Справа № 2а-4797/09/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 р. Справа № 18454/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Каралюса В.М.

Суддів Олендера І.Я. , Улицького В.З.

при секретарі судового засідання Балко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Львівського обласного військового комісаріату про зобовязання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Львівського обласного військового комісаріату в якому з урахуванням уточнених позовних вимог /а.с.83/ просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати позивачу 69705,60 грн. Стягнути з Міністерства оборони України недоотриману позивачем суму грошового забезпечення, що складає 69705,60 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII військовослужбовці отримують грошове забезпечення до складу якого входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення. Однак, позивачу розмір грошового забезпечення було визначено згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності вйськовослужбовців, військовозобов»язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, з наступними змінами та доповненнями, без врахування додаткових видів грошового забезпечення, що значно звужує права позивача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2010 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 58950 грн. 72 коп. Зобов»язано стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 58950 грн. 72 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми, які визначають складові грошового забезпечення передбачені законом, як актом вищої юридичної сили, а не постановою уряду, яка звужує поняття грошового забезпечення, зазначеного ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Міністерства оборони України, вважає її такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства та права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, зокрема, що позивачу повинні були виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, яке він отримував на день звільнення з військової служби. При цьому для нарахування грошової допомоги повинні були братись лише посадовий оклад, оклад за військове звання, відсоткова надбавка за вислугу років, як це прямо передбачено пп.4 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 з наступними змінами та доповненнями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є інвалідом III групи, причина інвалідності - травма, пов»язана з виконанням обов»язків військової служби.

На підставі рішення Міністерства оборони України (протокол №1 від 30.01.2009 року) та наказу військового комісара Львівського обласного військового комісаріату від 01.06.2009 року №124 позивачу виплачено 88704 грн. 00 коп. одноразової грошової допомоги, в порядку та умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 із врахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавка за вислугу років.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру грошового забезпечення позивачу, як інваліду III групи, підлягає застосуванню не постанова Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року, яка звужує поняття грошового забезпечення визначеного у ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У відповідності до вимог ч.2 ст.16 Закону позивачу виплачуєть одноразова грошова допомога у розмірі до п»ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Однак, на думку колегії суддів, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо визначення складових грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, постанова суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції в повному обсязі захистив права та законні інтереси позивача, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч. 1 ст. 198, 200, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2010 року у справі № 2а-4797/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691-VI від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Каралюс В.М.

Судді Олендер І.Я. , Улицький В.З.

Повний текст ухвали виготовлено 17.05.2010 р.