Справа № 815/6994/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6994/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу приватного підприємства «ПРОСПЕРІТІ ЮГ» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «ПРОСПЕРІТІ ЮГ» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року,позивач, приватне підприємство «ПРОСПЕРІТІ ЮГ» звернувся з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Мін доходів в Одеській області від 28.05.2014 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 341 646 грн. 25 коп. (у тому числі 273317 грн. 00 коп. - основний платіж, 68329 грн. 25 коп. - штрафні (фінансові) санкції);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014 року № НОМЕР_2, яким зменшено розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 10958 (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що під час здійснення камеральної перевірки податковим органом були використані надані підприємством шляхом подання звітності в електронному вигляді уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, перелік яких вказано в Акті від 29.04.2014 р.

Проте, під час здійснення камеральної перевірки податковим органом були використані не усі уточнюючи розрахунки, надані підприємством, зокрема, не був перевірений уточнюючий розрахунок № НОМЕР_3 від 16.04.2014 року, що призвело до суттєвої помилки, яка вплинула на висновки податкового органу в ході проведення камеральної перевірки.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом на підставі пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, у порядку статті 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку задекларованих в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок позивачем за податкові періоди з червня 2012 року по березень 2014 року.

За наслідками перевірки складено акт №2331/15-53-22-08/34506748 від 29.04.2014 року, яким встановлено порушення вимог п. 198.6 ст.198, п. 200.1. п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України та п.6 розділу V, п.1, п.2, п. 3 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 678, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1490/20228 в результаті чого за період червень 2012 року завищено суму від'ємного значення у сумі 284275 грн., та як наслідок завищено суму залишку від'ємного значення в розмірі 284275 грн., у послідуючих періодах з липня 2012 року по березень 2014 року, що призвело до заниження суми податку яка підлягає сплаті до державного бюджету за період березень 2014 року у розмірі 273317,00 грн., та завищення залишку від'ємною значення за період березень 2014 року в розмірі 10958 грн.

За результатами встановлених порушень податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 28.05.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 341 646 грн. 25 коп. (у тому числі 273317 грн. 00 коп. - основний платіж, 68329 грн. 25 коп. - штрафні (фінансові) санкції) та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 28.05.2014 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 10958, 00 гривень.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, а отже є встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того,що спірні податкові повідомлення-рішення винесено податковою інспекцією в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком з огляду на таке.

Так, предметом спору у справі, що розглядається є спірне питання щодо права позивача на податковий кредит та на відємне значення з ПДВ внаслідок направлення позивачем та отримання відповідачем уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за червень 2012 року.

Подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (уточнюючий розрахунок), у разі якщо у майбутніх податкових періодах з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених статтею 50 Податкового кодексу України) передбачено пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетне, відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено відповідно до ст.200 Податкового кодексу України, а саме:

- п. 200.1. ст. 200 ПК України «сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду»;

- п. 200.2. ст. 200 ПК України «при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом»;

- п. 200.3. ст. 200 ПК України «При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду»;

- п. 200.4. ст. 200 ПК України «якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податковій, періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду».

Згідно Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 р. за N 2094/24626 (далі Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість), а саме: - п.6 розділу V «...Якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов'язань і податкового кредиту отримано від'ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

Якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума:

у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)».

- п. 1 розділу VI «У графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється».

- п.2 розділу VI «У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення».

- п. 3 розділу VI «У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення)».

Претензії перевіряючих полягали у тому, що позивачем наданий уточнюючий розрахунок за період червень 2012 року (вх. № НОМЕР_4 від 25.04.2014) згідно якого, підприємством включено до графи 4 «Показник, який уточнюється» рядків 12.1, 17, 19, 20.2 суми податку більшу ніж зазначено у попередньому уточнюючому розрахунку за той же період (вх. № НОМЕР_5 від 04.11.2013), сума відхилення по рядку 12.1 становить ПДВ 271973 грн., по рядку 17 становить ПДВ 271975 грн., по рядку 19, 20.2 становить ПДВ 257653 грн.

Вказане завищення показників графи 4 призвело до завищення показників у графі 5 «Уточнений показник» сума відхилення по рядках 12.1 становить ПДВ 271 973 грн. , по рядку 17 становить ПДВ 271975 грн., по рядку 19, 20.2 становить ПДВ 257653 грн.

В подальшому, значення показника рядка 21.1 уточнюючого розрахунку за період- липень 2012 року було включено до рядків 21.2, 22, 24 уточнюючих розрахунків за податкові періоди з серпня 2012 по лютий 2014 року.

Крім того, в уточнюючому розрахунку за період червень 2012 року (вх.№ НОМЕР_4 від 25.04.2014) зазначено показник у графі 4, 5 рядка 21.1 в сумі ПДВ 13289 грн., а повинно становити 0 грн., так як у декларації за період - травень 2012 року з урахуванням уточнюючих розрахунків за цей період від'ємне значення по рядках 19, 20.2 становить 0 грн.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції, погодившись із висновками первіряючих, дійшов висновку, що ПП «ПРОСПЕРІТІ ЮГ» за період - червень 2012 року завищено суму від'ємного значення 270942 грн. та як наслідок завищено суму залишку від'ємного значення в тому ж розмірі у послідуючих періодах з липня 2012 року по березень 2014 року.

Окрім того, при перевірці формування податкового кредиту за рахунок податкових накладних з датою виписки понад 365 днів перевіряючи встановили, що позивачем відповідно до уточнюючого розрахунку за період червень 2012 року (вх. № НОМЕР_4 від 25.04.2014) було збільшено податковий кредит за рахунок відображення імпортних вантажно-митних декларацій на загальну суму 66 665 грн., з них ПДВ 13333 грн.

За змістом п.187.8 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів па митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

На підставі п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За правилами п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, то були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду»;

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем завищено податковий кредит в розмірі 13333 грн., по операціях за імпортованими товарами (необоротними активами).

При цьому вирішуючи питання щодо наявності факту належного подання позивачем податкової декларації у березні 2014 року з уточнюючим розрахунком за червень 2012 року до неї (реєстраційний номер документа № від 16.04.2014 р.), суд першої інстанції, пославшись на приписи п. 4.9.4. Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України 14.06.2012 р. № 516, згідно якого реєстраційний номер формується при автоматичній нумерації звітів у системі приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності, кожен документ або додаток до нього має власний номер, зазначив, що уточнюючий розрахунок може подаватися, як додаток до декларації і як самостійний документ. Отже, якщо позивачем подавався уточнюючий розрахунок то йому був би присвоєний реєстраційний номер, як окремому документу.

Встановивши відсутність присвоєння реєстрації суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність факту надання уточнюючого розрахунку від 16.04.2014 року за червень 2012 року

Такий висновок є не правильним з огляду на наступне.

Так, на виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2015 року у справі №815/6994/14 Інспекцією було надано до суду лист від 16.09.2015 року за №28168/9/15-53-11-3-07 з інформацію щодо результатів оброблення у складі пакету пов'язаних документів як зазначено у квитанції №1 документу 10200114 податкова декларація з ПДВ (файл 01 3.хml). ( а.с. 173-184).

У вказаному листі Інспекція зазначає, що за даними системи центрального рівня ІС «Архів електронної звітності» 16.04.2014 року до Інспекції засобами телекомунікаційного зв'язку від Підприємства надійшла декларація з податку на додану вартість за березень 2014 року (файл 553. хml) з додатками до неї: Додаток1 Розрахунок коригування сум ПДВ (файл 6748J320141553. хml); Додаток 5 Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (файл 6748J0141553. хml); Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ як додаток до декларації (файл 6748J320141553. хml).

Таким чином, податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2014 р. позивача з додатками до неї була прийнята у складі пакету пов'язаних документів та зареєстрована в системі центрального рівня ІС «Архів електронної звітності» за № НОМЕР_3 від 16.04.2014 року, про що платнику в автоматичному режимі була надіслана квитанція №2, та передана для подальшого відпрацювання до відділу камеральних перевірок Інспекції актом прийому-передачі №25 від 18.04.2014 р. згідно реєстру № 111.

На підтвердження зазначеної інформації до вказаного листа Інспекції додані копії наступних документів:

- Квитанцій №1 та №2 декларації з податку на додану вартість за березень 2014 р. (файл 6748J20141553. хml);

- Квитанцій №1 та №2 Додатку 1 Розрахунок коригування сум ПДВ (файл 6748J20141553. хml);

- Квитанцій №1 та №2 Додатку 5 Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів файл 6748J0215105 НОМЕР_6 3. хml);

- Квитанцій №1 та №2 Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ як додатку до декларації (файл 6748J00000001 Ю320141553. хml).

Відповідно до пунктів 1-3 Формату (стандарту) електронного документа звітності суб'єктів господарювання, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 29.11.2013 року за № 729, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 лютого 2014 року за № 243/25020 (роздруківка Формату додається) цей Формат (стандарт) призначений для формування та передачі звітності в електронному вигляді суб'єктами господарювання. З фізичної точки зору кожний документ звітності є файлом, що містить інформацію лише щодо одного звіту, перерахунку, декларації, додатка до декларації тощо. Документи можуть подаватись як окремими файлами, так і пакетом. Пакет звітних документів - певний перелік документів одного типу чи різних типів, що подаються суб'єктом господарювання в одному звітному періоді. Пакет повинен містити основний документ звітності та необхідні додатки до нього. Фізично пакетом документів є набір ХМL - файлів, які називаються згідно з форматом (стандартом) електронної звітності.

ХМL - файли декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року з додатками до неї, вказані в листі Інспекції від 16.09.2015 року за №28168/9/15-53-11-3-07, є абсолютно ідентичними хml - файлам декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року з додатками до неї, надісланим Підприємством 16.04.2014 року до Інспекції засобами телекомунікаційного зв'язку в якості податкової звітності з ПДВ.

Відповідно до розділу І «Визначення термінів» Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 р. №233 «Про подання електронної податкової звітності», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 р. за № 320/15011, у цій Інструкції терміни вживаються в такому значенні:

квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі -перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді;

квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до п.п. 7.4-7.7 розділу III «Порядок подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку» вказаної Інструкції, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП (електронного цифрового підпису), інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Методичними рекомендаціями щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України 14.06.2012 р. № 516, встановлено, що за відсутності зауважень до оформлення податкової

звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Зокрема, п. 4.3. визначено, що достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі ЕЦП платника податку. Пунктами 4.13.2-4.13.7 визначено, що документ, підготовлений за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення або будь-якого іншого програмного забезпечення, яке формує вихідний документ у форматі, затвердженому ДПС України, з накладеним ЕЦП, зашифрований та поданий в електронному вигляді до АЗ (адресату звітності) засобами телекомунікаційного зв'язку вважається оригіналом. АЗ при одержанні звітності в електронній формі від платника податків формує та направляє повідомлення про отримання звітності, що засвідчує факт і час доставки звітності до ЦОЕЗ (центр обробки електронних звітів). ЦОЕЗ АЗ здійснює приймання звітів від платників податків, після чого обробляє звіти, формує і направляє платнику податків першу квитанцію, якою засвідчує факт і час отримання звітності, та другу, якою засвідчує факт приймання/неприймання звіту АЗ за місцем обліку платника. У разі подання платником податків звітності в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку до ЦОЕЗ останній: формує першу квитанцію, завіряє своїм ЕЦП та направляє платникові податків. У зазначеній квитанції у текстовому форматі вказуються реквізити одержаного електронного звіту, відповідність формату електронного звіту, результати перевірки ЕЦП та арифметично-логічної перевірки, реєстраційний номер, дата та час одержання електронного звіту і дані про відправника квитанції. Другий примірник квитанції зберігається у ЦОЕЗ; завіряє власним ЕЦП другу квитанцію, отриману від відповідних органів адресата звітності за місцем обліку платника податків, шифрує та передає її суб'єкту звітності.

Факт приймання звіту в електронній формі адресатом звітності від платника податків підтверджується другою квитанцією, у якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків (назва та код ЄДРПОУ підприємства), дата та час приймання звіту, реєстраційний номер, податковий період, за який подається звіт, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП ЦОЕЗ, здійснюється її шифрування, після чого друга квитанція надсилається платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до ОДПС (орган державної податкової служби) є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Отже, додані квитанції №1 свідчать про доставку до контролюючого органу кожного окремого документа (податкової декларації з ПДВ (код форми документу 10200114), Додатку 1 Розрахунок коригування сум ПДВ (код форми документу 10200512), Додатку 5 Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (код форми документу Ж215105), Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ як додатку до декларації (код форми документу .102217104), а квитанція №2 свідчить про прийняття Інспекцією пакету пов'язаних документів, що були подані з податковою декларацією з ПДВ (код форми документу 10200114).

Таким чином, інформацією, що наведена в листі від 16.09.2015 року за №28168/9/15-53-11-3-07, а також фактичними доказами ДПІ повністю підтвердила доводи Підприємства, наведені у первісному позові від 09.12.2014 року, апеляційній скарзі від 12.02.2015 року, про те, що позивачем 16.04.2015 року в електронному вигляді надсилалась до Інспекції податкова декларація з ПДВ з уточнюючим розрахунком до неї (як додаток), проте під час проведення Інспекцією у квітні 2014 року камеральної перевірки Підприємства за період з червня 2012 року по березень 2014 року, ця податкова декларація з ПДВ та уточнюючий розрахунок до неї не були враховані та не були відображені у акті камеральної перевірки від 29.04.2014 року № 2331/15-53-22-08/34506748.

Враховуючі викладене, колегія суддів дійшла висновку, що 16.04.2014 року уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість як додаток до декларації з ПДВ був надісланий позивачем до Інспекції (про що свідчить квитанція №1) та прийнятий в пакеті (про що свідчить квитанція №2).

Податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2014 р. позивачем з додатками до неї була прийнята у складі пакету пов'язаних документів та зареєстрована в системі центрального рівня ІС «Архів електронної звітності» за № НОМЕР_3 від 16.04.2014р., про що позивачу в автоматичному режимі була надіслана квитанція №2, та передана для подальшого відпрацювання до відділу камеральних перевірок Інспекції актом прийому-передачі №25 від 18.04.2014 р. згідно реєстру № 111.

Показники податкової декларації позивача за червень 2012 року та уточнюючі розрахунки до вказаної декларації від 04.11.2013 року ( а.с.212-216), від 16.04.2014 року (а.с. 205-210) та від 25.04.2014 року ( а.с.227-231), свідчать про передчасність та помилковість висновків податкового органу, зокрема спірна сума з ПДВ рядків 12.1,17,19, 20.2 вищезазначених податкових декларацій у розмірі 271975 грн. обумовлена фактом сплати зазначеної суми ПДВ у вантажній митній декларації позивача № 500050000/2012/014233 від 13.06.2012 року (а.с.24 ), а спірна сума відємного значення з ПДВ в розмірі 13331 грн. (відємне значення) відображена в уточнюючому розрахунку позивача від 25.04.2014 року (рядок 12.1.) внаслідок додавання вказаної суми по факту сплати ПДВ по вантажній митній декларації 500060001/2012/000346 від 06.06.2012 року ( а.с.203).

За таких обставин висновок податкового органу щодо заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету та завищення відємного значення ПДВ не ґрунтується на фактичних обставинах, а відтак є протиправним.

При цьому колегія суддів не дає правових висновків про правильність обрахування позивачем податку на додану вартість, який підлягає сплаті до державного бюджету та визначення суми відємного значення з податку на додану вартість у спірний період, оскільки, як було зазначено вище, уточнюючий розрахунок ПП «Просперіті Юг»» з податку на додану вартість від 16.04.2014 року фактично податковим органом не перевірявся, та не був врахований в акті перевірки, на підставі якого було винесені спірні податкові повідомлення рішення, тобто податковим органом не надавалась правова оцінка на предмет порушення податкового законодавства зміни позивачем у податковій звітності, а відтак не надає відповідні повноваження судовим органам право надавати відповідну правову оцінку.

Вирішуючи спір, колегія суддів також зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про наявність фактичних даних, які спростовують висновки за актом перевірки.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, тому, керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «ПРОСПЕРІТІ ЮГ» задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі № 815/6994/14 залишити без змін.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 341 646 грн. 25 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014 року № НОМЕР_2, яким зменшено розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 10958 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду 26 жовтня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян