Справа № 2а-573/09
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 р. Справа № 88201/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Улицького В.З.

Суддів Олендера І.Я. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Неміш О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заборгованості,

встановила:

У квітні 2009 року громадянка ОСОБА_1 звернулася з позовом до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заборгованості.

Позивачка свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є матірю малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», їй як особі яка здійснює догляд за двома малолітніми дітьми повинна виплачуватися допомога в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Вважаючи, що виплата по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 2006-2009 роки здійснювалась не в повному розмірі, позивачка звернулася до суду.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2009 року позов задоволено частково. Зобовязано Франківський відділ соціального захисту населення управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період роботи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржили Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, ОСОБА_1. Вважають, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Зокрема відділ соцзахисту посилається на те, що статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Просить у задоволенні позову відмовити. ОСОБА_1 вказує на те, що Рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року суперечать Конституції, а тому братися до уваги не можуть. Просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги апелянтів слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є матірю малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» має право на отримання допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі встановленому прожитковим мінімумом для дітей віком до шести років.

Що стосується вимог позивача за 2006 рік, то суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що такі задоволенню не підлягають, оскільки така допомога проводилась відповідачем у відповідності до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», відповідно до змін, внесених Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», який на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним визнаний не був та своєї чинності не втратив, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа №6-рп/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Положення статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення (ст. 73 ЗУ «Про конституційний суд»).

Статтею 62 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 434 гривні, з 1 квітня - 463 гривні, з 1 жовтня - 470 гривень.

Відповідно до ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує (правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційною норму статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою було обмежено дію ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», щодо виплати матерям допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то підставні є вимоги позивачки по перерахунку та виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно.

Щодо позовних вимог про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в наступних розмірах: з 01 січня 526 грн., з 01 квітня 538 грн., з 01 липня 540 грн., а згідно пункту 23 цього Закону, підпункт 8 пункту 8 з розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців».

Саме тому, у 2008-2009 роках, нарахування та виплата вказаної допомоги здійснювались відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та положень Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності», якими визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., і дане положення рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 року не було визнано неконституційним.

Відповідно до ч.2 п. 22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний (тобто 130 гривень), подається в установленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). Тобто, у випадку, якщо особа не подає довідки про склад сім'ї та декларацію про доходи та майновий стан або різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців менша за 130 гривень, допомога особі призначається в мінімальному розмірі, тобто 130 гривень.

У матеріалах справи відсутні вищенаведені документи, тому безпідставними є позовні вимоги за 208-2009 роки.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції поновивши позивачу строк на звернення за захистом своїх прав, попри наполяганні відповідача на відмову в задоволенні адміністративного позову у звязку із пропуском позивачем строку для звернення до адміністративного суду, ненавів обставин, які свідчать про поважність причин пропуску строку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 102 КАС України судова колегія вбачає підстави для відмови в задоволенні позовних вимог за 2007 рік, у звязку із пропуском позивачем строку на звернення до суду за захистом своїх прав та беручи до уваги те, що відповідач наполягає на застосування у спірних правовідносинах ч. 1 ст. 100 КАС України. Відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2, до досягнення ним трирічного віку, на думку колегії суддів не відповідає обставинам справи та суперечить нормам процесуального права.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційні скарги Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та ОСОБА_1 задоволити частково. Скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2009 року у справі №2а-573/09 та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двох місяців може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного суду України в порядку цивільного судочинства.

Головуючий суддя Улицький В.З.

Судді Олендер І.Я. , Каралюс В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30.07.2010 р