Справа № 813/4768/15
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року № 813/4768/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лейко-Журомської М.В.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дрогобицького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Дрогобицький міський центр зайнятості звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 2811,23 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач з 16.10.2014 року по 13.01.2015 року перебував на обліку у Дрогобицькому МЦЗ. За результатами обміну інформацією з ДПА було виявлено, що відповідачу у період перебування на обліку у Дрогобицькому МЦЗ виплачувалась премія (винагорода) протягом у 4 кварталі 2014 року від ПАТ «А-Банк» за залучення нових клієнтів, що є здійсненням іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю. Відтак, відповідач незаконно отримував допомогу по безробіттю з 16.10.2014 року по 13.01.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився , належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Через канцелярію суду подав письмові заперечення на позов, в яких вказує, що між ПАТ "А-Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір про банківське обслуговування, в рамках якого банком публічно запропоновано усім клієнтам виплати за залучення нових клієнтів згідно із затвердженими цією банківською установою умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач стверджує, що жодних дій по залученню нового клієнта не здійснював та жодної винагороди не отримував. Також відповідач акцентує увагу на тому, що публічна обіцянка винагороди не є договором, а відтак між ПАТ "А-Банк" та відповідачем відсутня цивільно-правова угода (договір), тому застосування до спірних правовідносин, правових норм, що регулюють неправомірність отримання допомоги по безробіттю через укладення цивільно-правової угоди є неправомірним. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено, що 08 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного цетру зайнятості в пошуках роботи. Відповідачу надано статус безробітного на підставі власноручно підписаної ним заяви, у якій останній зазначив, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсії не отримує. Наказом від 10 липня 2014 року відповідачу призначено допомогу по безробіттю.

Актом розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №252 від 23 липня 2015 року , встановлено, що ОСОБА_2 отримав дохід у 4 кварталі 2014 року від ПАТ «А-Банк» від виконання робіт за договорами цивільно-правового характеру у розмірі 16 грн..

23.07.2015 року №1201/07 Дрогобицький МЦЗ надіслав листа ОСОБА_2 про повернення отриманої допомоги по безробіттю у сумі 2811,23 грн.

За правилами частини другої та третьої статті 36 «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомого по безробіттю.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Абзацом другим підпункту 1 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №219 встановлено, що громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи-підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата державної реєстрації фізичної особи-підприємця, дата укладення цивільно-правового договору.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про банківське обслуговування. В рамках якого банком публічно запропоновано усім клієнтам виплати за залучення нових клієнтів. ОСОБА_3 запроваджено нову систему та затверджені Правила, згідно з якими розширені права клієнтів та визначено випадки, за яких банком проводяться виплати клієнтам, що надали інформацію, необхідну для випуску банківського продукту/послуг та для залучення нового клієнта діють спеціальні умови, які є частиною Умов та правил надання банківських послуг. Зазначені правила не можуть класифікуватися, як трудовий договір, або інший договір цивільно-правового характеру, предметом якого було б надання банку обов'язкової трудової функції чи надання послуги за зобов'язанням та який би міг визначатись, як обставина, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю.

Звернена до невизначеного кола осіб обіцянка майнової винагороди за досягнення обумовленого результату тому, хто досягне цього результату, за змістом глави 78 підрозділу 2 «Недоговірні зобов'язання» Розділу ІІІ Цивільного кодексу України є публічною обіцянкою винагороди.

Згідно з положеннями юридичної науки публічна обіцянка винагороди є одностороннім правочином, особливістю якого є те, що він відбувається стосовно невизначеного кола осіб, а учасником правовідношення, яке виникає на його основі, може бути кожен, хто досягне зазначеного в правочині результату.

ОСОБА_3 послуги із залучення нових клієнтів, ОСОБА_2 приєднався до публічної обіцянки винагороди, повідомленим при підписанні договору про банківське обслуговування, тобто фактично вчинив інший односторонній правочин передав результат, обумовлений у вказаній обіцянці. Таким чином, між згаданими суб'єктами виникли зобов'язання з публічної обіцянки винагороди - різновиду недоговірних зобов'язань, а не з надання послуг за цивільно-правовою угодою.

Надання таких послуг не можна віднести і до інших ознак зайнятого населення, визначених у пункті 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вчинення зареєстрованою у центрі зайнятості особою - клієнтом банківської установи за договором про банківське обслуговування - дій на досягнення результату за наданою такою установою публічною обіцянкою винагороди, не змінює статусу цієї особи як безробітного у розумінні Закону України «Про зайнятість населення» та не впливає на умови виплати їй матеріального забезпечення на випадок безробіття, тому стягнення такого забезпечення на підставі частини третьої статті 36 «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є неправомірним.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 30 вересня 2014 року справа №21-367а14.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що до відповідача не може бути застосована частина 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача отриманої допомоги по безробіттю є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 30 жовтня 2015 року.

Суддя М.В. Лейко-Журомська