Справа № 2а/0470/1866/12
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2012 р. Справа № 2а/0470/1866/12

Колегія суддів Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Лозицької І.О.

суддів Захарчук Н.В., Олійника В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про оскарження дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень ,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання (надання неповної) публічної інформації за запитами, що стосуються особисто позивача;

- зобовязати відповідача надати позивачу повну інформацію, що запитувалася згідно інформації запитів, що стосуються особисто ОСОБА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач, всупереч ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»не виконав вимоги зазначено статті, а саме: надавати достовірну, точну та повну інформацію, в результаті чого, відбулося порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідач надав заперечення, в яких зазначив, що в задоволенні позовних вимог просить відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що відповідачем своєчасно надавалися вичерпні відповіді, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації». Доводи позивача вважає необґрунтованими та недоведеними.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні, суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав, приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судова колегія приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.11.2011 року до Міністерства внутрішніх справ України надійшло звернення ОСОБА_1, про надання наказу щодо продовження терміну відпустки, яке було зареєстровано за вхідним № М-19277 від 14.11.2011 року та скеровано для розгляду по суті до Департаменту кадрового забезпечення МВС України.

Позивач у зазначеному вище звернені, просив розглянути та задовольнити його заяву про надання основної та додаткової відпустки з 09.11.2011 року та внести зміни до наказу МВС України від 26.09.2011 року № 1077 о/с в частині, що його стосується, зазначивши початок терміну основної відпустки з 09 листопада 2011 року.

У відповіді від 02.12.2011 року № 6/1/2 -М-21883 зазначено, що у Департаменті кадрового забезпечення розглянуто заяву від 10.11.2011р.та повідомлено, що відповідно до поданих заяв від 26.09.2011 року, наказом МВС від 26.09.2011 року № 1077 о/с надано щорічну відпустку з 26 вересня до 09 листопада 2011 року на 45 календарних днів з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення та додаткову відпустку без збереження заробітної плати за 2011 рік з 10 до 23 листопада 2011 року. Зважаючи на те, що під час перебування у щорічній відпустці, відповідно до листка непрацездатності серії АВТ № 665021, виданого 28.09.2011 року Комунальним закладом «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова», знаходилися на лікуванні з 28 вересня до 07 жовтня 2011 року (10 днів), наказом МВС від 30 листопада 2011 року № 1243 о/с надана невикористана її частина з 24 листопада до 03 грудня 2011 року (10 днів). Правових підстав для перегляду прийнятих рішень, не має. Наказом МВС від 30.12.2011 р. № 1242 о/с звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників), з 05 грудня 2011 року. Пропонували прибути до ДКЗ МВС України для отримання трудової книжки та здійснення розрахунку. Додано витяг з наказу МВС від 30.12.2011 р. № 1242 о/с.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб, відповідно до їх функціональних обов'язків, із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частинами 1, 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», передбачено, що під зверненнями громадян, слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства, чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін, не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність розгляду відповідачем заяви в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

ОСОБА_1 звернувся до Міністра внутрішніх справ України із запитом від 11.11.2011 року, який вручено поштою 16.11.2011 року, про надання інформації, а саме:

1. надати довідку з розшифровкою по видах нарахувань загальної суми грошових коштів у розмірі 7069 грн. 14 коп., які 04 листопада 2011 року перераховані на картковий рахунок НОМЕР_1;

2. надати довідку з роз'ясненням, чи є щомісячна заробітна плата, яка нараховується та виплачується, середнім заробітком та який її розмір;

3. надати довідку з розшифровкою по видах нарахувань про грошові кошти, які підлягають нарахуванню та мають бути виплачені з 19.08.2010 року по теперішній час за кожен місяць окремо;

4. надати довідку про грошові кошти, які підлягають нарахуванню за кожен місяць окремо та передбачені до виплати з 01.04.2010 року, за рішенням суду.

За результатами розгляду запиту, позивачу надано відповідь від 18.11.2011 року за №15/4-1158зі в якій зазначено, що згідно наказу від 27.09.2011 року № 1077 о/с, позивачу, була надана відпустка. На підставі цього, проведено нарахування в повному обсязі коштів за весь період відпустки з 26 вересня до 09 листопада 2011 року включно та матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 в сумі 7089,14 грн., та виплачено на картковий рахунок, який відкритий в ПАТ «Приватбанк»04.11.2011 року.

16.12.2011 року до Міністерства внутрішніх справ України, надійшов запит ОСОБА_1 про надання інформації, який був зареєстрований в УДЗ МВС України за № 473 зі від 16.12.2011 року, в якому позивач просив надати довідку про роботу в Міністерстві внутрішніх справ України із зазначенням посад та часу роботи; довідку про розмір заробітної плати за статтями та видами нарахувань кожного місяця роботи; довідку про нараховані грошові кошти, які підлягають до виплати за остаточним розрахунком при звільненні; довідку про обчислення середньої заробітної плати за здійсненими позивачу виплатами та розрахунками.

За результатами розгляду запиту, позивачу було надано відповідь від 22.12.2011 року за вих. № 6/1/2-6098, в якій зазначено, що надсилається витяг з послужного списку та довідку Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку.

27.12.2011 року до Міністерства внутрішніх справ України надійшов запит ОСОБА_1 про надання інформації, який зареєстрований в УДЗ МВС України за вхід. № 532зі від 27.12.2011 року, в якому позивач просив надати інформацію, а саме:

1.чи прийнято МВС України рішення про поновлення його на роботі у відповідності до законодавчо визначених приписів;

2.яким чином, коли, МВС України планує виконати рішення суду та постанову Державної виконавчої служби України про допущення його до роботи, виконання обов'язків за посадою на якій він поновлений наказом МВС України;

3.яким чином повинен він діяти з огляду на наявність пункту 2 зазначеної постанови;

За результатами розгляду запиту, позивачу надано відповідь від 28 грудня 2011 року за вих. № 6/1/2-6215, в якій зазначено, що Міністерством внутрішніх справ України постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2011 року у справі №2а/0470/7145/11 допущена до негайного виконання та виконана в повному обсязі.

Статтею 40 Конституції України, визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація, є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», метою цього Закону, є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до п.2 ст.5 Закону України Про доступ до публічної інформації , доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»передбачено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону, визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції, відповідно до законодавства та рішення яких, є обов'язковими для виконання.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку про те, що відповідач надав позивачу повну, обґрунтовану відповідь на порушені у запитах на інформацію, питання. Крім того, зазначені відповіді надані в строк, передбачений ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Крім того, позивач клопотанням від 10.02.2012 року, просив визнати нікчемними в якості документів листи-повідомлення відповідача від 02.12.2011 року №6/1/2-М-2188, від 18.11.2011 року №15/4-1158зі, від 28.12.2011 року №6/1/2-М-6215. Зазначене клопотання судом до уваги не береться та залишається без задоволення, оскільки, до повноважень адміністративного суду не входить визнання нікчемності прийнятих відповідачем документів.

Також, листи-повідомлення Міністерства внутрішніх справ України, не носять для позивача ніяких правових наслідків та не породжують вчинення позивачем будь-яких дій, носять інформаційний, розяснювальний характер для позивача.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Клопотання щодо звільнення від сплати судового збору, не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що в Законі України «Про судовий збір», наведений вичерпний перелік осіб, який звільняється від сплати судового збору, однак, позивач не довів, що він, є одним з цих осіб та не надав відповідних доказів.

Колегія суддів, зазначає, що відповідно до ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито», від сплати державного мита звільняються позивачі робітники та службовці за позовами про стягнення заробітної плати й за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин.

Посилання позивача на те, що даний спір, є трудовим, є безпідставним та таким, що суперечить змісту позову, з якого вбачається, що предметом даного спору, ненадання інформації у порядку визначеному в Законі України «Про доступ до публічної інформації».

Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне, відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Тобто, здійснені позивачем документально підтвердженні судові витрати в розмірі 32 грн. 19 коп., не повертаються.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що заявлений позов, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-10, 11, 69, 70, 71, 86, 94, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про оскарження дій та бездіяльності субєкта владних повноважень відмовити повністю.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2