Справа № 2а-285/09
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2010-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 р. Справа № 65064/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Обрізка І.М.

Суддів Заверухи О.Б. , Стародуба О.П.

при секретарі судового засідання Куземський В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі міста Чернівці на постанову Садгірського районного суду міста Чернівці від 31 липня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі міста Чернівці про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся 19.05.2009 року в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Садгірському районі м. Чернівці про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та провести виплату пенсії. Вимоги мотивує тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, до 07.04.2009 року він був інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, яке пов'язане із ліквідацією аварії на ЧАЕС, а 07.04.2009 року йому присвоєно 2-гу групу інвалідності. З 19.12.1997 року йому призначена пенсія по інвалідності, розмір якої на даний момент становить 844,97 грн. Вказує, що 13.11.2008 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру пенсії та додаткової пенсії у відповідності до положень ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на що 28.11.2008 року отримав відмову. Вважає надану відмову незаконною та просить визнати дії відповідача щодо відмови у здійснені перерахунку розміру пенсії та додаткової пенсії починаючи з 01.11.2008 року неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та сплатити пенсійні виплати в сумі 24360,00 грн. за період з 01.11.2008 року по 01.06.2009 року і зобов'язати здійснювати перерахунок розміру пенсії виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період. Крім того позивач просить допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення суми пенсії за період з 01.11.2008 по 01.06.2009 року.

Постановою Садгірського районного суду міста Чернівці від 31 липня 2009 року позовні вимоги задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі м.Чернівці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, пенсії у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних, починаючи з 01.11.2008 року до 01.04.2009 року та в розмірі 8-ти мінімальних пенсій за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних та додаткової пенсії за шкоду. заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних починаючи з 01.04.2009 року. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі м. Чернівці на користь ОСОБА_1 пенсійні виплати за період з 01.11.2008 по 01.06.2009 року в сумі 24360,00 грн., допустивши негайне виконання рішення суду, щодо стягнення пенсії у межах суми стягнень за один місяць. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Садгірському район м. Чернівці на користь держави судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

Суд виходив з того, що згідно положень ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із змінами та доповненнями станом на 09.07.2007 року, пенсії особам віднесеним до 1 категорії встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю; в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3-ї групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6-ти мінімальних пенсій за віком, інвалідам 2-ї групи 8-ми мінімальних пенсій за віком, а щомісячна додаткова пенсія інвалідам 3-ї групи призначається в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а інвалідам 2-ї - 75%. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та який, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України»з 01.10.2008 року становить 498 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі міста Чернівці подало апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування вимог покликається на постанову Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»та доводиться непоширення на дані правовідносини ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її частково аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 27.12.2000 року і йому присвоєна 3-тя група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації на ЧАЕС, а 07.04.2009 року присвоєно 2-гу групу інвалідності, що підтверджується посвідченням серії А №073940, довідками МСЕК серії МСЕ №226292 від 27.12.2000 року, серії ПОВ №007516 та експертним висновком №192 від 31.03.1995 року.

Статтею 49 вказаного Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII в редакції згідно із Законом від 09.02.2006 року, чинній на момент звернення до суду, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 рр., у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, ІІІ групи - 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильним висновок місцевого суду про те, що позивач має права на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, а до 01.04.2009 року не нижче 6 та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, до 01.04.2009 року 50%.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до підставного висновку, що при визначенні розміру пенсій ОСОБА_1, застосуванню підлягає ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, позаяк останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Також, не заслуговує уваги твердження сторони відповідача про те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, позаяк надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, враховуючи що відповідач у справі повинен діяти лише в межах передбачених Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що останній в особі саме управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі міста Чернівці має нести відповідальність за дії (бездіяльність) вчинені в межах належного йому правового поля.

Разом з тим, не можна погодитись з позицією місцевого суду, якою обрано юридично некоректний спосіб захисту сторони позивача, позаяк в ч. 4 ст. 105 КАС України наведено законодавцем вимоги які може містити адміністративний позов, а ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті. Так у разі визнання судом бездіяльності відповідача субєкта владних повноважень протиправною, що має місце і в досліджуваних правовідносинах, суд може зобовязати такого відповідача вчинити певні дії, які той зобовязаний виконати, зокрема провести нарахування та виплату не в повній мірі виплачених пенсій. Суд може стягнути з відповідача на користь позивачки певну суму грошових коштів лише у тому випадку, якщо така нарахована ним але всупереч закону не здійснена її виплата чи в разі відшкодування спричиненої шкоди. Причому спосіб захисту, обраний судом, не обовязково має збігатися з тим, що запропонувала позивачка у вимогах (друге речення частини другої статті 11 КАС України).

Також, згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Тому, на думку колегії суддів, оскільки управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі міста Чернівці не здійснило нарахування та виплату сум, що належить виконати негайно за один місяць, відтак не підлягає негайному виконанню сума не нарахованих та невиплачених сум пенсії.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195,196, 197, 198, 202, 205 ч. 2, 207, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі міста Чернівці задоволити частково.

Постанову Садгірського районного суду міста Чернівці від 31 липня 2009 року по справі № 2а-285/09 скасувати, та постановити нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Садгірському районі міста Чернівці неправомірними та зобовязати провести ОСОБА_1 нарахування та виплату недоплаченої суми державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, рівної прожитковому мінімуму, починаючи з 01.11.2008 року до 01.04.2009 року та в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.04.2009 року у відповідності до статей 49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1 грн. 70 коп.

Врешті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена протягом двадцятиденного строку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

< Текст >

Головуючий суддя Обрізко І.М.

Судді Заверуха О.Б. , Стародуб О.П.

< Текст >