Справа № 2а-226/10
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 р. Справа № 25927/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Каралюса В.М.

Суддів Шавеля Р.М. , Улицького В.З.

при секретарі судового засідання Балко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 13.04.2010 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Велятинської сільської ради про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у вересні 2009 року звернулась до суду з позовом до Велятинської сільської ради про скасування рішення виконкому Велятинської сільської ради від 20 серпня 2009 року №38.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що виконкомом Велятинської сільської ради залишено без розгляду заяву позивача про узаконення майна, а саме частини будинку.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 13.04.2010 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 провадженням закрито.

Вказана ухвала мотивована тим, що в даній справі існує спір про розподіл подружнього майна, який слід вирішувати в порядку цивільного судочинства. А вищенаведені обставини є підставою для закриття провадження у справі.

Не погодившись з цією ухвалою, її оскаржив позивач - ОСОБА_1, подавши до суду апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що майно нажите за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було оскаржено рішення виконкому Велятинської сільської ради від 20 серпня 2009 року №38 «Про узаконення майна».

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Часиною 2. ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 ст. 3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі дміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спір виник у зв»язку із розподілом майна подружжя, набутого за час шлюбу. Тобто між сторонами існує спір про право, а зазначена позовна вимога грунтується на праві власності, що в свою чергу виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішальним при визначенні адміністративної юрисдикції є природа спірних правовідносин, їх характер, права та інтереси за захистом яких звернувся позивач.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини виникли у зв»язку з прийняттям відповідачем рішення про залишення без розгляду заяви позивача щодо узаконення позивачем частини майна, що перебуває у спільній сумісній власності, природа спірних правовідносин в цій справі не носить публічно-правового характеру та пов»язана з реалізацією ОСОБА_1 права власності на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 частини 1 ст. 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 13.04.2010 року про закриття провадження у справі № 2а-226/10 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Каралюс В.М.

Судді Шавель Р.М. , Улицький В.З.

< Текст >