Справа № 819/3109/13-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3109/13-a

09 січня 2014 року

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Хоростківському О.Я.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом прокурора Кременецького району Тернопільської області до Почаївської міської ради Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, суд

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Кременецького району Тернопільської області (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Почаївської міської ради Тернопільської області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення сесії Почаївської міської ради №1441 від 06 грудня 2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні».

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 06 грудня 2013 року тридцятою позачерговою сесією шостого скликання Почаївської міської ради Тернопільської області було прийнято рішення №1441 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні», яке, на думку позивача, є незаконним, таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, порушує конституційні засади місцевого самоврядування, створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам держави, а також свободам та інтересам громадян. У звязку з цим, позивач просить визнати рішення №1441 від 06.12.2013 року протиправним та скасувати його.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, направивши клопотання про розгляд даної справи без участі представника Почаївської міської ради.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року тридцятою сесією шостого скликання Почаївської міської ради Тернопільської області було прийнято рішення №1441 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» (а.с.7), в якому зазначено:

- п.1. Прийняти заяву депутатів Почаївської міської ради про суспільно-політичну ситуацію в Україні (додається) (а.с.8);

- п.2. Звернутися до Премєр-міністра України ОСОБА_2 з вимогою подати у відставку;

- п.3. Звернутися до членів Партії регіонів із закликом про вихід з партії;

- п.4. Звернутися до батьків, дружин та дітей працівників силових структур з проханням застереження їх щодо недопущення неправомірних дій відносно своїх співвітчизників під час проведення мирних акцій протесту;

- п.5. Координувати дії Почаївської міської ради щодо організації виїзду представників територіальної громади Почаєва до м. Києва;

- п.6. Звернутися до засобів масової інформації Кременецького району щодо оперативного висвітлення подій та ситуації, яка склалася в Україні;

- п.7. Дане рішення оприлюднити в засобах масової інформації Кременецького району.

11 грудня 2013 року прокуратурою Кременецького району Тернопільської області винесено постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів при прийнятті на позачерговій тридцятій сесії Почаївської міської ради рішення від 06.12.2013 року №1441 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні».

За наслідками виявлених під час перевірки порушень закону, без внесення подання, прокурор Підволочиського району звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення сесії Товстолузької сільської ради №273 від 02.12.2013 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII, предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, що видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII передбачено, що прокурор, без внесення подання, може звернутися до суду щодо визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Таким чином, звертаючись до суду із позовною заявою, прокурор діяв як посадова особа органу державної влади та набував статусу позивача.

Відповідно до ч.1. ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 року - місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Як встановлено ч.1. ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України) .

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

З аналізу вказаних вище конституційних положень слідує, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Предметом відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення.

Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Отже, компетенція місцевих рад є правовою формою виразу їх функцій, вона водночас служить і правовим засобом їх реалізації. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» розрізняє загальну і виключну компетенцію місцевих рад. Здійснюючи загальну компетенцію, місцеві ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією та законами України до їх відання. До виключної компетенції належать питання, які перебувають у віданні рад і підлягають розгляду тільки на їх пленарних засіданнях. Це, як правило, найважливіші питання місцевого значення, розгляд і вирішення яких не може бути делеговано іншим органам.

Частиною 2 статті 19 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім цього, Конституційний Суд України рішенням від 26 березня 2002 року за №6-рп/2002 визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України. Такої ж правової позиції дотримувався Конституційний Суд України і при прийнятті рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009.

З врахуванням вищенаведених доводів, суд приходить до переконання, що Почаївська міська рада при прийнятті рішення №1441 від 06 грудня 2013 року вирішила питання не місцевого значення та вийшла за межі наданих Законом повноважень.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи наведені вище правові норми та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом визнання оскаржуваного рішення протиправним та скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1. ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 69, 70, 71, 160-163, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення тридцятої позачергової сесії шостого скликання Почаївської міської ради Тернопільської області №1441 від 06 грудня 2013 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні».

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови суду виготовлений 13 січня 2014 року.

Суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.