Справа № 2а-645/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
іменем України

"25" серпня 2011 р. Справа № 2а-645/11
номер рядка статистичного звіту 10.2.4

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Сидорука Р.М. ,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника УПФУ в Здолбунівському районі Рудика Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "13" травня 2011 р. у справі № 2а-645/11 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про перерахунок призначеної пенсії та відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області визнання відмови у призначенні пенсії неправомірною, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.05.2011 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області пільгових періодів роботи та служби, зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області провести перерахунок пенсії відповідно до пільгових періодів роботи (служби) з 01.06.2010 року., та відшкодувати понесені судові витрати , втрачену заробітну плату, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 15.10 2010 року рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду в Рівненській області № 17 відмовлено в розгляді заяви позивача через відсутність інформації про ліквідацію військової частини 95465, шахти 13/14 комбінату "Інтауголь" та зазначено що позивач у період роботи на шахті працював в режимі неповної робочої неділі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в період з 01.01.1967 року по 29.07.1967 рік працював стволовим дільниці шахти 13/14 комбінату "Інтауголь", що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с.21), характер виконуваної роботи, встановлено уточнюючою довідкою від 27.05.2009 року № 2042 , виданої Муніципальною установою "Унтінським міським архівом документів по особовому складу".

Згідно наданої позивачем довідки №2042 від 27.05.2009 року (а.с.17) вбачається , що він працював на підприємстві Шахта 13/14 комбінату "Інтауголь" з повним робочим днем з 01.01.1967 року по 21.09.1967 року на посаді стволового дільниці внутрішньо-транспортного цеху, у виробництві " Горні роботи" в особливих умовах праці, дана посада передбачена у Списку №1, затвердженого Постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 року та списком № 1 , розділ №1 , підрозділ № 1 позиція № 1010100 "а" , затвердженим Постановою РМ СРСР від 10.11.1967 року №1029, а також , що на підприємствах м. Унта застосовувався коефіцієнт 1, 4.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць , затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам .

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно списків №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383.

Так, згідно п.п. 3 цього Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку , що позивачем в установленому порядку були надані в Головного управління пенсійного фонду Рівненської області всі необхідні документи для зарахування пільгового стажу роботи на шахті 13/14 комбінату "Інтауголь" і вказані документи не визнані недійсними.

Що стосується зарахування до пільгового стажу періоду навчання у військовому училищі та часу проходження військової служби у військовій частині 95465, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено довідкою № 176/85 від 19.09.1985 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 3 групи ДД Б-3 з 17.08.1973 року по 09.10.1975 року , командира 1 групи ДД БЧ-3 з 10.10.1975 року по 13.12. 1979 року , командира ДД БЧ-5 з 14.12.1979 року по 20.09.1985 року. За вказаний період виконував роботу повний робочий день по обслуговуванню ядерної енергетичної установки підводного човна з СЕУ в період їх дії з 19.10.1973 року по 30.12.1974 року , з 10.10.1976 року по 20.09.1985 року. Вказаною довідкою зазначено , що дана робота відноситься до підпункту "б", пункту 1, розділу ХІІІ "Радиотехническое производство" Списку №1 , затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року наведені посади інженерно-технічних працівників, зайнятих на роботах , пов`язаних з радіоактивними речовинами.

Відповідно до копій витягу з послужного списку ОСОБА_1 , копії диплому серії НОМЕР_2 встановлено, що позивач у період з 1967 року по 1973 роки проходив навчання у Вищому військово - морському інженерному училищі.

Однак судом першої інстанції було відмовлено у зарахуванні вказаних періодів , що зараховуються для встановлення пенсії за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону країни "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20 грудня 1991 року час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу , стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно Списків №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій , посад і показників при обчисленні стажу роботи , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах , затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383.

Так, згідно цього Порядку, при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Наявні в матеріалах справи уточнююча довідка військової частини 95465, картка обліку доз опромінення (а.с. 14) , витяг з послужного списку (а.с.15), виписка з наказу командиру військової частини № 455 від 20.09.1985 року (а.с.53), архівна довідка № 45/4636 від 14.05.2010 року про місця базування військової частини НОМЕР_1 (а.с.46), копія посвідчення капітана 3 рангу (а.с.39), копія військового квитка (а.с.43), підтверджують відповідність військової служби позивача виробництву, роботі, професії , що дає право на пільгове обчислення стажу.

За правилами частини 1 статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення , характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, що і було надано позивачем до органів пенсійного фонду.

Таким чином висновки суду першої інстанції та посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на відсутність підстав для розгляду та зарахування періодів роботи у військовій частині НОМЕР_1 для призначення пенсії на пільгових умовах є безпідставними.

Разом з тим, постановою суду першої інстанції позивачу відмовлено у зарахуванні періоду роботи в районі Крайньої Півночі з 1973 по 1985 роки, з посиланням на відсутність документів, підтверджуючих право на пільгове забезпечення, зокрема письмових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи до 01.01.91 року в районах Крайньої півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.91 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, було встановлено указами Президії Верховної СРСР від 10 лютого 1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», та від 26 вересня 1967 р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до них, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.67 р. №530/п-28.

Робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 01.03.60 зараховується до стажу в полуторному розмірі при умові, якщо робітник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.60 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору , або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях , прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Колегія суддів вважає , що підставою для пільгового обчислення стажу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них районів, можуть бути не тільки письмові трудові договори, а й будь-які інші документи, що стверджують поширення на особу пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради СРСР, зокрема довідки з місця роботи. А тому Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області неправомірно не врахувало періоди роботи позивача, зазначених в даних довідках.

Колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи копії виписки з послужного списку, в якому зазначені періоди служби позивача в районах Крайньої Півночі а саме: з 15.08.1973 року по 13.11.1973 року, з 05.01.1975 року по 04.09.1977 року, та з 11.10.1978 року по 20.09.1985 року , виписки з наказу командира військової частини № 455 від 20.09.1985 року (а.с.53), архівної довідки № 45/4636 від 14.05.2010 року про місця базування військової частини НОМЕР_1 (а.с.46), довідки про грошове забезпечення та його складові ( північний коефіцієнт, особливі умови служби, надбавка за вислугу років в районах Крайньої Півночі) підтверджують факт служби позивача у районах, які згідно адміністративно - територіального поділу віднесені до району Крайньої Півночі, а також те , що ОСОБА_1 користувався усіма пільгами, які віднесені до даної місцевості на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР".

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги та апелянта не спростовуються висновками суду першої інстанції, матеріалами справи.

Наявні в матеріалах справи письмові докази є достатніми для встановлення органом пенсійного фонду та зарахування вказаних періодів роботи (служби) до стажу , що дає право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених судових витрат, зокрема дорожніх витрат, втраченого заробітку та моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, колегія суддів вважає їх безпідставними , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно зі ст. 91 КАС України, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду включають в себе, і сплату стороні, на користь якої ухвалено рішення та її представнику добових, а також компенсацію за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні та (або) представнику необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Разом з тим, з наданих позивачем копій квитків на проїзд у маршрутному таксі , квитків на автобус не можливо встановити особу, яка їх придбавала, та дні здійснення вказаних позивачем маршрутів для прибуття у судові засідання, тому вимоги позивача у цій частині є безпідставними.

Безпідставними є вимоги позивача і в частині компенсації втраченого заробітку.

При визначенні розміру компенсації за втрачений заробіток стороні або її представнику, які є зайнятими (наприклад, як підприємці) або перебувають у трудових (службових) відносинах, необхідно враховувати не тільки час перебування у судовому засіданні, але й час переїзду до суду та від суду до робочого місця. Відповідно до витраченого часу та розміру середньомісячного заробітку особи й здійснюється розрахунок розміру компенсації. Він розраховується за кожну годину пропорційно до середньомісячного заробітку особи.

З довідки з місця роботи від 10.03.2011 року не вбачається за можливе встановити середньомісячний заробіток позивача, який необхідний для обчислення втраченого заробітку відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, який встановлюється для визначення розміру його компенсації , пов`язаного з розглядом справи.

Крім того позивачем не надані докази того, скільки годин фактично тривав відрив від звичайних занять. Розрахунки заяви позивача містять в собі лише відомості про кількість судових засідань - 5, які мали місце при розгляді адміністративного позову.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не подано доказів , які обґрунтовують завдану йому моральну шкоду не зазначив обставини, якими підтверджується розмір моральної шкоди, з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.

Отже, враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині, у зв`язку з її необґрунтованістю.

З урахуванням викладеного, постанова суду в частині відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про перерахунок призначеної пенсії підлягає скасуванню, з прийняттям нової - про відновлення порушеного права позивача на зарахування пільгових періодів роботи (служби) для встановлення пенсії за віком на пільгових умовах та проведення перерахунку пенсії відповідно до пільгових періодів роботи та служби з 01.06.2010 року.

В іншій частині, постанова суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання неправомірним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови зарахування періоду роботи на шахті 13/14 по списку № 1 та обслуговування ядерної енергетичної установки атомного підводного човна в/ч НОМЕР_1 в пільговому обчисленні 1 рік за 2 роки, зобов"язання Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати період роботи на шахті 13/14 з 1.01.1967 року по 29.07.1967 року та відповідний період обслуговування ядерної енергетичної установки атомного підводного човна з 19.10.1973 року по 30.12.1975 року та з 10.10.1976 р. по 20.09.1985 р. в пільговому обчисленні 1 рік за 2 роки, а періоди з 17.09.1966 р. по 1.01.1967 р. та 15.08.1973 р. по 19.10.1973 р. і 5.01.1975 р. по 10.10.1976 р. в пільговому обчисленні 1 рік за 1 рік 6 місяців відповідно до наявних в пенсійній справі документів; зобов"язання управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області провести перерахунок розміру пенсії відповідно до обрахованого стажу роботи з врахуванням пільгових періодів роботи / служби/ з 1.06.2010 року, ухваливши в цієї частині нове судове рішення про задоволення позову.

В решті постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,Рівне,33028