спір в силу ст. 17 КАС України не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, однак прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову слід скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 197, 198, 200, 202, 203 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року по справі № 461/12250/14-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про встановлення факту здійснення перешкоди підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 районною адміністрацією Львівської міської ради скасувати, а провадження у справі в зазначеній частині закрити.

В решті постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року по справі № 461/12250/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_3