Справа № 152/1425/15-а
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1425/15-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області про порушення прав при перерахунку пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним адміністративним позовом до УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача при перерахунку йому пенсії; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії належним чином за раніше визначеним порядком (90 % від заробітку) з урахуванням всіх сум оплати державного службовця, а саме: суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, з яких сплачені страхові внески, з 01.02.2014 року з врахуванням проведених за цей період виплат пенсії; стягнути з Державного бюджету України на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що при призначенні йому пенсії у листопаді 2009 року відповідач, володіючи даними про його заробітну плату та внески на загальнодержавне пенсійне страхування, взяв для нарахування пенсії лише частину його заробітку, порушивши вимоги ст. 37 ЗУ «Про державну службу», у звязку із чим він звертався із адміністративним позовом до Шаргородського районного суду.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2014 року, відмову відповідача у перерахунку йому пенсії визнано протиправною та зобовязано здійснити перерахунок пенсії з врахуванням сум матеріальної допомоги та допомоги на соціально-побутові потреби з 01.02.2014 року.

В лютому 2015 року з приводу перерахунку пенсії він звернувся до відповідача і з листа від 04.03.2015 року за №11-Д дізнався про чергове порушення його прав, зокрема про те, що здійснено перерахунок пенсії, але з розміру 80% заробітної плати, а сума пенсії зменшена на 19,30 грн. Тобто, при перерахунку пенсії його права знову були порушені відповідачем вже у частині встановлення відсоткового розміру.

01.10.2015 року позивач ОСОБА_1 подав до Шаргородського районного суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження його прав при перерахунку пенсії з 01.02.2014 року відповідно до постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у справі № 152/421/14-а; зобовязати відповідача провести йому перерахунок пенсії з 01.02.2014 року відповідно до постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року з розрахунку 90% від заробітної плати на час призначення пенсії та здійснити відповідні доплати з врахуванням вже проведених за цей час виплат пенсії; скасувати розпорядження відповідача від 02.10.2014 року №144734; стягнути з Державного бюджету України понесені ним судові витрати.

Мотивуючи заяву про уточнення позовних вимог, зазначив, що з 05.11.2009 року йому призначено пенсію державного службовця. Його загальний трудовий стаж становить 43 роки 6 місяців 23 дні, з яких стаж роботи на державній службі становить 36 років 10 місяців 20 днів.

При призначенні йому пенсії відповідачем не було враховано суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, які йому були нараховані та виплачені і з яких проведено відрахування страхових внесків відповідачу. У лютому 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії, подавши довідку (розрахунок складових його заробітку на час призначення пенсії), проте листом від 18.02.2014 року за №4-Д йому було відмовлено у врахуванні цих сум при нарахуванні пенсії.

Відмову відповідач мотивував тим, що пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнодержавне пенсійне страхування, до якої, на думку останнього, не відносяться суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових потреб, так як вказані виплати не входять до структури заробітної плати, а тому підстав для перерахунку пенсії немає.

Зазначену відмову він оскаржив до суду, проте відсотковий розмір ( 90 % заробітної плати) призначеної пенсії не оскаржував, оскільки він був дотриманий при призначені пенсії у 2009 році.

Постановою Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії та зобовязано здійснити перерахунок пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових потреб з 01.02.2014 року, з врахуванням проведених за цей період виплат.

Відповідач на виконання постанови суду провів перерахунок його пенсії проте, при перерахунку встановив відсотковий розмір від заробітної плати не 90%, як було визначено при призначенні пенсії, а 80 %. При цьому, розмір його щомісячної пенсії зменшився на 19,30 грн.

Вважає дії відповідача незаконними та такими, що всупереч ст.ст. 8, 19, 22, 58, 64 Конституції України обмежують і погіршують його конституційні права.

Також вважає, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії повинен керуватися ЗУ «Про державну службу» в редакції, що діяла на час призначення йому пенсії у 2009 році.

27.10.2015 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач додатково просить скасувати розпорядження відповідача від 25.03.2014 року за №144734 про перерахунок пенсії, про яке йому не було відомо та про яке він дізнався при ознайомленні з матеріалами пенсійної справи в судовому засіданні 27.10.2015 року і яке так само порушує та обмежує його права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, з врахуванням заяв про уточнення та збільшення позовних вимог, зсилаючись на ті самі обставини. Просили визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження прав позивача при перерахунку пенсії з 01.02.2014 року відповідно до постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у справі № 152/421/14-а; зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.02.2014 року відповідно до постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року з розрахунку 90% від заробітної плати на час призначення пенсії та здійснити відповідні доплати з врахуванням вже проведених за цей час виплат пенсії; скасувати розпорядження відповідача від 25.03.2015 року за №144734 та від 02.10.2014 року за №144734; стягнути з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати.

Суду пояснили, що підставою для перерахунку відповідачем пенсії позивача стала постанова Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року, якою зобовязано здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2014 року з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб. При цьому в постанові Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року відсутнє посилання на те, що при здійсненні перерахунку пенсії позивача слід враховувати 80-відсотковий розмір заробітної плати, як державного службовця, оскільки ним така вимога не заявлялася, так як при призначенні пенсії у листопаді 2009 року позивачеві було встановлено 90-відсотковий розмір заробітної плати. Вказані дії відповідача вважають протиправними. Також, вважають, що підлягають скасуванню розпорядження відповідача від 25.03.2014 року та від 02.10.2014 року з приводу перерахунку його пенсії, з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, згідно із постановою Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року, але із зниженням відсоткового розміру заробітної плати з 90% на 80%. У звязку із наведеним, вважають, що слід зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.02.2014 року, згідно із постановою Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року, з врахуванням 90-відсоткового розміру заробітної плати і з врахуванням вже проведених виплат здійснити доплату до пенсії. Судові витрати по сплаті позивачем судового збору при зверненні до суду просять стягнути Державного бюджету України.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє за довіреністю від 19.10.2015 року (а.с.34), позов не визнав. Вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем права позивача не порушено. На виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у справі №152/421/14-а за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у Шаргородському районі проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб. Проте, в означеній постанові Шаргородського районного суду не було зазначено, у якому відсотковому розмірі від заробітної плати слід проводити вказаний перерахунок пенсії. Враховуючи, що перерахунок пенсії позивача проводився у 2014 році, коли діяла ст.37 ЗУ «Про державну службу» в новій редакції, якою встановлювався 80-відсотковий розмір зарплати при нарахуванні пенсії, то перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено з розрахунку 80-відсоткового розміру із окладу 5370,20 грн., хоча при призначенні пенсії позивачеві у 2009 році враховувався 90-відсотковий розмір заробітної плати. До того ж, перерахунок пенсії позивача здійснювався на підставі постанови відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ у Вінницькій області про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2014 року.

Вирішуючи спір суд встановив, що позивач ОСОБА_1 народився 04.11.1949 року у с. Борівка Чернівецького району Вінницької області (а.с.3).

05.11.2009 року позивач звернувся в ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі з заявою про призначення йому пенсії на підставі ЗУ «Про державну службу (а.с.44, аркуш оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи №144734 6).

На підставі вказаної заяви відповідачем призначено позивачеві пенсію за віком як державному службовцю з 05.11.2009 року, тобто як особі, яка має загальний трудовий стаж 43 роки 6 місяців 23 дні та стаж державного службовця 36 років 20 місяців 20 днів, що вбачається із протоколу відповідача за №314 від 08.12.2009 року (а.с.42, аркуш оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи №144734 1). При цьому, із означеного протоколу вбачається, що при призначенні пенсії позивачеві відповідачем встановлено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 90%.

Як встановлено судом, при призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідачем не були враховані суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, у звязку із чим позивач звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до УПФУ України у Шаргородському районі про визнання протиправними дій про відмову у перерахунку та виплаті пенсії.

18.03.2014 року Шаргородським районним судом у справі №152/421/14-а за позовом ОСОБА_1 до УПФУ України у Шаргородському районі про визнання протиправними дій про відмову у перерахунку та виплаті пенсії ухвалено постанову, відповідно до якої адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною відмову УПФУ у Шаргородському районі ОСОБА_1 у перерахунку пенсії; зобовязано УПФУ у Шаргородському районі здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, з 01.02.2014 року, з урахуванням проведених виплат; у решті позовних вимог відмовлено; допущено до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць (а.с.4).

21.03.2014 року ухвалою Шаргородського районного суду було виправлено описки, допущені у описовій та мотивувальній частинах постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року щодо дати видачі довідки Головного управління статистики у Вінницькій області від 30.12.2013 року за №18-20/Д-91/250 (а.с.49).

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2014 року постанову Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року залишено без змін (а.с.6-7).

26.09.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження №44880115 за виконавчим листом Шаргородського районного суду №152/421/14-а від 11.09.2009 року та на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с.52).

ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження прийнято розпорядження №144734 від 02.10.2014 року про перерахунок пенсії позивача з 01.02.2014 року на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року, проте, при здійсненні вказаного перерахунку відповідачем застосовано 80-відсотковий розмір заробітної плати, тобто інший, ніж той, що застосовувався при призначенні пенсії. Тоді як при призначенні пенсії 08.12.2009 року позивачеві застосовано 90-відсотковий розмір заробітної плати (а.с.9, аркуш оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи №144734 73).

Крім того, судом встановлено, що 25.03.2014 року, тобто до відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року, відповідачем було прийнято розпорядження №144734 про перерахунок пенсії позивача з 01.02.2014 року «за рішенням суду» (а.с.47, аркуш оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи №144734 66), яке є ідентичним розпорядженню від 02.10.2014 року, відповідно до якого перерахунок пенсії позивача здійснюється так само із застосуванням 80-відсоткового розміру заробітної плати.

Про прийняття означеного розпорядження позивач ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі повідомлений не був.

Про прийняття розпорядження від 02.10.2014 року позивач був повідомлений відповідачем тільки 04.03.2015 року листом за №11-Д (а.с.8), з якого вбачається, що відповідач на звернення позивача від 02.02.2015 року повідомив позивача про здійснення перерахунку його пенсії на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2014 року за виконавчим листом Шаргородського районного суду у справі №152/421/14-а, з врахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб із окладу 5370,20 грн. із застосуванням 80-відсоткового розміру заробітної плати (а.с.8).

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, розпорядження УПФУ у Шаргородському районі від 25.03.2014 року про перерахунок пенсії позивача прийнято на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 році в частині її негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Вказане ствердження представника відповідача підтверджено в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 першого заступника начальника УПФУ у Шаргородському районі.

Так, свідок ОСОБА_6 суду показала, що на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року в частині її негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2014 року із застосуванням 80-відсоткового розміру заробітної плати на підставі розпорядження від 25.03.2014 року. В подальшому, в процесі здійснення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Шаргородського районного суду у справі №152/421/14-а, відповідачем було прийнято розпорядження від 02.10.2014 року про перерахунок пенсії позивача із застосуванням 80-відсоткового розміру заробітної плати. При перерахунку пенсії позивача застосовано 80-відсотковий розмір заробітної плати, оскільки перерахунок здійснювався у 2014 року, коли в редакції ст.37 ЗУ «Про державну службу» було встановлено тільки 80-відсотковий розмір заробітної плати. При призначенні пенсії позивачеві 08.12.2009 року було застосовано 90-відсотковий розмір заробітної плати, враховуючи, що ст.37 ЗУ «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, було передбачено призначення пенсії державним службовцям у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, зі збільшенням на один відсоток заробітку за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Позивач має приблизно 37 років трудового стажу державного службовця, тому при призначенні йому пенсії застосовано 90-відсотковий розмір заробітної плати.

Проте, суд вважає помилковим ствердження представника відповідача ОСОБА_3 і не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6 про те, що розпорядження відповідача від 25.03.2015 року №144734 про перерахунок пенсії позивача прийнято на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року в частині її негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, а на підставі розпорядження від 02.10.2014 року за №144734 здійснено перерахунок пенсії позивача в цілому з 01.02.2014 року, оскільки при дослідженні в судовому засіданні пенсійної справи позивача №144734 вбачається, що вказані розпорядження ідентичні і в жодному з них не зазначено, котрим здійснюється перерахунок пенсії позивача в межах суми стягнення за один місяць, а котрим перерахунок пенсії в цілому.

Також, суд вважає, що не заслуговує на увагу ствердження представника відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що підставою для застосування 80-відсоткового розміру заробітної плати при перерахунку пенсії позивача є постанова Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у справі №152/421/14-а, оскільки з вказаної постанови вбачається, що судом зобовязано відповідача зробити перерахунок пенсії позивача з врахуванням індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, проте, зобовязання щодо застосування іншого відсоткового розміру заробітної плати, ніж був застосований при призначенні пенсії, відсутнє.

При цьому, суд констатує той факт, що представник відповідача не довів наявність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача із застосуванням 80-відсоткового розміру заробітної плати, так як докази в підтвердження цих обставин суду не надані.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Адміністративним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніг вимог або заперечень (ч.ч.1, 2 ст. 70 КАС України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є фактичні дані, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів, тощо).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, в п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відтак, суд констатує той факт, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності застосування 80-відсоткового розміру заробітної плати при здійсненні перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у справі №152/421/14-а.

Навпаки, судом встановлено, що застосування відповідачем 80-відсоткового розміру заробітної плати при здійсненні перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у справі №152/421/14-а є безпідставним та протиправним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Так, судом встановлено, що відповідачем призначено позивачеві пенсію за віком як державному службовцю з 05.11.2009 року, тобто як особі, яка має стаж державного службовця 36 років 20 місяців 20 днів, і що при призначенні пенсії встановлено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 90%, що відповідає вимогам ст.37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії).

Зокрема, відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі…За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати…

Таким чином, умови та порядок пенсійного забезпечення державних службовців було визначено ст.37 ЗУ «Про державну службу».

Враховуючи, що стаж роботи ОСОБА_1 на державній службі становить понад 36 років, то при призначенні йому пенсії відповідачем 08.12.2009 року з 05.11.2009 року правомірно застосовано 90-відсотковий розмір від сум його заробітної плати.

Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» (в ред., що діяла на момент призначення і перерахунку пенсії), частиною першою якої встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ч.2 ст.37 ЗУ «Про державну службу» в ред. на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року зміни до ст.37 ЗУ «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Згідно із ст.22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії таким особам.

Саме така правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 27.05.2014 року у справі №К/800/10646/14 (а.с.57-58).

Виходячи з аналізу законодавства та враховуючи практику Вищого адміністративного суду України у подібних правовідносинах, суд вважає, що дії відповідача при перерахунку пенсії позивача, які полягають у звуженні його прав щодо визначення розміру пенсії у відсотках від сум заробітної плати є протиправними, як і розпорядження відповідача від 25.03.2014 року за №144734 та від 02.10.2014 року за №144734 про перерахунок пенсії позивача і визначення пенсії у розмірі 80% заробітної плати.

Таким чином, вказані розпорядження підлягають скасуванню в частині визначення відсоткового розміру пенсії позивача від суми заробітної плати, тому позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Позов ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача провести перерахунок його пенсії на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у розмірі 90% від заробітної плати, що був встановлений на час призначення позивачеві пенсії, та здійснити доплату до пенсії підлягає задоволенню, оскільки при призначенні пенсії позивачеві відповідачем було застосовано саме 90-відсотковий розмір пенсії від заробітної плати.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а також виходячи із практики Європейського суду з прав людини, зокрема з правових позицій, висловлених Європейським судом у рішеннях в справі «Науменко проти України» від 09.11.2004 року та «Рябих проти Росії» від 24.07.2003 року, в пунктах 104 та 51, 52 яких наголошується, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 параграф 1 Конвенції про про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення не були поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного перегляду вже раз вирішеної справи.

Встановленому судом факту відповідають адміністративно-правові відносини, що виникають з приводу захисту прав фізичної особи у сфері публічно-правових відносин від порушень органу державної влади, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про державну службу» в ред., що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, вимоги якого проаналізовано вище.

Так, згідно з ст. ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.ст. 2, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, органів місцевого самоврядування і до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи, у спорах фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд приймає постанову іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобовязання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

На Пенсійний фонд України, відповідно до п. 3 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України від 6.04.2011 року за №384/2011 «Про Положення про Пенсійний фонд України», та п.3, п.п.6 п.4 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого постановою КМУ за №280 від 23.07.2014 року, покладено завдання участі у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування; керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі…За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати…

Частиною першою ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» (в ред., що діяла на момент призначення і перерахунку пенсії) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ч.2 ст.37 ЗУ «Про державну службу» в ред. на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 73,08 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46, 55 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 6, 17,18,19,70, 71, 86, 94, 159-163, 171 КАС України, ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.37, 37-1 ЗУ «Про державну службу» (в ред., що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про порушення прав при перерахунку пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області при перерахунку пенсії ОСОБА_1, здійсненого на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року у справі №152/421/14-а, які полягають у обмеженні його прав щодо визначення розміру пенсії у відсотках від сум заробітної плати.

Скасувати розпорядження ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області за №144734 від 25.03.2014 року та за №144734 від 02.10.2014 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Шаргородського районного суду від 18.03.2014 року в частині визначення розміру відсотків від суми заробітної плати.

Зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року у справі №152/421/14-а, починаючи з 01.02.2014 року, у розмірі 90% від заробітної плати, що був встановлений на час призначення пенсії, та здійснити доплату пенсії з врахуванням вже виплачених сум.

Судові витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору при зверненні в суд в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок стягнути з бюджетних асигнувань ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: