Справа № 2а-2727/09
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2010 р. Справа № 90887/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів Обрізка І.М., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про перерахунок пенсії по інвалідності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в жовтні 2009 року звернувся з позовом в суд до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та просив визнати неправомірними дії щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності згідно ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком та зобовязання провести перерахунок з 01.01.2008 року як інваліду I групи, захворювання якого повязане з роботою по ліквідації наслідків на ЧАЕС у відповідності до вимог ст. ст.. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», державної пенсії, виходячи з розміру десяти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, виходячи з розміру 100% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплатити недоплачену суму пенсії

В обґрунтування своїх вимог вказує, те що він являється учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС. Відповідно до ст. 14 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 01 березня 2007 року його захворювання перебуває у причинному звязку із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З 26.03.2007 року йому встановлена 1 група інвалідності. Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що особам віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів I групи в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 54 вищезгаданого Закону в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 1 групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до пенсійного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ст. 58 Закону України про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни, щодо розміру прожиткового мінімуму, однак відповідач з 01.01.2008 року продовжує виплачувати йому пенсію не в повному розмірі відповідно до постанов КМ України.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2009 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 з 22.05.2008 року пенсії по інвалідності відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 перерахунок державної та додаткової пенсії інваліда І групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС , згідно ст. ст. 50 ч. 1, 54 ч. 4, 67 ч.3 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка згідно ч. 1 ст. 28 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», та виплатити йому недоплачену суму державної та додаткової пенсії з 22.05.2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу в якій, просить апеляційну скаргу задоволити, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2009 року скасувати. В обґрунтування своїх вимог управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області покликається на постанову Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року №1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанову Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, постанову Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року та доводиться непоширенням на дані правовідносини ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, I категорії, інвалідом I групи, що підтверджується копією посвідчення Серії А № 127981 від 11.04.2007 року (а.с.9) та довідкою медикосоціальної експертної комісії серії МСЕ№202218 від 26.03.2007 року (а.с.10), перебуває на відповідному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області.

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія позивачу відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інваліда I групи не може бути нижчою, як десять мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону додаткова пенсії за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам I групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають не постанови Кабінету Міністрів України, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки згідно ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно з ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів слід також зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» були внесені зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які були визнані неконституційними з 22.05.2008 року тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином у 2008 році, а саме з 22 травня дня прийняття Конституційним судом України рішення № 10 рп/2008 у відповідача виникло чергове зобовязання перерахувати державну та додаткову пенсію у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції Закону до 01 січня 2008 року.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області є неаргументованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2009 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691-IV від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.О.Яворський

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_2

Повний текст

виготовлено та підписано

27.04.2010р.