Справа № 804/8683/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 р. Справа № 804/8683/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТТОРГ" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕТТОРГ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, в якому просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції № НОМЕР_1 від 20.12.2011 року та № НОМЕР_2 від 20.12.2011 року.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2013 року у справі №804/16/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Ухвалою Вищого адміністративного суду від 17.06.2015 року Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 року у справі №804/16/13-а було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2015 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.
Представник позивача, у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області Державної податкової служби була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕТТОРГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на прибуток і податку на додану вартість за період з 02.12.2009 року по 30.06.2011 року, за результатами якої складено акт № 1343/232/36723768 від 24.11.2011 року, яким встановлено порушення позивачем вимог: пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1, п. 5.9 ст. 5 Закону України від 28.12.94 № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 53 576,00 гривень; пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.97 № 168/97 «Про податок на додану вартість» із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 19 139,00 гривень.
З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ТД «УКРМЕТТОРГ» придбало товарно-матеріальні цінності (трубні вироби) у постачальників ТОВ «Сігурно» та ТОВ «СпецМасОптТорг».
Вказані господарські операції були відображені позивачем у податковому обліку з податку на прибуток на збільшення суми валових витрат на вартість отриманих послуг та з податку на додану вартість із включенням сум податку на додану вартість за отриманими податковими накладними до податкового кредиту за відповідні податкові періоди.
Зазначені товарно-матеріальні цінності (трубні вироби) були реалізовані ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» згідно накладної № 32 від 14.07.2010 року, ТОВ «УкрСтилСервіс» згідно податкової накладної № 33 від 22.07.2010 року, ВАТ «Суха Балка» згідно накладної № 60 від 21.10.2010 року.
Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що продаж та передача трубних виробів здійснено до моменту їх фактичного придбання.
Відповідно до п. 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.
Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.
Відповідно до приписів Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів країни від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704) первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо,безпосередньо після її завершення.
Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 «Про податок на додану вартість», якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.
Суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями саме між вказаними в первинній документації субєктами правовідносин, а не особливості оформлення відповідних операцій.
Податкові обовязки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для зясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання-передачу тих чи інших активів саме учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким передавався та приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також зясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські звязки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Так, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що товари від постачальників були передані ТОВ «ТД «УКРМЕТТОРГ» на реалізацію, а ТОВ «ТД «УКРМЕТТОРГ», відповідно, передало їх покупцям для проведення зовнішньої прийомки, проведення експертизи по відповідності ГОСТам та іншим стандартам. Після підтвердження покупцями відповідності всім вимогам, труби були оплачені, а постачальники ТОВ «Сігурно» та ТОВ «СпецМасОптТорг» передали ТОВ «ТД «УКРМЕТТОРГ» документацію на товар та прийняли оплату. З огляду на це, документи на трубну продукцію, отримані від постачальників, були виписані пізніше, ніж документи, виписані покупцями.
На підтвердження вказаних обставин представником позивача було надано копії листів ВАТ «Суха Балка» від 21.10.2010 р. №62/2 та ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» №28 від 30.07.2010 р., в яких повідомляється що отримана ними від ТОВ «ТД «УКРМЕТТОРГ» продукція пройшла перевірку.
Надані документи суд критично оцінює, оскільки в них не зазначено коли саме та за яких обставин підприємствам була передана трубна продукція, відсутня будь-яка інформація про походження продукції та умов її передачі, тощо. Крім того, вказані листи датовані саме тими днями, коли ТОВ «ТД «УКРМЕТТОРГ» придбало трубну продукцію у ТОВ «Сігурно» та ТОВ «СпецМасОптТорг».
Крім того, наданою позивачем довідкою №12 від 01.10.2015 року також підтверджено, що трубна продукція була реалізована ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» 14.07.2010 року, а придбана у ТОВ «Сігурно» 30.07.2010 року.
Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факту придбання саме у ТОВ «Сігурно» та ТОВ «СпецМасОптТорг» реалізованої вподальшому ТОВ «Чорноморська яхтенна верф», ТОВ «УкрСтилСервіс», ВАТ «Суха Балка» трубної продукції. При цьому судом приймається до уваги факт існування обєкта товару, однак ця обставина сама по собі не підтверджує того, що товар було отримано саме від ТОВ «Сігурно» та ТОВ «СпецМасОптТорг».
Таким чином складені первинні документи не підтверджують факт здійснення господарських операцій між вказаними в них контрагентами в частині поставки товарів, та відповідно, не створюють правові підстави для використання таких первинних документів у податковому обліку, зокрема позивачем неправомірно сформовано податковий кредит за наведеними документами у вказаному періоді.
У звязку з викладеним вище, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРМЕТТОРГ» відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-72, 86, 94, 160-163, 167, 186, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРМЕТТОРГ» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Судові витрати у справі не стягуються.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1