Справа № 2а-202/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 р. Справа № 69283/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Каралюса В.М.

Суддів Олендера І.Я. , Улицького В.З.

при секретарі судового засідання Балко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати соціальної допомоги позивачам у меншому розмірі ніж встановлено чинним законодавством. Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації виплачувати щомісячно позивачам допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2009 року позов задоволено частково. Зобов»язано Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації провести перерахунок щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачі належать до категорії громадян, які мають право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в порядку та розмірах, визначених ст.ст.42,43,44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2240 від 18.01.2001 року. Покликався на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, відповідно до якого визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п.7 ст.71, яким було зупинено і обмежено на 2007 рік дію ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пп.12 п.25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що гарантії, передбачені ст.43 вказаного Закону №2240 від 18.01.2001 року діяли з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Суд першої інстанції також зазначив, що позивачі не подали до суду доказів поважності причин пропуску річного строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, а тому суд першої інстанції вважає, що позивачі вказаний строк пропустили без поважних причин та підстав для виплати спірної допомоги на їх користь за 2007 рік немає.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким позивачам в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що, відповідно до Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та законам України про державний бюджет України на відповідний рік. З огляду на це Управління не може змінити видатки держави, затверджені державним бюджетом, оскільки це є прямим порушенням Конституції та чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перебувають у відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку /а.с.29/.

Колегія суддів вважає, що оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не визначено відповідно до якого прожиткового мінімуму визначається розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, слід застосовувати ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року), відповідно до якої розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року) встановлено, що така допомога надається щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною по день її закінчення, але не більше як по день досягнення дитиною трирічного віку включно.

Колегія суддів зазначає про те, що положення п.7 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено і обмежено на 2007 рік дію ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також положення абз.3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», щодо порядку визначення розміру такої допомоги, рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Оскільки рішення Конституційного суду України №6-рп було ухвалено 09.07.2007 року, то колегія суддів зазначає, що саме з цього моменту у позивачів виникає право на отримання спірної допомоги. .

Відповідно до ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частини 1 та 2 ст. 100 КАС України встановлюють наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду відповідно до яких пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін та що лише у випадку якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матерілів справи вбачається, що представник позивачів - ОСОБА_1 звернувся до Новоселицького районного суду Чернівецької області як адміністративного суду за захистом прав ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 13 липня 2009 року. Таким чином, позов подано з пропуском річного строку звернення до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи /а.с.38/, відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст.100 КАС України.

Оскільки вищенаведене рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 було офіційно оприлюднено, а саме опубліковано в Офіційному віснику України від 27.07.2007 року №52, Віснику Конституційного суду України від 10.09.2007 року №4, позивачі повинні були дізнатись про порушення своїх прав та законних інтересів щодо виплати на їх користь допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі більшому, ніж встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відповідачем було заявлено клопотання про застосування річного строку звернення до суду, а тому колегія суддів приходить до переконання про наявність достатніх підстав для відмови в задоволенні заявленого позову про нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Стосовно невиплати позивачам допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» за 2008-2009 роки та вимоги про зобов»язання відповідача призначити та виплатити на користь позивачів таку допомогу, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Так відповідно до ст.23 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ч.1 ст.15 «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» та викладено у такій редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.». Вказана норма не була визнана неконституційною, а тому виплати, які проводив відповідач у 2008-2009 роках відповідають чинному законодавству.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що нарахування та виплата органами праці та соціального захисту населення позивачам відповідних коштів за 2008-2009 роки відповідали положенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту зясування ним обставин, які мають значення для справи та невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п.1,3,4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2009 року у справі № 2а-202/09 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення Новоселицької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» № 1691-VI від 18 лютого 2010 року може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Каралюс В.М.

Судді Олендер І.Я. , Улицький В.З.

Повний текст постанови виготовлено 21.05.2010 р.