Справа № 804/8118/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2015 рокусправа № 804/8118/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 (дов.від 01.04.2015 року)

відповідача: - ОСОБА_3 (дов.від 20.05.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 р. у справі № 804/8118/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ"

до Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

"03" липня 2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» :

- № НОМЕР_1 від 12.06.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1 383 171 гривень (в тому числі, за основним платежем 922 114 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 461 057 грн.);

- № НОМЕР_2 від 12.06.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 189 119 гривень (в тому числі, за основним платежем 126 079 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 63 040 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків податкового органу щодо виявлених порушень податкового законодавства, оскільки реальність здійснення позивачем господарської діяльності та правомірність відображення її результатів в податковому обліку підтверджено належним чином оформленою первинною документацією.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 р. у справі № 804/8118/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ" до Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Постанову суду мотивовано встановленням факту реальності здійснення господарської діяльності позивачем та правомірність відображення їх результатів в податковому обліку. Так, судом зазначено, що висновки податкового органу щодо нікчемності укладених угод ґрунтуються на наявності податкової інформації щодо перевірки контрагентів позивача, яким встановлено нереальність здійснення господарської діяльності вказаними підприємствами, проте з огляду на те, що податковий орган не звертався до суду з позовом про визнання недійсними угод ТОВ «Міратон-Лідер», ОВ «Техномашсервіс», ТОВ «НТМ», ТОВ «Укртарстандарт», ТОВ «КСА», ТОВ «Днепр-Строй-Система», ПП «АТМ», ТОВ «А.В.А.Н.Г.А.Р.Д» ТОВ «Тегросс ДТК» та ТОВ «Торгівельний Дім «Інтера», таке твердження є протиправним, оскільки визнавати угоди недійсними чи нікчемними податковий орган не уповноважений, а висновки на підставі припущень та домислів не можуть слугувати підставою для притягнення платника податків до відповідальності.

Не погодившись з постановою суду, Державною податковою інспекцією в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 р. у справі № 804/8118/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють висновки акту перевірки позивача. Скаржник вказує на те, що не в повному обсягу встановлено та досліджено обставини по справі. Вважає, що суд безпідставно не приділив уваги тому факту, що під час перевірки контрагентів позивача останніми не надано документів, що підтверджують реальність здійснення господарської діяльності, а отже відповідно правочини укладені з такими контрагентами є нікчемними по ланцюгу постачання. Судом не досліджено наявність у контрагентів позивача матеріально-технічних засобів та інших ресурсів необхідних для здійснення господарської діяльності.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи посадовими особами ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «УКРТАРАСТАНДАРТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 18.05.2015 року № 382/2202/37004482 яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення вимог податкового законодавства, а саме:

- пп.14.1.191., пп.14.1.257. пункту 14.1 статті 14 розділу ІІІ, п.135.1., пп.135.5.4. п.135, п.138.2, п.138.4., пп.138.8.1 п.138.8. ст..138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у 2013 році на 922 114 грн., в т.ч.: 2013 рік 510 969 грн.; 2014 рік 411 145 грн.;

- п.185.1. ст.185, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість всього в сумі 126 079 грн.

На підставі Акту податковим органом винесено

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 12.06.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1 383 171 гривень (в тому числі, за основним платежем 922 114 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 461 057 грн.);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_2 від 12.06.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 189 119 гривень (в тому числі, за основним платежем 126 079 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 63 040 грн.).

Не погодившись з позицією податкового органу, вважаючи винесені рішення необґрунтованими та протиправними позивач звернувся д суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно до пояснень представника позивач, що підтверджені матеріалами справи, протягом перевіряє мого періоду позивач мав господарські відносини з ТОВ «Міратон-Лідер», ОВ «Техномашсервіс», ТОВ «НТМ», ТОВ «Укртарстандарт», ТОВ «КСА», ТОВ «Днепр-Строй-Система», ПП «АТМ», ТОВ «А.В.А.Н.Г.А.Р.Д» ТОВ «Тегросс ДТК» та ТОВ «Торгівельний Дім «Інтера» з приводу виконання угод постачання товарів.

Як вбачається з матеріалів справи спірну суму доходів позивачем сформовано з приводу реалізації товарів на підставі виконання :

- договорів поставки №11 від 01.03.2013 року, №5 від 01.02.2013 року, відповідно до яких позивачем поставлено товару ТОВ «Міратон-Лідер» на загальну суму 730 185,40 грн.;

- договору поставки, відповідно до якого позивачем поставлено товару ТОВ «Техномашсервіс» на загальну суму 448 000 грн.;

- договору поставки, відповідно до якого позивачем поставлено товару ТОВ «НТМ» на загальну суму 313 893,34 грн.;

- договору поставки №442011 від 01.12.2011 року, відповідно до якого позивачем поставлено товару ТОВ «Днепр-Строй-Система» на загальну суму 302 443 грн.;

- договорів про відступлення права вимоги від 06.03.2014 року №6/3-1, від 06.03.2014 року №6/3-2, від 10.03.2014 року №10/3, від 12.03.2014 року №14/3, відповідно до яких позивачем поставлено товару ТОВ «КСА» на загальну суму 1 862 925,50 грн.

Реальність здійснення господарських операцій підтверджено наданими до перевірки документами: договорами постачання, договорами про відступлення від права вимоги, товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, сертифікатами якості товару, податковими накладними та платіжними дорученнями.

Податковий орган на підставі актів про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Міратон-Лідер», ТОВ «Техномашсервіс», ТОВ «НТМ», ТОВ «Дніпр-Строй-Система» та ТОВ «КСА» дійшов висновку щодо неможливості підтвердження реального характеру здійснення господарської діяльності між зазначеними контрагентами та позивачем, та, відповідно протиправність відображення результатів господарської діяльності за даними відносинами в податковому обліку.

Крім того, у звязку зі встановленням відсутності обєктів оподаткування по операціях з продажу товарів ТОВ «Міратон-Лідер», ТОВ «Техномашсервіс», ТОВ «НТМ», ТОВ «Дніпр-Строй-Система» та ТОВ «КСА» податковим органом здійснено висновок про заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 126 079 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками податкового органу з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Предмет доказування у справах, повязаних із формуванням сум податкових зобовязань або податкового кредиту становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення зазначених сум податку підприємства.

Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, має бути доведеним факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Міратон-Лідер», ТОВ «Техномашсервіс», ТОВ «НТМ», ТОВ «Дніпр-Строй-Система» та ТОВ «КСА».

Проте, як вбачається з акту перевірки, який став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, податковим органом взагалі не досліджувались господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами, за наслідками яких позивачем віднесено до складу доходів суми отриманих від покупців коштів. Висновки про заниження позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість зроблені не з огляду на вищенаведені норми матеріального права, а з огляду на фінансово-господарську діяльність контрагентів позивача, яка, на думку податкової служби, свідчить безтоварність проведених операцій та нікчемність укладених догод.

Між тим, зробивши висновки про нікчемність укладених правочинів податковий орган не врахував, що згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 Цивільного кодексу України визначено обєктивну сторону нікчемного правочину, тобто визначено ознаки, за наявності яких укладений правочин можливо кваліфікувати як нікчемний. Податковим органом, в акті перевірки не наведено, визначених нормою права, ознак, які б свідчили про нікчемність укладених позивачем правочинів. Відсутність у постачальника основних засобів, складських приміщень, трудових ресурсів, що на думку ДПІ, унеможливлює здійснення господарської діяльності, не є тими ознаками, які характеризують правочин нікчемним.

Крім цього, для кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України та застосування відповідних наслідків, необхідною та обовязковою умовою є наявність умислу у формі вини, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Як вбачається з Акту перевірки, обґрунтовуючи нікчемність правочину, податковий орган посилався на ст.203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Натомість, у якій частині зміст правочинів, які укладено між позивачем та контрагентами, суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, податковий орган не зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Міратон-Лідер», ТОВ «Техномашсервіс», ТОВ «НТМ», ТОВ «Дніпр-Строй-Система» та ТОВ «КСА» укладено договори постачання товарів. При укладенні договорів їх сторонами було досягнуто усіх істотних умов, договори укладені у письмовій формі, як того вимагає цивільне законодавство, і спрямовані на встановлення правовідносин, в контексті ст. 626 ЦК України.

Отже, зміст зазначеного правочину не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Крім цього, як вбачається з Акту перевірки, нікчемність укладених правочинів податковий орган повязує з тим, що сторонами укладено угоди, які не спрямовані на настання реальних наслідків, що такими угодами обумовлені.

Тобто, перевіряючими особами, в Акті перевірки, вказано на ознаки фіктивних правочинів, які, згідно зі ст..234 ЦК України, вчинюються без наміру створення правових наслідків, що обумовлюються цими правочинами.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Доказів того, що вищевказані договори визнано судом недійсними, відповідачем суду не надано.

Доводи скаржника щодо безпідставного відхилення доказів сумнівності контрагентів, й відповідно нереальності здійснення господарської діяльності судом першої інстанції, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Колегія суддів зазначає, що акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача не є належним доказом нереальності господарських операцій, нікчемності угод оскільки за умови складення вказаного акту фіксується факт наявності перешкод для здійснення податкового контролю органом ДПС щодо платника, однак реальність господарських операції такого платника не є предметом перевірки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в силу закону отримання податковим органом акту зустрічної перевірки чи довідки, в котрих викладені певні висновки про вчинення контрагентом платника порушень податкового законодавства, або відсутність за місцезнаходженням, не звітуванням, та вчинення нікчемних, безтоварних правочинів, які не відбулися, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному виявленню та доведенню факту вчинення платником податків порушень закону.

Акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є беззаперечним та безумовним документом, що підтверджує обставини фактично вчиненої господарської операцій між позивачем та його безпосереднім контрагентом.

Так само, щодо послання скаржника на те, що контрагентами позивача по операціям постачання не відображено у власному податковому обліку суми витрат та відповідні податкові зобовязання, витрачені на придбання товарів у ТОВ «Укртарастандарт».

Юридична відповідальність має індивідуальний характер, порушення контрагента позивача щодо звітування та сплати податкових зобов'язань зокрема тих, що виникли за наслідками придбання ТМЦ у позивача не є доказом порушення податкового законодавства, неправильного формування доходів та податкового кредиту позивачем.

Твердження відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, виробничих ресурсів, не підтвердженого наладженими доказами та не спростовує реальності операцій виконання робіт (надання послуг) позивачу.

В межах податкової перевірки позивача, а так само при здійсненні податкового контролю контрагентів позивача не досліджено можливість залучення трудових, технічних транспортних та інших ресурсів для здійснення операцій з надання послуг.

Відповідачем не спростовано фактичного здійснення позивачем господарських операцій, які в подальшому відображено в податковому обліку підприємства. Зауважень до податкових накладних, які в силу податкового закону є підставою для формування податкових показників, відповідачем не зазначено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що у спірних господарських операціях недоліки оформлення чи відсутність товарно-транспортних накладних не є визначальною обставиною для визначення наявності чи відсутності у платника права на віднесення отриманих сум до складу доходів, оскільки товарно-транспортна накладна не є єдиними первинним документом, яким може підтверджуватися факт господарських взаємовідносин між сторонами.

Отже, фактичні обставини справи засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентами, та правомірне формування податкових зобовязань та податкового кредиту, а тому донарахування позивачу податкових зобов'язань, штрафних санкцій є безпідставним.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 р. у справі № 804/8118/15 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 р. у справі № 804/8118/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко