Справа № 2а-5966/09/1370
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 р. Справа № 82735/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів Сапіги В.П., Онишкевича Т.В..

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Львові на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року в справі за позовом українсько-англійського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛКА Лтд" до Державної податкової інспекції у м. Львові про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні місяці 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, з якого вбачається, що за результатами проведеної відповідачем документальної невиїзної (камеральної) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість було складено акт від 01 вересня 2009 року № 42/15-2/22331884. 15 вересня 2009 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у розмірі 22 024,42 гривень, у тому числі 20 975,64гривень - основний платіж, 1 048,78 - штрафна (фінансова) санкція.

Проведеною перевіркою було встановлено, що розмір податку, зазначеного позивачем у декларації з податку на додану вартість за червень місяць 2009 року від 01 вересня 2009 року є меншим, ніж визначено за результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки, оскільки платником включено до складу податкового кредиту червня 2009 року суми податку на додану вартість по придбаних товарах (послугах) згідно податкових накладних попередніх податкових періодів, а саме за січень, лютий, березень та квітень 2009 року на загальну суму 20 975,64 гривень.

Позивач просив визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Львові № /0 від 15 вересня 2009 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Львові № /0 від 15 вересня 2009 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,40 гривень судового збору.

Згадана постанова оскаржена в апеляційному порядку відповідачем Державною податковою інспекцією у м. Львові. Апелянт зазначає, що не погоджується з прийнятою Львівським окружним адміністративним судом постановою, вважає її такою, що винесена при неповно встановлених обставинах у справі та невірному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Зокрема вказує на те, що відповідно до п. 1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168 податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначеного згідно з цим Законом. П.п 7.4.1, 7.4 ст. 7 вказаного Закону, крім визначених судом обовязкових підстав виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, передбачає ще й таку підставу, як сплата платником податку у звітному періоді відповідних сум податку. Однак, позивачем не доведено сплату ПДВ в ціні товару, не надано доказів, які б підтверджували факт проведення розрахунків. Просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів справи, зокрема з акту документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з податку на додану вартість від 01 вересня 2009 року № 42/15-2/22331884 вбачається, що розмір податку, зазначеного позивачем у декларації з податку на додану вартість за червень місяць 2009 року від 01 вересня 2009 року є меншим, ніж визначено за результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки, оскільки платником включено до складу податкового кредиту червня 2009 року суми податку на додану вартість по придбаних товарах (послугах) згідно податкових накладних попередніх податкових періодів, а саме за січень, лютий, березень та квітень 2009 року на загальну суму 20 975,64 гривень.

Приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, на підставі зазначеного акту перевірки, відповідач стверджував, що позивачем були порушені вимоги п.п. 7.2.6 п. 7.2., п.п. 7.4.1. п. 7.4. та п.п. 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість.

Інших порушень, при складенні та поданні позивачем декларації з податку на додану вартість за червень місяць 2009 року від 01 вересня 2009 року, під час здійснення перевірки відповідачем виявлено не було.

Порядок формування платником податку податкового кредиту встановлений п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Згідно п.п. 7.4.1 цього пункту Закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 названого Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як встановлено місцевим судом, позивачем включено до складу податкового кредиту за червень 2009 року суми ПДВ по придбаних товарах (послугах) згідно податкових накладених попередніх податкових періодів - січень, лютий, березень та квітень, на загальну суму 20 975,64 гривень, оскільки податкові накладні на цю суму були ним отримані в цьому ж звітному періоді (червень місяць). Дати отримання таких податкових накладних саме у червні місяці 2009 року, відображено у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за період з 01 по 30 червня 2009 року.

За таких обставин, на підставі наведених вище норм матеріального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що саме платнику податків надано право самостійно обирати спосіб формування податкового кредиту. А у випадку, обрання способу формування податкового кредиту, по моменту отримання податкової накладної, вирішальним є час її отримання, а не дата виписки контрагентом платника такої податкової накладної.

Колегія суддів констатує, що висновки Державної податкової інспекції у м. Львові про порушення позивачем вимог Закону України "Про податок на додану вартість" при формуванні податкового кредиту за червень 2009 року не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції, а доводи поданої нею апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду.

З врахуванням викладеного вище, судом першої інстанції прийнято законне рішення, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Рішення ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були наявними у матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні.

Підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Львові залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року в справі № 2а-5966/09/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.О.Яворський

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_1

Повний текст

виготовлено та підписано

13.04.2010р.