Справа № 2а-5119/09/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 р. Справа № 2691/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Носа С.П.

Суддів Шавеля Р.М. , Ліщинського А.М.

при секретарі судового засідання Козира В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 травня 2009 року, Сихівським районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року в справі № 2а-154/08, яку допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 з 19 лютого 2008 року на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 грудня 2008 року по 28 квітня 2009 року в сумі 14427 грн. 04 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що протиправна бездіяльність відповідача полягає у невиконанні постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року, а також невиконанні виконавчого листа виданого на підставі вказаної постанови, яку допущено до негайного виконання.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2009 року, у звязку з тим, що провадження у справі відкрито без дотримання правил предметної підсудності, таку передано до Львівського окружного адміністративного суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2009 року позов задоволено частково. Постановлено: визнати протиправною бездіяльність Головного управління юстиції у Львівській області щодо невиконання постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року в справі № 2а-154/08, яку допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з 19 лютого 2008 року; стягнути з Головного управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 8143 грн. 12 коп.

Суддя у 1-ій інст. ОСОБА_2 Справа № 2а-5119/09/1370Рядок статзвіту № 2.6.1 Суддя-доповідач ОСОБА_3 Справа № 2691/10/9104

середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 02 грудня 2008 року по 28 квітня 2009 року). В решті позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що оскільки постанову Сихівського районного суд м. Львова від 01 грудня 2008 року в справі № 2а-154/08 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено судом до негайного виконання, апеляційне оскарження останнього жодним чином не звільняє відповідача від покладеного законом обовязку негайно виконати таке рішення суду. Крім того, розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу зроблено без урахування вимог п. 3, 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 2009 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Головним управлінням юстиції у Львівській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління юстиції у Львівській області щодо невиконання постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року в справі № 2а-154/08.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у разі невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку, примусове виконання рішень судів, за яким боржником виступають органи державної влади обласного рівня, відповідно до ч. 1 ст. 20-1 Закону України «Про державну виконавчу службу»покладено на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Лише 15 квітня 2009 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з виконання виконавчого листа, виданого 09 грудня 2008 року Сихівським районним судом м. Львова. На виконання зазначеної постанови 27 квітня 2009 року Головним управлінням юстиції у Львівській області видано наказ № 304-К про поновлення на посаді ОСОБА_1

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що згідно наказу Головного управління юстиції у Львівській області № 134-К від 18 лютого 2008 року, позивача звільнено з посади старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року в справі № 2а-154/08 наказ № 134-К від 18 лютого 2008 року визнано незаконним, поновлено позивача на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, стягнено з Головного управління юстиції у Львівській області 27586 грн. 84 коп. за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції допущено до негайного виконання.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2009 року, прийнятою за наслідками перегляду вказаної постанови в апеляційному порядку таку залишено без змін.

Рішення суду, що набрали законної сили або у яких допущено судом негайне виконання, є обовязковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (Частина 5 ст. 124 Конституції України, ст. КАС України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій України»).

Якщо уповноважена сторона відмовляється виконати рішення суду, воно може бути виконано у примусовому порядку відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу»та «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження», а також прийнята на основі цього Закону Інструкція «Про проведення виконавчих дій», затверджена наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року визначають умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження»рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. У разі невиконання власником або уповноваженим ним органом (посадовою особою) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника державний виконавець застосовує до них штрафні санкції та інші заходи, передбачені цим Законом.

Аналіз вищенаведеного, на думку колегії суддів, свідчить, що у разі невиконання судового рішення у добровільному порядку (у тому числі допущеного до негайного виконання), обовязковість судового рішення забезпечується можливістю його примусового виконання та юридичною відповідальністю за невиконання судового рішення.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного дня після одержання документів, зазначених у статті 18 цього Закону, і у порядку, встановленому цим Законом, проводить відповідні виконавчі дії.

Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року, однак постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 12 лютого 2009 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-154 виданого 06 лютого 2009 року Сихівським районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з 19 лютого 2008 року з підстав предявлення виконавчого документа не за підвідомчістю виконання рішення.

15 квітня 2009 року, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-154 виданого 06 лютого 2009 року Сихівським районним судом м. Львова.

На виконання вказаної зазначеної постанови, 27 квітня 2009 року Головним управлінням юстиції у Львівській області видано наказ № 304-К про поновлення на посаді ОСОБА_1

Тобто, на думку колегії суддів, невиконання постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року в справі № 2а-154/08 у добровільному порядку, а лише після звернення позивача до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання останнього свідчить не про протиправну бездіяльність відповідача, а лише про затримку у виконанні останнього, оскільки рішення суду виконано відповідачем добровільно в строк встановлений постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4 від 15 квітня 2009 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що притягненню винних осіб до відповідальності за невиконання рішення суду про поновлення на роботі обовязково передують процедурні заходи примусового виконання, зокрема, в даному випадку, передбачені ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, згідно ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто, період невиконання відповідачем рішення суду, в даному випадку постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01 грудня 2008 року в справі № 2а-154/08, з моменту набрання ним законної сили до моменту винесення наказу про поновлення на роботі позивача та фактичного допуску його до роботи, на думку колегії суддів, є періодом перебування працівника (позивача) у вимушеному прогулі, а тому судом першої інстанції вірно задоволено позов в цій частині.

Поряд з цим, колегія суддів визнає правильність обчисленого судом першої інстанції розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 2009 року та наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, що стосуються даного питання.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її спростовують.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2009 року в справі № 2а-5119/09/1370скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 8143 (вісім тисяч сто сорок три) гривні 12 (дванадцять) коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 02 грудня 2008 року по 28 квітня 2009 року).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Нос С.П.

Судді Шавель Р.М. , Ліщинський А.М.

Постанову складено в повному обсязі 05 травня 2010 року