Справа № 819/1538/13-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2013-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1538/13-a

"27" червня 2013 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Данилевич Н.А.

за участю :

секретаря судового засідання Стасюк А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним прокурора міста Тернополя до Тернопільської міської ради про визнання протиправними та скасування п.п.2-6 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року, суд -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Тернополя (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради (надалі відповідач) про визнання протиправними та скасування п.п.2-6 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 6 червня 2013 року тридцять четвертою сесією Тернопільської міської ради шостого скликання було прийнято рішення №6/34/50 «Про інформацію начальника Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області і прокурора міста Тернополя про стан законності, боротьби із злочинністю, охорони громадського порядку та результати діяльності на території міста Тернополя, дії правоохоронних органів 9 травня 2013 року у Старому парку міста Тернополя», в пунктах 2-6 якого зазначено:

2. Визнати роботу правоохоронних органів 9 травня 2013 року у Старому парку міста Тернополя незадовільною.

3. Міському голові створити комісію за участю постійної комісії міської ради з питань контролю за використанням комунального майна для оцінки ефективності використання приміщень, які надані в безоплатне користування правоохоронним органам.

4. Звернутися до МВ УМВСУ в Тернопільській області та прокурора м. Тернополя щодо належного розслідування кримінального провадження по фактах побиття депутатів.

5. У випадку неналежного розгляду скарг та розслідування кримінальної справи щодо фактів побиття депутатів внести на розгляд питання про виключення зі складу виконавчого комітету начальника МВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_3

6. Тимчасово, до отримання інформації від МВ УМВСУ в Тернопільській області та прокуратури про розслідування кримінальної справи та скарг депутатів, призупинити фінансування програми «Правопорядок».

Прокурор міста Тернополя вважає, що депутати Тернопільської міської ради при винесенні вищезазначеного рішення вийшли за межі наданих їм повноважень, а тому просить визнати протиправними та скасувати пункти 2-6 рішення Тернопільської міської ради №6/34/50 від 06 червня 2013 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила задовольнити позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши письмові заперечення, та пояснив, що рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання від 06.06.2013 року №6/34/50 «Про інформацію начальника Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області і прокурора міста Тернополя про стан законності, боротьби із злочинністю, охорони громадського порядку та результати діяльності на території міста Тернополя, дії правоохоронних органів 9 травня 2013 року у Старому парку міста Тернополя» прийняте компетентним органом в межах наданих повноважень, в інтересах територіальної громади міста Тернополя, а тому підстави для скасування пунктів 2-6 даного рішення відсутні. У звязку з цим, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно п.2. ст.121 Конституції України - прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Пунктом 3 ч.3 ст.20 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (далі Закон №1789) передбачено, що при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право звертатися до суду в передбачених законом випадках.

Відповідно до п.1. ч.5. ст.23 Закону №1789 - у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині.

Як встановлено ч.2. ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України - з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Судом встановлено, що 6 червня 2013 року тридцять четвертою сесією Тернопільської міської ради шостого скликання було прийнято рішення №6/34/50 «Про інформацію начальника Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області і прокурора міста Тернополя про стан законності, боротьби із злочинністю, охорони громадського порядку та результати діяльності на території міста Тернополя, дії правоохоронних органів 9 травня 2013 року у Старому парку міста Тернополя» (а.с.11), в пунктах 2-6 якого зазначено:

2. Визнати роботу правоохоронних органів 9 травня 2013 року у Старому парку міста Тернополя незадовільною.

3. Міському голові створити комісію за участю постійної комісії міської ради з питань контролю за використанням комунального майна для оцінки ефективності використання приміщень, які надані в безоплатне користування правоохоронним органам.

4. Звернутися до МВ УМВСУ в Тернопільській області та прокурора м. Тернополя щодо належного розслідування кримінального провадження по фактах побиття депутатів.

5. У випадку неналежного розгляду скарг та розслідування кримінальної справи щодо фактів побиття депутатів внести на розгляд питання про виключення зі складу виконавчого комітету начальника МВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_3

6. Тимчасово, до отримання інформації від МВ УМВСУ в Тернопільській області та прокуратури про розслідування кримінальної справи та скарг депутатів, призупинити фінансування програми «Правопорядок».

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.140 Конституції України та ч.1. ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Як передбачено ст.25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Крім цього, п.40. ч.1. ст.26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: заслуховування інформації прокурорів та керівників органів внутрішніх справ про стан законності, боротьби із злочинністю, охорони громадського порядку та результати діяльності на відповідній території.

Згідно абз.1 ч.1. ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року №3781-ХІІ - правоохоронні органи - органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Абзацом 1 ст.7 Закону №1789 передбачено, що втручання органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових осіб, засобів масової інформації, громадсько-політичних організацій (рухів) та їх представників у діяльність прокуратури по нагляду за додержанням законів або по розслідуванню діянь, що містять ознаки злочину, забороняється.

Відповідно до ч.1. ст.36 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року №4651-VI - прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Також, частиною 5 ст.40 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року №4651-VI встановлено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, з огляду на викладене, вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу чи у його діяльність забороняється.

Отже, чинним законодавством орган місцевого самоврядування, в даному випадку Тернопільська міська рада, не наділені повноваженнями щодо надання оцінки роботі правоохоронних органів, в даному випадку Тернопільського міського відділу УМСВУ в Тернопільській області та прокуратури м.Тернополя.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що п.2 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року, яким визнано роботу правоохоронних органів 9 травня 2013 року в Старому парку м.Тернополя незадовільною є незаконним та підлягає скасуванню, а отже позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування пункту 3 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року, яким Тернопільська міська рада вирішила міському голові створити комісію за участю постійної комісії міської ради з питань контролю за використанням комунального майна для оцінки ефективності використання приміщень, які надані в безоплатне користування правоохоронним органам, то такі позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1. ст.10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.1. ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Як передбачено частинами 1, 5 ст.60 Закону №280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Крім цього, пунктом 31 ч.1. ст.26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Також, права позичкодавця Тернопільської міської ради, визначені у пункті 7.1. розділу 7 типового договору позички (безоплатного користування) майна комунальної власності, затвердженого рішенням девятнадцятої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/19/25 від 16 лютого 2012 року «Про надання в безоплатне користування майна комунальної власності», де вказано, що позичкодавець має право контролювати наявність, стан, напрямки та ефективність використання майна, переданого в користування за цим договором, складати відповідні акти.

Таким чином, з вищенаведених нормативно- правових актів випливає, що питання щодо управління майном, що належить до комунальної власності ( в тому числі контроль за використанням приміщень що надані в безоплатне користування) входить до компетенції органу місцевого самоврядування, а тому, на думку суду, при прийнятті п.3 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року вимоги чинного законодавства не порушені, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року, яким Тернопільська міська рада вирішила звернутися до МВ УМВСУ в Тернопільській області та прокурора м. Тернополя щодо належного розслідування кримінального провадження по фактах побиття депутатів, суд зазначає, що таке звернення не виходить за рамки повноважень Тернопільської міської ради, як органу місцевого самоврядування. Отже в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 5 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року, яким Тернопільська міська рада вирішила у випадку неналежного розгляду скарг та розслідування кримінальної справи щодо фактів побиття депутатів внести на розгляд міської ради питання про виключення зі складу виконавчого комітету начальника МВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_3 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п.п.2-3. ч.1. ст.26. Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій; утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск. Крім того, ст.51 Закону №280/97-ВР регулює питання виконавчого комітету відповідної ради, його складу. Тому, на думку суду, прийняття п.5 вищевказаного рішення сесії Тернопільської ради, не тягне за собою будь-яких юридичних наслідків .

Виходячи з вищенаведеного суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування п.5 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року.

Щодо позовних вимог в частині визнання протипраним та скасування п.6 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року,згідно якого Тернопільська міська рада вирішила тимчасово, до отримання інформації від МВ УМВСУ в Тернопільській області та прокуратури про розслідування кримінальної справи та скарг депутатів, призупинити фінансування програми «Правопорядок», суд зазначає наступне.

Згідно п.5. ч.1. ст.46 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456-VI - стадіями виконання бюджету за видатками та кредитуванням є здійснення платежів відповідно до взятих бюджетних зобов'язань.

Крім цього, відповідно до ч.1. ст.48 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456-VI - розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Частинами 1, 8 ст.78 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456-VI передбачено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад або сільські голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) забезпечують виконання відповідних місцевих бюджетів. Місцеві фінансові органи здійснюють загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету, координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

Рішення про внесення змін до рішення про місцевий бюджет можуть бути ухвалені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідною місцевою радою з урахуванням положень статті 52 цього Кодексу, в разі необхідності перерозподілу бюджетних призначень між головними розпорядниками бюджетних коштів (за наявності відповідного обґрунтування) та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення шістнадцятої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/16/7 від 16 грудня 2011 року «Про затвердження Програми зміцнення охорони громадського порядку в місті «Правопорядок» на 2012-2015 роки» (а.с.14-21) та повідомлення Тернопільської міської ради №295/01 від 15.01.2013 року (а.с.12), рішенням Тернопільської міської ради №6/п28/3 від 27.12.2012 року «Про бюджет міста Тернополя на 2013 рік» на фінансування Програми зміцнення охорони громадського порядку в місті «Правопорядок» в бюджеті міста на 2013 рік передбачені кошти в сумі 400 тис. грн..

Жодних доказів того, що до рішення Тернопільської міської ради №6/п28/3 від 27.12.2012 року «Про бюджет міста Тернополя на 2013 рік» були внесенні зміни щодо фінансування Програми зміцнення охорони громадського порядку в місті «Правопорядок» сторонами не надано.

Крім того, програмою "Правопорядок" проводиться фінансування таких заходів, як розширення системи відеоспостереження, встановлення апаратури для позиціювання автомобільних і піших нарядів, придбання паливно-мастильних матеріалів, виявлення та перекриття джерел і каналів надходження наркотичних засобів до споживачів, стимулювання роботи громадських помічників дільничних помічників міліції,охорона громадського порядку в місцях масового відпочинку громадян та інше. Припинення фінансування цієї програми може негативно вплинути стан законності та громадський порядок в м.Тернополі.

Відтак, пункт 6 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року прийнято неправомірно та він підлягає до скасування.

Згідно ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування пунктів 2 та 6 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 3-5 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року, то підстави для визнання їх протиправними та скасування - відсутні.

Керуючись, ст.ст. 2, 69, 70, 71, 122, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати пункт 2 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року.

Скасувати пункт 6 рішення тридцять четвертої сесії Тернопільської міської ради шостого скликання №6/34/50 від 06 червня 2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.