Справа № 2а-3477/10/1770
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"22" квітня 2011 р. Справа № 2а-3477/10/1770

номер рядка статистичного звіту 8.2.8

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" січня 2011 р. у справі № 2а-3477/10/1770 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 9 червня 2010 року було відмовлено.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_2 вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не були враховані вимоги пп.4.4.1 п.4.1 ст.4 Закону України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", відповідно до якого у разі коли норма Закону чи іншого нормативно-правового акту припускають неоднозначне трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Також було зазначено, що повернення на звичайну систему оподаткування з наступного кварталу - це єдина можлива санкція за перевищення граничного обсягу виручки в сумі 500 тис. грн. До закінчення кварталу, в якому перевищено встановлений граничний обсяг виручки, підприємець залишається платником єдиного податку та користується відповідними правами. Доходи такого підприємця (в тому числі й доходи понад 500 тис. грн.) за цей квартал обкладаються єдиним податком.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 об'єднаною державною податковою інспекцією було проведено документальну планову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 , за період з 01.04.2007р. по 31.03.2010р. За наслідками перевірки складено акт від 03.06.2010р. , у висновках якого зазначено про порушення позивачем:

- абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу України №436-1V від 16.01.2003р. із змінами та доповненнями, абз."а" п.19.1 ст.19 ЗУ "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. №889-ІV із змінами та доповненнями; абз.1 ст.1 Указу Президента України від 03.07.1998р. №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" та Інструкції "Про прибутковий податок податок з громадян", затвердженої наказом ГДПІ від 21.04.1993р. №12 із змінами та доповненнями, в результаті чого перевіркою донараховано 4310,50 грн. податку з доходів фізичних осіб СПД за 2 кв. 2009 року.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення від 09.06.2010 року №/0, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем прибутковий податок на доходи від підприємницької діяльності та інші доходи громадян на загальну суму 4310,50грн.

Визнаючи неправомірним та скасовуючи податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 ОДПІ від 9.06.2010 р. № /0, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Згідно з пп.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. №889-ІV (далі Закон №889-ІV) оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством із цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Таким спеціальним законодавством, зокрема, є Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р. №727/98 (далі Указ №727/98), яким запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва.

Положеннями статті 1 Указу №727/98 передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Отже, реалізація права суб'єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог.

При цьому, єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Водночас, порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу №727/98, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до суб'єкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Приписами статті 6 Указу №727/98 визначено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

Відповідно до статті 2 Указу №727/98 фізична особа, зареєстрована як платник єдиного податку, сплачує такий податок за ставкою, встановленою місцевими радами за місцем державної реєстрації платника, залежно від виду його діяльності. При цьому, лише за умов додержання приписів зазначеного Указу, доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника податку та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Згідно з абз.4 ч.1 ст.6 Указу №727/98 платник єдиного податку не є платником податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України №507 від 16.03.2000р. "Про роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727" передбачено, що на суб'єктів малого підприємництва-фізичних осіб, які відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 6, не є платниками податку на доходи фізичних осіб, не поширюються вимоги розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992 року (у частині доходів від провадження підприємницької діяльності, що здійснюється відповідно до зазначеного Указу). Тобто, платники єдиного податку не є платниками податку на доходи фізичних осіб лише щодо тих доходів, які одержані від провадження підприємницької діяльності, що здійснюється відповідно до Указу №727/98.

В силу вимог ч.3 ст.11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва" від 19.10.2000р. №2063-III, спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд з діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Аналогічне положення міститься в ст.4 Указу №727/98.

Загальна система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб регламентована, зокрема ст.ст.13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992р. №13-92 (далі Декрет №13-92) та п.7.1 ст.7, п.19.1 ст.19 Закону №889-IV.

Відповідно до п.22.10 ст.22 Прикінцевих положень Закону №889-IV до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992 року, який застосовується з урахуванням положень п.9.12 ст.9 Закону.

Зважаючи на викладене, несплата податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено для платників єдиного податку, можлива лише в разі дотримання суб'єктом малого підприємництва умов перебування на спрощеній системі оподаткування. Зазначене стосується також і відповідності граничного обсягу виручки платника єдиного податку розмірам, визначеним Указом №727/98.

Згідно зі статтею 5 Указу №727/98 в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

За таких обставин, оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, спеціальним законодавством, зокрема, є Указ Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі Указ), яким запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку субєктів малого підприємництва.

Положеннями статті 1 Указу передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Отже, реалізація права субєкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою субєктом підприємницької діяльності з додержанням вимог цього Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Водночас порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки за рік, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до субєкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Приписами статті 6 Указу визначено, що субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

Відповідно до статті 2 цього Указу фізична особа, зареєстрована як платник єдиного податку, сплачує такий податок за ставкою, встановленою місцевими радами за місцем державної реєстрації платника, залежно від виду його діяльності. При цьому, лише за умов додержання приписів зазначеного Указу, доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника податку та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сімї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Таким чином, несплата податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено для платників єдиного податку, можлива лише в разі дотримання субєктом малого підприємництва умов перебування на спрощеній системі оподаткування. Зазначене стосується також і відповідності граничного обсягу виручки платника єдиного податку розмірам, визначеним Указом.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.

За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

Відтак з огляду на зясований судом факт перевищення СПД ОСОБА_2 граничного обсягу виручки, установленої для платників єдиного податку, ДПІ було правомірно донараховано оспорювану суму податку з доходів фізичних осіб на суму такого перевищення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст.195,197, 200, 206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 особа - підприємець ОСОБА_2 вул.Соборна,93,смт.Володимирець,Рівненська область,34300

3- відповідачу ОСОБА_3 об'єднана державна податкова інспекція м-н.Будівельників 1,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400