Справа № 2а-928/09
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2010-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2010 р. Справа № 42983/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Обрізка І.М., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання Поворознику Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську у Волинській області на постанову Нововолинського міського суду Волинської області суду від 13 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську у Волинській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок, -

ВСТАНОВИЛА :

23 березня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську у Волинській області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 01.04.2008 року по 31.03.2009 року, зобовязання провести перерахунок призначеної пенсії за період з 01.04.2008 року по 31.03.2009 року згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, які відповідач не виплачує.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області суду від 13 квітня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську у Волинській області щодо відмови Солов»ю ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов»язано управління Пенсійного фонду в м. Нововолинську у Волинській області провести перерахунок та виплату Солов»ю ОСОБА_2 державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно на підставі положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказана постанова мотивована тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, визнаний інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, віднесеним до І категорії, що визнані інвалідами 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком. Згідно із вимогами ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсія особам, віднесеним до І категорії, які є інвалідами 3 групи внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи, не повинна бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком. Із врахуванням того, що до 22.05.2008 року діяли зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позову про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити Солов»ю П.Ф. державну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за період з 1 січня 2009 року по 31 березня 2009 року, то суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки ст. 104 КАС України передбачено право звертатися з адміністративним позовом вже порушених прав, свобод та інтересів у звязку з чим відсутні правові підстави прийняти постанову відносно ще не порушених прав.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, управління Пенсійного фонду України у м. Нововолинську у Волинській області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що відповідач, виплачуючи позивачу пенсію діяв у спосіб, визначений законодавством та у межах своїх повноважень.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як безспірно встановлено, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом 3 групи. Положеннями статті 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»його віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідачем не оскаржується, тому на підставі ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру пенсій позивачеві, застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 1293 від 27 грудня 2005 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів вважає безпідставним покликання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка носить імперативний характер, на переконання колегії суддів свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення такого мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому, відмова відповідача у проведенні такого перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом є протиправною.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач має право на призначення та виплату пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком за період саме з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, оскільки у квітні 2008 року діяли положення п.28 розд.ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких мінімальний розмір пенсії з 01.01.2008 року для учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у 1986 році, інвалідів ЧАЕС 2 групи складав 940 грн.(200 відстотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), додаткова пенсія інваліду 2-ї групи 94 грн. (20 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

І лише рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.28 розд.ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому в 2008 році лише з моменту винесення рішення Конституційним Судом України, а саме з 22.05.2008 року, розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 3-й групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія 50 % мініальної пенсії за віком.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період з 1 січня 2009 року по 31 березня 2009 року неправильно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджуючись з розміром виплачуваної йому основної та додаткової пенсій звернувся до відповідача з листом про перерахунок пенсії на що у березні 2009 року отримав письмову відмову. Відтак, 23 березня 2009 року звернувся з відповідним позовом до суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову про перерахунок та виплату пенсії за період з 1 січня 2009 року по 31 березня 2009 року з підстав відсутності порушення прав позивача, а відтак, позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

Колегія суддів, з огляду на зазначене вище вважає, суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.п. 1, 3, 4 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Нововолинського міського суду Волинської області суду від 13 квітня 2009 року в справі № 2-а-928/09 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Новолинську у Волинській області щодо відмови Солов»ю ОСОБА_2 у перерахунку пенсії у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно та за період з 1 січня 2009 року по 31 березня 2009 року включно.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську у Волинській області здійснити перерахунок призначеної Солов»ю ОСОБА_2 пенсії як інваліду 3 групи згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком згідно із вимогами статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно та за період з 1 січня 2009 року по 31 березня 2009 року включно.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення. Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з часу набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі прийняття постанови в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий : Судді : ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5