Справа № П/811/303/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2015 рокусправа № П/811/303/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, дов. від27.01.15

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 р. у справі № П/811/303/15

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області

третя особа ОСОБА_4

про визнання неправомірними дій, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, за участю третьої особи: ОСОБА_4, в якому , просив:

- визнати протиправними дії ГУ ДЗА у Кіровоградській області щодо відмови у продовженні дії наказу № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою";

- скасувати наказ ГУ ДЗА у Кіровоградській області № 11-1573/14-14-СГ від 14.10.2014;

- зобов'язати ГУ ДЗА у Кіровоградській області видати наказ "Про внесення змін до наказу Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області", яким внести зміни до наказу ГУ ДЗА у Кіровоградській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови у продовженні строку дії наказу про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації, оскільки будь-яких законних підстав для такої відмови відповідачем не наведено.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015р. у справі № П/811/303/15 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано правомірністю відмови в продовженні дії наказу від 04.03.2014 з огляду на те, що ОСОБА_3 із заявою про надання додаткового часу для виконання п.4 наказу до відповідача до 04.06.2014 не звертався, на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві протягом встановлених трьох місяців не подав, внаслідок чого наказ № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, втратив чинність, що виключає можливість його продовження.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015р. у справі № П/811/303/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що з огляду на надання відповідачем наказом від 04.03.2014 № КР/:02:000/00001806 дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_3, останній виготовляв технічну документацію і у зв'язку з тривалим усуненням зауважень експертизи , тільки 07.10.2014 звернувся до відповідач із заявою, в якій обґрунтовувались причини затримки та просив продовжити термін дії наказу про надання дозволу. В свою чергу, відповідач, порушивши строки розгляду звернення, передбачені Законом України «Про звернення громадян», листом від 13.01.2015 відмовив у продовжені терміну дії наказу без належного правового обґрунтування підстав відмови. Крім того, скаржник зазначає про безпідставне не взяття судом першої інстанції до уваги тієї обставини, що ОСОБА_3 звернувся до відповідача 07.10.2014, а вже 14.10.2014 відповідачем прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою гр.ОСОБА_4, а також того, що положеннями ст.124 ЗК України та жодним іншим правовим актом не передбачено встановлення тримісячного терміну дії наказу для надання дозволу на затвердження проектної документації, коментована стаття тільки надає орану державної влади можливість прийняття рішення, а не визначення строку дії відповідного рішення.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. В судове засідання апеляційної інстанції зявився лише представник позивача, надав суду пояснення щодо доводів апеляційної скарги, просив задовольнити вимоги скарги та позову.

Обставини справи в хронології розвитку свідчать про наступне:

27.02.2008 між Фермерським господарством "Злагода", головою якого є ОСОБА_3 (орендар) та Маловисківською районною державною адміністрацією (орендодавець) укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 31,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогригорівської сільської ради строком на п'ять років, який зареєстровано в Книзі державної реєстрації договорів оренди землі 30.07.2008 № 04.08.374.00004 (а. с.7-9).

01.07.2013 голова ФГ «Злагода» ОСОБА_3 звернувся до начальника Управління Держземагенства у Кіровоградській області про поновлення договору оренди землі згідно договору оренди № 04.08.374.00004 від 30.07.2008 терміном на 10 років (а. с.13), у поновленні якого останнім відмовлено листом № 1511/02/1813 від 10.09.2013 (а. с.14).

ОСОБА_3 подано до ГУ ДЗА у Кіровоградській області заяву про надання йому, як фізичній особі, дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки в оренду строком на 15 років для ведення фермерського господарства.

04.03.2014 наказом керівника ГУ ДЗА у Кіровоградській області №КР/:02:000/00001806 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки в оренду строком на 15 років для ведення фермерського господарства та у пункті 4 даного наказу зобов'язано у тримісячний термін подати на затвердження розроблений та погоджений відповідно до вимог чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.15).

При цьому згідно п.5 вказаного наказу у разі невиконання вимог, зазначених у пункті 4, даний наказ втрачає чинність.

У визначений наказом строк, тобто до 04.06.2014, позивач на затвердження розроблений та погоджений відповідно до вимог чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не подав, що останнім не заперечується.

Разом з тим, 07.10.2014 ОСОБА_3 звернувся з заявою до ГУ ДЗА у Кіровоградській області про продовження терміну дії наказу від 04.03.2014 №КР/:02:000/00001806 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», в якій обґрунтовував причини пропущення тримісячного строку усуненням зауважень державної експертизи землевпорядної документації погодженням проекту з сторонніми землекористувачами, укладанням договору про встановлення земельного сервітуту, поданням проекту в Держземагенство України для контролю за усуненням зауважень, вказаних у висновку експертизи (а. с.16), з наданням відповідачу відповідних документів (а. с.49-83).

14.10.2014 керівником ГУ ДЗА у Кіровоградській області винесено наказ № 11-1573/14-14-СГ, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки в оренду строком на 10 років для ведення фермерського господарства ОСОБА_4 (а. с.28).

Листом від 13.01.2015 № 31-11-0.21-232/2-15 ГУ ДЗА у Кіровоградській області повідомило ОСОБА_3 про те, що строк виконання п.4 Наказу №КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» закінчився, наказ втратив чинність на підставі пункту 5, тому підстави для продовження дії даного наказу відсутні (а. с.18).

Вважаючи дії ГУ ДЗА у Кіровоградській області щодо відмови у продовженні дії наказу № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" протиправними, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 6 березня 2008 року зауважив, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Так, згідно ч.1 ст.124 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В свою чергу, у ч.4 ст.122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Стаття 123 ЗК України визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так, згідно положень пунктів 1-4, 6, 13 надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

З аналізу зазначених норм випливає, що для отримання у користування земельної ділянки громадянам необхідно звернутись з заявою до відповідних органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування, отримати дозвіл цих органів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробити проект за допомогою ліцензованого фахівця, отримати експертизу землевпорядної документації та погодження проекту, після чого відповідний орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у користування.

При цьому, ані Земельний кодекс України, ані Закон України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV не визначають обмежувальний строк, протягом якого повинен бути розроблений проект землеустрою.

Як свідчать матеріали справи, позивач, зі свого боку, дотримався вимог земельного законодавства щодо вказаної процедури і 07.10.2014 (прострочивши трьохмісячний строк, наданий йому наказом № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 для виготовлення проекту землеустрою) звернувся до відповідача з проханням продовжити дію наказу від 04.03.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, ГУ ДЗА у Кіровоградській області, без посилань на конкретні норми чинного законодавства, які б надавали Держземагенству повноваження встановлювати строки виготовлення проектів землеустрою і у разі пропущення цих строків - відмовляти заявнику у їх продовженні, відмовило позивачу у продовженні дії наказу "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 для виготовлення проект землеустрою, виклавши таку відмову у листі від 13.01.2015 № 31-11-0.21-232/2-15. Відповідачем не враховано , що виготовлення проекту здійснюється на замовлення позивача третіми особами, не зясовано причин затримки такого виготовлення, не зазначено, які норми порушуються позивачем при черговому зверненні з питанням подовження дії наказу.

Тобто у такої відмови відсутнє правове обґрунтування і, відповідно, законні підстави.

При цьому, посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки іншій особі (ОСОБА_4 Є.) і з огляду на втрату чинності наказу №КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014, наказ відповідача № 11-1573/14-14-СГ від 14.10.2014 про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення документації із землеустрою не порушує будь-яких прав позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, судом першої інстанції не враховано матеріальні та часові ресурси, витрачені позивачем на розроблення землевпорядної документації, відсутність обмежувальних строків у чинному земельному законодавстві і те, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 мало місце 14.10.2014, тобто вже після звернення позивача від 07.10.2014 з заявою про продовження строку дії наказу.

Отже, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи позивачу у подовженні дії наказу № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014, відповідач діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

ОСОБА_3 звернувся з позовною вимогою про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у продовженні дії наказу № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014.

Частиною 2 статті 11 КАС України надано суду повноваження вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Користуючись правом, наданим ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу ОСОБА_3 шляхом визнання безпідставною відмову ГУ ДЗА у Кіровоградській області у продовженні дії наказу №К Р/:02:000/00001806 від 04.03.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", викладену у листі від 13.01.2015 № 31-11-0.21-232/2-15.

Крім того, ОСОБА_3 звернувся з позовною вимогою про зобов'язання відповідача видати наказ "Про внесення змін до наказу Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області", яким внести зміни до наказу ГУ ДЗА у Кіровоградській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014.

Також, користуючись правом, наданим ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу ОСОБА_3 шляхом зобов'язання ГУ ДЗА у Кіровоградській області повторно розглянути питання щодо продовження строку дії наказу №КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Так, згідно вищенаведених норм саме відповідний орган виконавчої влади (яким у даному випадку є відповідач) наділений повноваженнями на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятих Комітетом ОСОБА_6 Європи 11 березня 1980 року термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення

Тобто, зобов'язуючи Держземагентство видати певний наказ, суд фактично перебере на себе функції даного органу, пов'язані з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Щодо позовної вимоги про скасування наказу ГУ ДЗА у Кіровоградській області №11-1573/14-14-СГ від 14.10.2014, то ця позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведена наявність правових підстав для такого скасування спірного наказу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального або процесуального права, внаслідок чого оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню частково, а апеляційна скарга ОСОБА_3 частковому задоволенню.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 р. у справі № П/811/303/15 задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 р. у справі № П/811/303/15 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати безпідставною відмову Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області у продовженні дії наказу № КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", викладену у листі від 13.01.2015 № 31-11-0.21-232/2-15.

Зобовязати Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області повторно розглянути питання щодо продовження строку дії наказу №КР/:02:000/00001806 від 04.03.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сичи відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко