Справа № 2а-2045/10/2270
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 р. Справа № 31577/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Носа С.П.

при секретарі судового засідання Шологон В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.05.2010р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Білогірського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій обл. про визнання протиправним і скасування рішення про видворення іноземців за межі України та заборону вїзду в Україну,-

В С Т А Н О В И Л А:

23.01.2009р. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати протиправним і скасувати рішення Білогірського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ /РВ УМВС/ України в Хмельницькій обл. від 15.05.2008р. про їх видворення за межі України з позбавленням права вїзду в Україну строком на пять років (а.с.2).

Справа розглядалася судами неодноразово (а.с.34, 54-56).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.05.2010р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.59-61).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржили позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції (а.с.62).

В обґрунтування апеляційних вимог покликаються на те, що рішення про видворення прийнято не керівником органу внутрішніх справ, а старшим інспектором Білогірського РВ УМВС України в Хмельницькій обл.; ст.24 КУпАП передбачено серед видів адміністративних стягнень адміністративне видворення за межі України іноземців та осіб без громадянства, також відповідач звернувся до суду про їхнє видворення в 2009 році.

Підстави для видворення іноземців визначені приписами ст.32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», при цьому судом не зясовано, якою саме нормою керувався відповідач при прийнятті рішення про видворення позивачів.

Окрім цього, рішення про видворення не були вручені апелянтам на їхній рідній мові; саме видворення завдасть шкоди також дітям апелянтів, які навчаються у Білогірській середній загальноосвітній школі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Розглядувані відносини регулюються приписами ст.32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до яких іноземець та особа без громадянства, які вчинили злочин або адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України. Рішення про видворення його за межі України після відбуття ним покарання чи виконання адміністративного стягнення приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України може супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються з дня винесення вказаного рішення. Порядок виконання рішення про заборону подальшого в'їзду в Україну визначається законодавством України.

Крім випадків, зазначених у частині першій цієї статті, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі України за рішенням органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону (стосовно осіб, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україну) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, або коли це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до Угоди між Україною та Республікою ОСОБА_3 про взаємні безвізові поїздки громадян вказаних держав, затв. постановою КМ України № 12 від 10.01.2002р., громадяни України та ОСОБА_3 мають право вїжджати та перебувати на території держав без віз, але з дотриманням діючих правил перебування та реєстрації.

Правила в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію затверджені постановою КМ України № 1074 від 29.12.1995р.

Пунктом 19 вказаних Правил передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в'їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в'їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності.

Як встановлено судом першої інстанції громадяни ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прибули на територію України в серпні 2006 року та їх перебування на території України обмежено 90-денним строком.

Однак, після закінчення цього строку позивачі території України не залишили і продовжують проживати в смт.Білогіря, у звязку з чим останні були притягнуті до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.15-30).

Також позивачі із заявами про продовження терміну перебування на Україні до відповідача не зверталися, свої національні паспорти не зареєстрували в установленому порядку, не отримували дозволу на працевлаштування.

15.05.2008р. начальником Білогірського РВ УМВС України в Хмельницькій обл. були затверджені висновки про видворення позивачів за межі України з позбавленням права вїзду в Україну строком на пять років (а.с.3, 4).

В звязку з ухиленням від виїзду за межі України після встановленого законом строку перебування позивачі неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ст.203 КУпАП (а.с.31-38, 50-56).

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини та наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідачем правомірно прийнято рішення про видворення позивачів за межі України з позбавленням права вїзду в Україну строком на пять років.

Також із змісту наявних в матеріалах справи рішень про видворення позивачів за межі України убачається, що останні викладені у формі висновків, прийняті в порядку ст.32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому такі у розглядуваному випадку за правовою природою є заходом припинення протиправної поведінки іноземців, а не адміністративним стягненням.

Судом першої інстанції підставно враховано те, що про прийняття рішень про видворення позивачі були належним чином повідомлені, зміст цих рішень їм зрозумілий, останні також розуміють українську мову (а.с.17, 26, 45).

Відповідачем не допущено порушення вимог ст.ст.9, 29 Загальної декларації прав людини, оскільки видворення позивачів є їх відповідальністю за порушення законодавства про статус іноземців.

Також позивачами не надано будь-яких доказів про їх забезпечення житлом на території України і працевлаштування; спірними рішеннями не порушуються права неповнолітніх дітей позивачів, оскільки відповідно до ст.6 Закону України «Про загальну середню освіту»іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, здобувають повну загальну середню освіту у порядку, встановленому для громадян України.

Доводи апелянтів в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним і необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.05.2010р. у адміністративній справі № 2а-2045/10/2270 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя < підпис >ОСОБА_4
Судді< підпис > < підпис > ОСОБА_5 ОСОБА_6

< Текст >