Справа № 817/7/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/16931/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Маслій В.І. Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_4

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015

року

у справі №817/7/15

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_4

до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного

комітету України

третя особа: Філія "Волинське Головне Регіональне Управління" Публічного

акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про визнання неправомірним висновку, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа: Філія "Волинське Головне Регіональне Управління" Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання неправомірним висновку. Просив суд визнати неправомірними висновки щодо наявності в господарській діяльності фізичної особи як підприємця ознак порушення конкурентного законодавства, а саме, статті 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», які викладені в Рекомендаціях №126 від 04.12.2014.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що оскільки дії та рішення Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відповідають приписам чинного законодавства України і жодним чином не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів фізичної особи-підприємця, так як мають рекомендаційний характер, тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить вищезазначені рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

На адресу Вищого адміністративного суду України, надійшло заперечення від Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в яких зазначив про те, що спосіб, яким фізичною особою-підприємцем подано рекламну інформацію є критичним для споживача. Викладена в формі рекомендації за результатами застосування нової платіжної пропозиції, є свідомим маркетинговим ходом фізичної особи - підприємця та має на меті ввести в оману покупця на основі перекручування результатів отриманих маркетингових досліджень ринку. Відповідач вважає, що покупця не цікавить як згідно з внутрішньою банківською термінологією буде названа сума проплачена ним понад вартість покупки (мінімальна комісія, відсотки інше), так як в рекламі йому обіцяно « 0%» переплати, а вживання в рекламі терміну «відсоток» говорить про відсотки за споживчий кредит чи відсотки за розстрочку магазину. Просив відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Волинським ОТВ АМКУ проведено дослідження діяльності ФОП ОСОБА_4 у Волинській області (АДРЕСА_1, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) при роздрібній реалізації сумок в асортименті на предмет дотримання вимог законодавства про захист від недобросовісної конкуренції при розміщенні реклами, за результатами якого встановлено розміщення позивачем на внутрішній стороні вікна магазину у вересні 2014 року плакату розмірами 160 см на 70 см із твердженнями "0%" і "Розстрочка" та у зв'язку з чим останньому було надіслано вимогу №26/1.34-1886 від 10.1 1.2014 року про надання письмової інформації стосовно реалізації тверджень реклами щодо продажу сумок - «Розстрочка» та «Кредит 0%».

Фізичною особою-підприємцем 26.11.2014 було надано відповідь на запит та зазначено, що «кредит 0%» ним не використовувалося, а слово «Розстрочка» на плакаті було використано у зв'язку із тим, що саме ПАТ «ПриватБанк», пропонуючи бізнес-споживачам свої банківські продукти говорять про те, що програма «Оплата частинами» є розстрочкою для кінцевого покупця, а тому дане твердження правомірно використано та розміщено на плакаті.

На підставі наданих пояснень, адміністративною колегією Волинського ОТВ АМКУ 04.12.2014 прийнято рекомендації №126 про припинення дій, що містять ознаки недобросовісної конкуренції, якими встановлено, що дії ФОП ОСОБА_4 з повідомлення з вересня 2014 року невизначеному колу осіб в рекламі неправдивих відомостей щодо умов придбання його товарів (твердження « 0%» і «Розстрочка») можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів та послуг цього суб'єкта господарювання, а також призвести до отримання неправомірних переваг перед іншими учасниками ринку м.Луцька Волинської області, містять ознаки порушення, передбаченого ст. 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» у вигляді поширення інформації, що вводить в оману.

У зв'язку з цим ФОП ОСОБА_4 рекомендовано: припинити дії щодо повідомлення в рекламі невизначеному колу осіб, внаслідок способу їх викладення, неправдивих відомостей щодо умов придбання його товарів (твердження « 0%» і «Розстрочка»), що може вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів цього суб'єкта господарювання, призвести до отримання неправомірних переваг перед іншими учасниками, та є порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим ст.15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» шляхом поширення рекламної інформації, що вводить в оману; про результати розгляду рекомендації повідомити територіальне відділення в 10-енний строк з дня їх отримання, надати належним чином завірені копії відповідних підтверджуючих документів (завірених зразків рекламних оголошень).

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" від 7 червня 1996 року №236/96-ВР, поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб'єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб'єкта господарювання.

Згідно із ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" від 26 листопада 1993 року №3659-XII (в редакції на час виникнення правовідносин), у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема,

розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість;

надавати обов'язкові для розгляду рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб'єктам господарювання, об'єднанням щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001 №2210-ІІІ, органи Антимонопольного комітету України мають право надавати рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб'єктам господарювання, об'єднанням стосовно припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють, а у разі, якщо порушення припинено, - щодо вжиття заходів для усунення наслідків цих порушень. Рекомендації надаються у формі листа.

Рекомендації органів Антимонопольного комітету України підлягають обов'язковому розгляду органами чи особами, яким вони надані. Про результати їх розгляду Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню повідомляється у десятиденний строк з дня отримання рекомендацій, якщо органами Антимонопольного комітету України не продовжено цей строк.

За умови виконання положень рекомендацій у разі, якщо порушення не призвело до суттєвого обмеження чи спотворення конкуренції, не завдало значних збитків окремим особам чи суспільству та вжито відповідних заходів для усунення наслідків порушення, провадження у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не розпочинається, а розпочате провадження закривається.

Пунктом 20 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року N5, в редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 р. N169-р, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 травня 1994 року за N90/299, передбачено, що у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений, голова відділення відмовляють у розгляді справи, про що письмово повідомляється заявнику.

При цьому відповідним державним органам та суб'єктам господарювання можуть бути надані рекомендації щодо проведення заходів, спрямованих на запобігання порушенням, розвиток підприємництва і конкуренції.

Таким чином, рекомендації органів Антимонопольного комітету України стосовно припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють, вжиття заходів для усунення наслідків цих порушень - є обов'язковими для суб'єктів, яким вони адресовані виключно в частині щодо їх розгляду.

Водночас обов'язок виконати такі рекомендації у суб'єктів, яким вони адресовані відсутній.

Скаржник у своїй касаційній скарзі посилається на те, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 виступає не як суб'єкт, який надає розстрочку, а скоріше, як учасник тристороннього правочину, в якому банк надає розстрочку покупцю на товари, які є в магазині продавця, а тому вважає, що твердження « 0%» та «Розстрочка», були використані на плакаті, що розміщений в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», правомірно, та ніяким чином не вводять в оману споживачів. Зазначає, що висновки викладені в рекомендаціях Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є неправомірними, незаконними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки порушення ст. 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", а саме, поширення інформації, що вводить в оману, відсутнє. Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, не погоджується з твердженням скаржника, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Волинським ОТВ АМКУ при проведенні перевірки встановлено, що на внутрішній стороні вікна магазину у вересні 2014 року ФОП ОСОБА_4 було розміщено плакат розмірами 160 см на 70 см із твердженнями "0%" і "Розстрочка". Твердженнями із реклами "0%" і "Розстрочка" підприємцем мовними та зображувальними засобами було подано споживачам інформацію, що придбавши його товари на умовах споживчого кредитування, вони сплатять лише їх вартість. При розміщенні в рекламі зазначені твердження були домінуючими і займали центральну частину його площі, виконувалися великими літерами, відтіненими зміною кольорів.

Судами було встановлено, що підприємець не надавав споживчих кредитів покупцям, їх здійснював КБ "ПриватБанк" за допомогою послуги "Еквайринг" - оплата частинами, та не здійснював роздрібний продаж товарів на умовах розстрочки (що зазначається в його рекламі) в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 року №383 "Про затвердження Правил торгівлі у розстрочку фізичним особам".

Відтак, твердження "0%" і "Розстрочка" із реклами підприємця містило неправдиву інформацію щодо умов отримання кредитів при покупці його товарів та отримання його послуг (без будь-яких сплат до вартості покупки). В зв»язку з чим зазначене є поширенням рекламної інформації, що вводить в оману невизначене коло осіб.

Таким чином, рекомендації №126 від 04.12.2014 року є обґрунтованими, встановлені порушення відповідають дійсним обставинам, а висновок про них зроблений у відповідності до чинного законодавства України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі №817/7/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді