Справа № 818/1563/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р.Справа № 818/1563/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 митниці ДФС на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, ОСОБА_1 митниці ДФС про скасування висновків та наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Конотопської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі Конотопська ОДПІ), ОСОБА_1 митниці ДФС, яким просить:

Визнати незаконним висновки Контопської ОДПІ про результати перевірки та про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади» від 23.01.2015 року та від 15.04.2015 року в частині щодо невідповідності наявній податковій інформації та недостовірності відомостей внесених до декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік про нерухоме майно (квартира) набутого нею за час перебування на посадах, визначених п. 1-10 ч. 1 ст. 2 ОСОБА_3 України «Про очищення влади»;

- визнати незаконними проведення перевірки, передбаченої ст. 6 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», відносно неї;

- визнати незаконним наказ ОСОБА_1 митниці ДФС № 298-о від 30.04.2015 року про звільнення та скасувати його, поновити її на посаді старшого державного інспектора у відділі митного оформлення «Пасажирський» митного посту «Конотоп» ОСОБА_1 митниці ДФС та стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Також, позивач просить допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати в межах суми за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач, висловлюючи незгоду з висновками Конотопської ОДПІ про результати перевірки та про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч.5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади» від 23.01.2015 року та від 15.04.2015 року в частині щодо невідповідності наявній податковій інформації та недостовірності відомостей внесених нею до декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік та, винесеним на їх підставі наказом ОСОБА_1 митниці ДФС від 30.04.2015 року №298-о, яким вона звільнена з посади старшого державного інспектора у відділі митного оформлення «Пасажирський» митного посту «Конотоп» ОСОБА_1 митниці ДФС, зазначає, зо відомості щодо наявності квартири не були вказані у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік з тих підстав, що вона не проживала і не була зареєстрована у квартирі, тобто, не користувалася нею. Крім того, на момент заповнення декларації не існувало такого виду відповідальності як звільнення з посади за помилки у декларації.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Так, судовим рішенням:

- визнано незаконним та скасовано наказ ОСОБА_1 митниці ДФС від 30.04.2015 року №298-о «Про звільнення з роботи ОСОБА_2П.»;

- поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого державного інспектора у відділі митного оформлення «Пасажирський» митного посту «Конотоп» ОСОБА_1 митниці ДФС України;

- стягнуто з ОСОБА_1 митниці ДФС на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9.393,6 грн.

- визначено, що постанова суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 2469,36грн. підлягає негайному виконанню;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 митниця ДФС, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга, відповідно до положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходила публічну службу в митних органах на посаді старшого державного інспектора у відділі митного оформлення «Пасажирський» митного посту «Конотоп» ОСОБА_1 митниці ДФС.

Конотопською ОДПІ відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3, 4 ст. 1 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014 року, та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року, проведено основну та додаткову перевірки відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», вказаних позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік.

За результатами перевірок Конотопською ОДПІ складені висновки від 23.01.2015 року та від 15.04.2015 року про недостовірність відомостей щодо майна, вказаного позивачкою у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік, наявній податковій інформації (а.с.10-13, 14-18).

Вказаних висновків контролюючий орган дійшов з огляду на встановлені в ході проведення перевірки обставини, а саме те, що за ОСОБА_2 за даними відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно обліковується обєкт нерухомого майна (квартира за адресою АДРЕСА_1), яка належить їй на праві приватної власності згідно договору дарування квартири, що посвідчений 20.03.2014 року державним нотаріусом Конотопської міської нотаріальної контори Сумської області ОСОБА_4, № за реєстром 2-319. Вказану квартиру, за даними наданої декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік, до відомостей щодо наявності нерухомого майна ОСОБА_2 не включила.

Разом з тим у висновках зазначено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_2 у декларації, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

На підставі висновків Конотопської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», наказом начальника ОСОБА_1 митниці ДФС від 30.04.2015 року № 298-о ОСОБА_2 звільнена з посади старшого державного інспектора у відділі митного оформлення «Пасажирський» митного посту «Конотоп» ОСОБА_1 митниці ДФС з 30.04.2015 року у звязку з припиненням трудового договору, відповідно до пункту 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України (а.с.8-9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що не зазначення ОСОБА_2 у декларації відомостей про квартиру за адресою АДРЕСА_2, не може бути належною підставою для застосування до позивача ОСОБА_3 України «Про очищення влади» в частині звільнення з посади та інших заборон, оскільки за результатами перевірки не було доведено, що зазначена квартира та інше майно вказане в декларації, набуте позивачем за рахунок коштів, отриманих із незаконних джерел, чи на незаконних підставах. Вартість майна відповідає отриманим із законних джерел доходам .

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає, що з набранням чинності 16.10.2014 року ОСОБА_3 України від 16.09.2014 року № 1682-VII «Про очищення влади», в Україні розпочато процедуру люстрації.

У розумінні ч. 1 ст. 1 ОСОБА_3 України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) це встановлена цим ОСОБА_3 або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 цього ОСОБА_3 очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

За приписами п. 1 ст. 4 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 цього ОСОБА_3, подають керівнику або органу, зазначеному у ч. 4 ст. 5 цього ОСОБА_3, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою ст. 1 цього ОСОБА_3, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього ОСОБА_3 (далі - заява).

Згідно з ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього ОСОБА_3; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена ОСОБА_3 України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього ОСОБА_3, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч. 10-12 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

У разі встановлення за результатами перевірки особи недостовірності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, надсилає копію висновку про результати перевірки до Міністерства юстиції України для офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації про надходження такого висновку та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення ОСОБА_3 України «Про очищення влади», не пізніш як у триденний строк з дня одержання такого висновку.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади» (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 ч. 1 ст. 2 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою ОСОБА_3 України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року N1100 (далі Порядок).

Відповідно до п. 3 цього Порядку загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові: 1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 ОСОБА_3, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи; 2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка; 3) проведення перевірки, що фактично полягає в: - аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; - порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 ОСОБА_3, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; - порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 ОСОБА_3, доходам, отриманим із законних джерел; 4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; 5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; 6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно п. 4 Порядку, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 ОСОБА_3, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 ОСОБА_3, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Виходячи з аналізу вказаних норм, органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 ст. 2 ОСОБА_3 України «Про очищення влади», за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини 1 статті 2 ОСОБА_3, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч. 14 ст. 5 ст. 5 ОСОБА_3 України «Про очищення влади» керівник органу, передбачений ч. 4 цієї статті, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 ч. 5 цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями ч. 3 або 4 ст. 1 цього ОСОБА_3, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Таким чином, у висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобовязаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність та/або невідповідність.

Вмотивований висновок, у якому встановлена недостовірність та/або невідповідність хоча б по одному із критеріїв, може бути підставою для звільнення особи із займаної посади.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, та повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить на праві власності особі.

Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна, не може бути підставою для застосування ОСОБА_3 України «Про очищення влади» в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 не зазначила в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік квартиру за адресою АДРЕСА_3, отриманої в дар від своєї матері, згідно договору дарування від 20.03.2012 року (а.с.29-30).

З договору дарування вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_3, належала матері позивачки на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.12.2000 року Конотопським державним житлово-ремонтно-експлуатаційним підприємством.

В той же час, за результатами перевірки не було доведено, що зазначена квартира та інше майно вказане в декларації, набуте позивачем за рахунок коштів, отриманих із незаконних джерел, чи на незаконних підставах. Вартість майна відповідає отриманим із законних джерел доходам.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що не зазначення позивачем ОСОБА_2 у декларації відомостей про квартиру за адресою АДРЕСА_4, не може бути належною підставою для застосування до позивача ОСОБА_3 України «Про очищення влади» в частині звільнення з посади та інших заборон.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ОСОБА_3 України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року (далі Порядок).

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи.

Таким чином, ураховуючи, що звільнення ОСОБА_2 відбулось 30.04.2015 року середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за лютий і березень 2015 року.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 п. 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу Ш Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

З урахуванням розрахунку середньомісячного заробітку позивача (а.с. 71), колегія суддів погоджується з наведеним судом першої інстанції обчисленням розміру середнього заробітку ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу - 9393,6 грн. (480 год. (60днів) вимушеного прогулу х 19,57 грн. середньочасовий заробіток) та висновком про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 9.393,6 грн.

Доводи апеляційної скарги заперечень щодо проведеного розрахунку не містять.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав судам першої та апеляційної інстанції достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності звільнення ОСОБА_2 з роботи.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати наказ ОСОБА_1 митниці ДФС від 30.04.2015 року №298-о про звільнення ОСОБА_2 з роботи, поновити її на посаді старшого державного інспектора у відділі митного оформлення «Пасажирський» митного посту «Конотоп» ОСОБА_1 митниці ДФС України та стягнути з ОСОБА_1 митниці ДФС на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9393,6 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення в тій його частині, якою в задоволені позовних вимог позивача судом відмовлено, оскільки вимоги апеляційної скарги в цій частині апелянтом не обґрунтовані. Позивач, в свою чергу, рішення суду в апеляційному порядку не оскаржив.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, абзацу 3 п.п. 13.2 п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду судового рішення в тій цій його частині, яка не оскаржена в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене в його сукупності, колегія суддів не вбачає підстав, встановлених ст. 202 КАС України для скасування судового рішення та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені апеляційної скарги і залишення оскаржуваного судового рішення, відповідно до положень ст. 200 КАС України, без змін.

Інші доводи апеляційної скарги та пояснення представника апелянта на висновки колегії суддів не впливають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 160, 167, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 26 жовтня 2015 року