Справа № 22-а-22510/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про зобов»язання провести перерахунок доплати до пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

14.01.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про зобовязання провести перерахунок доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області щодо перерахунку та виплаті ОСОБА_1 доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області провести перерахунок доплати до пенсії та виплатити ОСОБА_1 згідно ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати щомісячно в розмірах, визначених в Законі про Державний Бюджет України на відповідний рік, за період з 22.05.2008 по 31.12.2009 року з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві, як непрацюючий пенсіонер. Відповідно до паспорта позивача вона зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з Постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року Білоцерківський район Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн.

ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача, вважала, що отримує доплату значно нижчу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з чим погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року за № 6-рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 30 статті 71 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок доплати до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі, передбаченому Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів".

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та зобов»язання відповідача провести перерахунок розміру пенсійного забезпечення позивача за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем суду не було надано доказів пропущення строків з поважних причин.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно зобов»язав відповідача нарахувати та виплатити належні позивачу виплати за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року оскільки відповідно до вимог вищенаведених ст.ст. 99, 100 КАС України, а також на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10/рп враховуючи обсяг позовних вимог, суду необхідно було зробити це з 14.01.2009 року по 31.12.2009 року.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2010 року в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква провести перерахунок та доплати до пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплату, встановивши її в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної відповідно ст. ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року змінити:

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква провести перерахунок та доплати до пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплату, встановивши її в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної відповідно ст. ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік, за період з 14.01.2009 року по 31.12.2009 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: