Справа № 2а-9890/10/0470
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2015 рокусправа № 2а-9890/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 р.

у справі № 2а-9890/10/0470

за позовом Приватного підприємства "Екохімтрейдінг"

до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ПП «Екохімтрейдінг» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, в якому просило визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську з невизнання декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року як податкової звітності Приватного підприємства «Екохімтрейдінг»; встановити відсутність компетенції Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську з невизнання декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року як податкової звітності Приватного підприємства «Екохімтрейдінг»; зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Дніпродзержинську прийняти до обліку декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року як податкову звітність Приватного підприємства «Екохімтрейдінг».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську щодо невизнання податковою звітністю податкову декларацію Приватного підприємства "Екохімтрейдінг" з податку на додану вартість за червень 2010 року; зобов'язано державну податкову інспекцію у м. Дніпродзержинську визнати податковою звітністю податкову декларацію Приватного підприємства "Екохімтрейдінг" з податку на додану вартість за червень 2010 року., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач 16.07.2010 року направив на адресу ДПІ у м. Дніпродзержинську податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення «Укрпошти» (а.с.13)

Відповідач згідно листа вих. № 26416/10/28-2018 від 23.07.2010 року повідомив приватне підприємство «Екохімтрейдінг», що декларація з податку на додану вартість підприємства за червень 2010 р., не визнана як податкова, згідно абз.5 п.п.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами державними цільовими фондами». Запропоновано надати податкову звітність, оформлену належним чином.

Відповідно до п.п.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами державними цільовими фондами»№2181, чинного на час виникнення спірних правовідносин, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується.

Платник податків може також оскаржити дії службової (посадової) особи контролюючого органу з відмови у прийнятті податкової декларації у судовому порядку.

Незалежно від наявності відмови у прийнятті податкової декларації платник податків зобов'язаний погасити податкове зобов'язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених пунктом 5.3 статті 5 цього Закону.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003 року №143, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 року за №271/7592, чинному на час виникнення спірних правовідносин, затверджена форма декларації з податку на прибуток підприємства та Порядок складання декларації з податку на прибуток підприємства.

Згідно п.1.1 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємств, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 року за № 271/7592, цей Порядок розроблено на підставі норм закону України від 28 грудня 1994 року №334/94 «Про оподаткування прибутку підприємств»(із змінами і доповненнями), з урахуванням Перехідних положень Закону України від 24 грудня 2002 року №349-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(із змінами і доповненнями).

Пунктом 1.6 вищевказаного Порядку передбачено, що у декларації зазначаються усі відсутність операції (суми), то такий рядок прокреслюється, крім випадків, прямо визначених у декларації. Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності). Достовірність даних підтверджується підписами керівника і головного бухгалтера та засвідчується печаткою підприємства. Оригінал декларації з відповідними додатками подається платником до податкового органу за місцезнаходженням платника на одному двосторонньому аркуші форматом А-4 з відповідними додатками на односторонніх аркушах форматом А-4. Подання копій декларації та додатків не дозволяється. Декларація та додатки до неї не підлягають обов'язковому скріпленню між собою (прошнуровуванню).

Згідно п.1.7 Порядку декларація заповнюється таким чином, що забезпечує вільне читання тексту (цифр) та збереження цих записів протягом установленого терміну зберігання звітності (друкованим способом, чорнильними або кульковими ручками у синьому або чорному кольорі). Заповнення олівцем не дозволяється, у декларації не повинно бути підчисток, помарок, виправлень та дописок і закреслень (крім передбачених формою декларації). У декларації не повинні міститися текст або цифри, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною.

Отже, податковий орган вправі не визнати як податкову звітність податкову декларацію у разі відсутності у ній обов'язкових реквізитів, не підписання її відповідними посадовими особами та не скріплення печаткою підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, що в поданій декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року заповнені обов'язкові реквізити, зокрема: Код ЄДРПОУ, КВЕД, КОАТУУ, та проставлено прочерк в показниках, які не заповнюються, тобто підстави для невизнання її як податкової звітності у контролюючого органу були відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що будь-які підстави для невизнання відповідачем поданої декларації податковою звітністю відсутні, крім того такі дії відповідача суперечать п.п.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону України №2181, оскільки передбачені вказаними нормативними актами вимоги по заповненню податкової звітності позивачем виконано.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачем не надано доказів обґрунтованості та правомірності своїх дій. У відповідності до абз.2 ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 року відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст., ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську -залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року у справі № 2а-9890/10/0470 -залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Повний текст ухвали виготовлено 28.10.2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва