Справа № К/9991/13512/12-С
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/13512/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства «Тепловодсервіс» Сакської районної ради Автономної Республіки Крим про зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати комунальне підприємство «Тепловодсервіс» Сакської районної ради Автономної Республіки Крим надати йому заяву про реєстрацію роботодавця та копію свідоцтва про державну реєстрацію відповідача, а також звіт за формою № 10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2010 рік.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано комунальне підприємство «Тепловодсервіс» Сакської районної ради Автономної Республіки Крим подати до Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів заяву, копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та зареєструватися. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нове - про задоволення позову повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної скарги, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що комунальне підприємство «Тепловодсервіс» Сакської районної ради Автономної Республіки Крим зареєстровано як юридична особа Сакською районною державною адміністрацією Автономної Республіки Крим, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до інформації Сакського міськрайонного центру зайнятості за вих. № 541 від 11 лютого 2011 року у відповідача середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за 2010 рік складає 19 осіб, з них інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, - 0 осіб. 19 травня 2011 року за вих. № 04-4/3385 Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів зверталось до відповідача з вимогою щодо надання заяви про реєстрацію відповідача, а також звіту за формою № 10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2010 рік.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача подати до відділення Фонду заяву, копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, а також зареєструватися, та відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідачем не порушені права та законні інтереси позивача, а тому обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав та законних інтересів не відповідає змісту правовідносин, що склалися між сторонами.

Так, згідно з приписами частини третьої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до частин дев'ятої, десятої статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХII (далі - Закон № 875-ХII) спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді..

За змістом частин сьомої - десятої статті 19 Закону № 875-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, контролю за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту та сплати ними адміністративно-господарських санкцій, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відділення Фонду соціального захисту інвалідів з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, мають право в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, здійснювати перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подачі ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування, та сплати ними адміністративно-господарських санкцій.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Така відповідальність передбачена частиною другою статті 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Механізм проведення відділеннями Фонду соціального захисту інвалідів перевірок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), щодо дотримання ними вимог статей 19 і 20 Закону № 875-ХІІ визначено Порядком проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 (далі - Порядок).

У відповідності до пункту 2 Порядку предметом проведення перевірки є: реєстрація роботодавців у відділеннях Фонду; подання роботодавцями до відділень Фонду звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів; виконання роботодавцями нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; сплата роботодавцями суми адміністративно-господарських санкцій та пені.

Абзацом першим пункту 3 Порядку встановлено, що відділення Фонду за наказом його керівника може проводити планові та позапланові, виїзні та невиїзні перевірки.

Відповідно до пункту 5 Порядку позапланова виїзна перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за рішенням суду, у разі звернення фізичних та юридичних осіб про порушення роботодавцем вимог законодавства, за бажанням роботодавця та у разі неподання роботодавцем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів або подання такого звіту з помилками, що призвели до несплати суми адміністративно-господарських санкцій або сплати їх у неповному обсязі.

Згідно з положеннями пункту 6 Порядку роботодавець повинен створити умови для проведення планових та позапланових виїзних перевірок уповноваженою посадовою особою відділення Фонду за умови пред'явлення ним службового посвідчення і направлення на перевірку, підписані керівником та скріплені печаткою відділення Фонду. У направленні на перевірку зазначається дата його видачі, назва відділення, мета, вид перевірки (планова або позапланова), підстава, дата її початку і закінчення, посада та прізвище уповноваженої особи.

За правилами абзацу першого пункту 11 Порядку після проведення планової та позапланової перевірки уповноважена посадова особа відділення Фонду складає акт, а абзацом восьмим цього пункту встановлено, що уповноважена посадова особа відділення Фонду зазначає в акті стан дотримання роботодавцем законодавства, а у разі недотримання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідний закон.

Згідно з пунктом 12 Порядку роботодавець може усунути виявлені порушення під час проведення перевірки або протягом десяти робочих днів після підписання акта.

Отже, виходячи зі змісту зазначених правових норм, за відділеннями Фонду закріплено право проведення перевірок роботодавців, за наслідками проведення яких складається акт із зазначенням детального опису виявлених порушень з посиланням на відповідний закон, при цьому підставою для проведення перевірки може бути звернення фізичних та юридичних осіб про порушення роботодавцем вимог законодавства.

Як правильно встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, відділення Фонду не проводило перевірок відповідача щодо його реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, а в матеріалах справи відсутні акти, в яких було б зазначено про наявні порушення законодавства з боку відповідача.

Натомість, в обґрунтування позовних вимог відділення Фонду посилається на вимогу від 19 травня 2011 року за № 04-4/3385, яка направлялась відповідачу та була складена на підставі вимоги Прокуратури Автономної Республіки Крим щодо прийняття заходів реагування до правопорушників, які ухиляються від виконання вимог статей 19, 20 Закону № 875-ХІІ.

Проте ні Законом № 875-ХII, ні Порядком не передбачено направлення відділенням Фонду такої вимоги роботодавцям з метою усунення порушень законодавства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не був позбавлений права на проведення позапланової виїзної перевірки роботодавця стосовно його реєстрації у відділенні Фонду на підставі зазначеного звернення Прокуратури Автономної Республіки Крим в межах повноважень, наданих Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2011 року за № 528/19266, Порядком та Законом № 875-ХII незалежно від реєстрації відповідача в ньому, що узгоджується зі змістом положень зазначених нормативно-правових актів.

За таких обставин права та законні інтереси позивача порушені не були, оскільки відділення Фонду не скористалось наданим йому повноваженням, а саме не провело перевірку відповідача у порядку та строк встановлений законодавством, не склало відповідний акт із зазначенням детального опису виявлених порушень з посиланням на відповідний закон та не запропонувало йому усунути їх у встановлений Порядком строк.

Вимога позивача щодо зобов'язання відповідача надати звіт за формою № 10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2010 рік також не підлягає задоволенню, оскільки за змістом частини дев'ятої статті 19 Закону № 875-ХII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів, а абзацом 1 пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування встановлено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Таким чином, поданню звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів передує реєстрація роботодавця, а в даному випадку відповідач не зареєстрований у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача подати до відділення Фонду звіту за формою № 10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2010 рік, дійшли правильного висновку щодо невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права та відсутності підстав для задоволення позовної вимоги.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судових рішеннях, не спростовуються, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2012 року та змінену постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.