Справа № 2-а-575/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"05" жовтня 2011 р. Справа № 2-а-575/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "14" березня 2011 р. у справі № 2-а-575/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області і просила зобов'язати відповідача поставити її на чергу для отримання компенсації в розмірі 14247 грн. за здані нею нежитлові приміщення.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 14 березня 2011 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати і ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом 1-ої інстанції норм матеріального права.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду. Позивач надала заяву, в яуій просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача в наданих до суду запереченнях просив розглянути справу без його участі.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до направлення на переселення в даний час проживає в квартирі в м. Миронівка Київської області та не має змоги користуватися нежитловими приміщеннями, які знаходяться в зоні радіоактивного забруднення (раніше проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1).

Відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядження КМ України № 17, від 12.01.1993 р., смт. Діброва Олевського району Житомирської області відноситься до зони радіаційного забруднення.

Задовольняючи позов, суд 1-ої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» кожен громадянин, який проживає у зоні радіоактивного гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, а тому, суд вважає, що відмовляючи позивачці в постановці на чергу для отримання компенсації, відповідач обтяжує її становище й примушує використовувати належне позивачу на праві власності майно в небезпечних для здоров'я умовах відносно постійного місця проживання.

Згідно ст.35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст.4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Судом 1-ої інстанції також встановлено, що позивачем у відповідності з вимогами ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведена оцінка нежитлових приміщень. Вартість їй становить 14247 грн. Оцінка вартості втраченого нерухомого майна відповідачем не оспорювалася.

Стаття 35 Закону не містить будь-яких обмежень в даному випадку щодо виплати компенсації з підстав, зазначених відповідачем. Відсутні зазначені посилання і в Положенні про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою KM України № 755 від 15.07.1997р.

Статтею 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" надано право визначати порядок застосування Закону лише Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 10 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 20.09.2005р., виплата компенсацій громадянам за нерухоме майно, що втрачене у разі відселення або самостійного переселення з території зон радіоактивного забруднення, та перерахунок компенсацій, виплачених громадянам у період 1992-1996 років, проводиться за попереднім місцем їх проживання уповноваженими органами у порядку черговості за списками, затвердженими відповідними органами місцевої виконавчої влади, на підставі Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року № 755, за умови надходження коштів на зазначені цілі.

Органом виконавчої влади, який складає зазначені списки, формує чергу та виплачує компенсацію, визначено ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації.

З урахуванням всіх обставин суд 1-ої інстанції прийшов до висновку, що позов у частині постановки на чергу для отримання компенсацій підлягає задоволенню.

Колегія суддів також вважає, що лист Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.06 № 363/0/15-06/20 правомірно судом 1- ої інстанції не взято до уваги, так як ним порушуються вимоги ст.50 Конституції України і він не відповідає вимогам Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою KM України № 755 від 15.07.1997р.

Колегія суддів погоджується з тим, що дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації щодо відмови позивачу у прийнятті на чергу для отримання компенсації за здане майно, є неправомірними та не відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 2 КАС України.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що постанова Олевського районного суду Житомирської області від 14 березня 2011 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 197, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 14 березня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області вул.Привокзальна 5,м.Олевськ,Житомирська область,11002

4 - Дружбівської селищної ради Олевського району Житомирської області, смт. Дружба, Олевського району, 11024