Справа № 817/2414/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2414/15

26 жовтня 2015 року 14год. 40хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Моделпак"
до Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моделпак» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.10.2013 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування позову зазначив, що висновки податкового органу, викладені в акті камеральної перевірки №592/22-13 від 19.09.2013 р. про завищення ТОВ «Моделпак» суми податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 621859 грн., яку необхідно було відобразити у рядку «21.3» та перенести до рядка «25»25.1» податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року, не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач вважає, що не вчиняв вказані в акті перевірки порушення, оскільки у податковій декларації відображаються лише узгоджені суми податкових зобов'язань. На думку позивача, результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Моделпак», що оформлені актом №257/18/22/37598260 від 28.05.2012 р., не підлягають відображенню у податковій декларації за липень 2013 року, оскільки на час її подання, сума грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 621859 грн., визначена податковим повідомленням-рішенням № від 15.06.2012 р., не була узгоджена, позаяк останнє оскаржувалося в судовому порядку з інших підстав. Відтак, наполягає, що висновки податкового органу про порушення ТОВ «Моделпак» абз.2 пп.56.18 ст.56 Податкового кодексу України та п.4.6.7 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Мінфіну від 25.11.2011 р. за №1492, не мають правового підґрунтя, є передчасними і безпідставними. З огляду на зазначене, вважає податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2013 року протиправним і таким, що підлягає скасуванню. З таких підстав просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях (том 2 а.с.161-163). В обґрунтування своєї позиції пояснив, що камеральною перевіркою даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Моделпак» за липень 2013 року встановлено порушення ТОВ «Моделпак» абз.2 пп.56.18 ст.56 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), п.4.6.7 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року за №1492, а саме: завищено суму податкового кредиту по податку на додану вартість в розмірі 621859,00 грн., яку необхідно відобразити у рядку «21.3» та в рядку «25» декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року. Дане порушення полягає в тому, що позивач при складанні декларації з ПДВ за липень 2013 року не врахував висновки документальної позапланової виїзної перевірки, викладені в акті №257/18/22/37598260 від 28.05.2012, та прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення форми «В4» № від 15.06.2012 року, яким ТОВ «Моделпак» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за березень 2012 року у розмірі 621859 грн.

Представник відповідача повідомив, що позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 15.06.2012 в судовому порядку, проте ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 року залишено без змін постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2012 року у справі №2а/0370/2823/12, якою ТОВ «Моделпак» відмовлено у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень від 15.06.2012 року №, №, №. Вважає, що оскільки у червні 2013 року ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 року у справі №2а/0370/2823/12 набрала законної сили, то позивачем безпідставно не відображено у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року результати перевірки, визначені актом від 28.05.2012 року №257/18/22/37598260, зокрема, не зменшено залишок відємного значення податку на додану вартість за результатами перевірки податкового органу (рядок 21.3) на 621859 грн. Покликання позивача на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року, якою відкрито провадження у справі №817/2292/13-а за позовом ТОВ «Моделпак» про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 15.06.2012 року №, №, № вважає безпідставним, оскільки 15.01.2014 року ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду провадження у даній справі закрито.

З огляду на вказані обставини, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2013 року прийнято правомірно. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Моделпак» 13.04.2011 року зареєстроване державним реєстратором виконавчого комітету Нововолинської міської ради як юридична особа, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (том 1 а.с.26). Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває на обліку в ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області, про що свідчить копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.09.2015 р. (том 1 а.с.27-28). З 20.07.2011 року ТОВ «Моделпак» є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №100345414 (том 1 а.с.229).

Матеріали справи свідчать, що 20.08.2013 року Нововолинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області отримано податкову декларацію ТОВ «Моделпак» з податку на додану вартість за липень 2013 року (том 2 а.с.184-193), якою товариством в рядку 18 задекларовано позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 258465 грн., залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21) в сумі 160672 грн. та визначено суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25) в сумі 97793 грн.

Судом встановлено, що 19.09.2013 року Нововолинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області проведено камеральну перевірку даних податкової звітності ТОВ «Моделпак» з податку на додану вартість за липень 2013 року, за результатами якої складено акт №592/22-13 від 19.09.2013 р. (том 1 а.с.6-9).

Відповідно до висновків акта №592/22-13 від 19.09.2013 р., перевіркою встановлено, що ТОВ «Моделпак» в порушення приписів абзацу 2 пп.56.18. ст. 56 Податкового кодексу України та пункту 4.6.7 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 р. №1492, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 р. за №1490/20228 (далі по тексту, - Порядок №1492) завищило суму податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 621859 грн., яку необхідно було відобразити у рядку «21.3» та перенести до рядка «25» «25.1» податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року.

Не погодившись з висновками акта перевірки, ТОВ «Моделпак» надало Нововолинській ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області письмові заперечення від 24.09.2013 року, за результатами розгляду яких листом №715/22-13 від 03.10.2013 року висновки акта перевірки від 19.09.2013 р. залишені відповідачем без змін (том 1 а.с.30-33).

03.10.2013 року на підставі акта камеральної перевірки №592/22-13 від 19.09.2013 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1, яким ТОВ «Моделпак» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 932788,50 грн., з яких 621859 грн. основного платежу та 310929,50 грн. штрафні(фінансові) санкції (том 1 а.с.5).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, 09.10.2013 р. позивач оскаржив його у адміністративному порядку (том 1 а.с.34-36), однак рішенням Головного управління Міндоходів у Волинській області від 23.10.2013 року №2540/10/10.2-06 податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2013 р. залишено без змін, а скаргу ТОВ «Моделпак» - без задоволення (том 1 а.с.37-40).

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 03.10.2013 року, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що 15.06.2012 року Нововолинською ОДПІ на підставі акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Моделпак» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.03.2012р. за №257/18/22/37598260 від 28.05.2012 року (том 1 а.с.86-154) (далі, - акт позапланової перевірки від 28.05.2012 р.), прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми «В4» №, яким ТОВ «Моделпак» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на 621859 грн. (том 1 а.с.167);

- форми «В1» №, яким ТОВ «Моделпак» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 93501 грн. (том 1 а.с.168);

- форми «Р» №, яким ТОВ «Моделпак» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 140 000 грн. основного платежу та 35000 грн. - штрафних санкцій (том 1 а.с.166).

Зміст акта камеральної перевірки №592/22-13 від 19.09.2013 р. свідчить, що оскаржуване в цій судовій справі податкове повідомлення-рішення базується на висновках податкового органу про безпідставне неврахування ТОВ «Моделпак» при заповненні податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року висновків документальної позапланової виїзної перевірки, викладених в акті №257/18/22/37598260 від 28.05.2012 р., та прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення форми «В4» № від 15.06.2012 року, яким ТОВ «Моделпак» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за березень 2012 року у розмірі 621859 грн.

З вказаними висновками податкового органу суд не погоджується з огляду на таке.

Порядок узгодження грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом, врегульовано ст.56 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 56.1 цієї статті рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

В ході судового розгляду справи встановлено і матеріалами справи підтверджується, що податкове повідомлення-рішення від 15.06.2012 року форми «В4» № було оскаржене позивачем у судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2012 року по справі №2а/0370/2823/12 (том 1 а.с.216-221), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 року (том 1 а.с.222-226) ТОВ «Моделпак» було відмовлено в задоволенні позову до Нововолинської ОДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень від 15.06.2012 року №, № та №. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 16.12.2013 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 у справі №2а/0370/2823/12 - скасовано, а позовну заяву ТОВ «Моделпак» до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Державної податкової служби про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.06.2012 року №/167, № та № залишено без розгляду.

Одночасно матеріали справи свідчать, що в червні 2013 року ТОВ «Моделпак» оскаржило податкові повідомлення-рішення від 15.06.2012р. №, № та № з підстав безпідставності висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, до Рівненського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 01.07.2013 року відкрив провадження у справі №817/2292/13-а (том 1 а.с.200).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 року по справі №817/2292/13-а позов ТОВ «Моделпак» було задоволено повністю (том 1 а.с.202-208), однак, ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2014 року (том 1 а.с.209-213), залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 23.06.2014 року (том 1 а.с.214-215), постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. скасовано, а провадження у справі №817/2292/13-а було закрито.

Оцінюючи наявність на час подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року (16.08.2013 року) ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 року у справі №2а/0370/2823/12, яка 20.06.2013 року набрала законної сили та ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року, якою було відкрито провадження по справі №817/2292/13-а, де предметом розгляду обох справ було податкове повідомлення-рішення форми «В4» № на суму 621859 грн., суд враховує таке.

Відповідно до п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України (у редакції від 01.04.2013 р., чинній станом на червень 2013 р.) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Абзацом 4 пункту 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Буквальний зміст вказаної норми свідчить, що у випадку звернення платника податків до суду з позовом щодо оскарження рішення податкового органу в межах строків давності у 1095 днів, грошове зобовязання, визначене таким рішенням, безумовно набуває статусу неузгодженого. Жодних умов, застережень, заборон, зокрема, щодо неможливості одночасного (чи послідовного) оскарження одного і того ж рішення контролюючого органу до суду, але з різних підстав ні пункт 56.18 ст. 56 цього Кодексу, ні чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство України не містять.

Алгоритм дій податкового органу у випадках оскарження податкових повідомлень-рішень платниками податків чітко визначено Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 N 1236, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.12.2012 р. за № 2135/22447 (далі, - Порядок № 1236).

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Порядку N 1236 у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень.

При цьому сума грошового зобов'язання в той самий день виводиться з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковується в окремому реєстрі до дня набрання рішенням суду законної сили.

Після прийняття судом рішення по суті, яке набрало законної сили, структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося, в день отримання відповідного рішення органом державної податкової служби вносить інформацію про таке рішення до зазначеного в попередньому абзаці окремого реєстру та підшиває копію рішення до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.

Аналогічні дії здійснюються у разі оскарження платником податків рішення суду в апеляційному порядку (за умови прийняття апеляційної скарги апеляційним адміністративним судом до провадження).

У разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунка платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься, до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, представником відповідача в судовому засіданні підтверджено, що ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року про відкриття провадження у справі №817/2292/13-а Нововолинська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області отримала 05.07.2013 року за вхідним №505/9, що підтверджується копією ухвали суду з відміткою відповідача про її отримання (том 2 а.с.194). Отже, 05.07.2013 року відповідач зобовязаний був вивести суму грошового зобов'язання, визначену податковим повідомленням-рішенням від 15.06.2012 р. № з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковувати останню в окремому реєстрі до 15.01.2014 року - дати набрання законної сили ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2014 р. у цій справі. Проте, як свідчать матеріали справи, вимоги пункту 4.4 Порядку №1236 відповідачем безпідставно не виконані.

Системний аналіз положень ст. 56 Податкового кодексу України, пункту 4.4. Порядку № 1236 дає суду підстави для висновку, що внаслідок оскарження ТОВ «Моделпак» податкового повідомлення-рішення форми «В4» № від 15.06.2012 р. до Рівненського окружного адміністративного суду, визначена ним сума грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 621859 грн. з 01.07.2013 року набула статусу неузгодженої і залишалася такою до 15.01.2014 року дати постановлення Житомирським апеляційним адміністративним судом ухвали про скасування постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 року та закриття провадження у справі.

На час подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року форми податкової звітності з податку на додану вартість та порядок їх заповнення і подання було затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року № 1492, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 р. за № 1490/20228 (далі, - Порядок № 1492).

Відповідно до п.4.6.7 Порядку 1492 (який був чинний на момент спірних правовідносин)(далі, - Порядок №1492), рядок 21.3 декларації з податку на додану вартість передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

Пунктом 4.6.8. Порядку №1492 встановлено, що у рядку 25 декларації вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, та сплачується до загального фонду державного бюджету - рядок 25.1 декларації 0110.

Оскільки за своїм змістом рядок 21.3 бере участь при визначенні зобов'язань платника податку на додану вартість поточного податкового періоду, до цього рядка слід відносити виключно ті результати перевірок платника податку, які на момент складання декларації з податку на додану вартість були узгоджені у відповідності з положеннями п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що на час подання позивачем податкової декларації за липень 2013 року (16.08.2013 року), так само як і на час проведення камеральної перевірки (19.09.2013 року) та прийняття за її наслідками рішення (03.10.2013 року), податкове повідомлення-рішення форми В4 № на суму 621859 грн. (неврахування якого, на думку податкового органу, і призвело до виникнення оскаржуваного по даній справі рішення) оскаржувалося у Рівненському окружному адміністративному суді (справа №817/2292/13-а), то в силу вимог пп.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України сума грошового зобовязання, визначена таким рішення є неузгодженою до набрання законної сили рішенням суду в справі №817/2292/13-а.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума грошового зобовязання в розмірі 621859 грн., визначена податковим повідомленням-рішенням форми «В4» № від 15.06.2012 р. в період з 01.07.2013 року до її узгодження, тобто до 15.01.2014 року, не могла брати участь у розрахунках податкових зобовязань, податкового кредиту, визначення від'ємного значення та бюджетного відшкодування наступного податкового звітного періоду, а відтак позивач не повинен був відображати її в рядку 21.3 податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року.

Встановлені судом фактичні обставини в їх сукупності свідчать про відсутність порушень з боку ТОВ «Моделпак» вимог пп.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України та п. 4.6.7 Порядку №1492 при заповненні декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року, а тому висновки податкового органу, викладені в акті камеральної перевірки від 19.09.2013 року безпідставні.

За наведених обставин, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для прийняття податкового повідомлення рішення № від 03.10.2013 року, яким ТОВ «Моделпак» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 932788,50 грн., з яких 621859 грн. основний платіж та 310929,50 грн. штрафні(фінансові) санкції, а відтак останнє є протиправним і підлягає скасуванню повністю.

Щодо твердження представника відповідача про наявність ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013, яка набрала законної сили, то суд звертає увагу, що законодавством України не передбачено обмежень щодо кількості звернень платника податків до суду за захистом порушеного права при наявності різних підстав для оскарження рішення контролюючого органу. Отже, в даному випадку має місце прояв юридичного принципу свободи фізичних осіб і юридичних осіб (не субєктів владних повноважень), в тому числі й платників податків, що полягає у можливості вибору особою варіанту поведінки, яка обмежується лише правом, іншими словами - «дозволено все, що не заборонено законами і Конституцією України».

Суд також відхиляє посилання представника відповідача на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2014 року як на обставину, що підтверджує правомірність дій податкового органу, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення, правомірність винесення якого встановлює суд у цій справі, було прийняте відповідачем 03.10.2013 року, тобто задовго до виникнення такої обставини.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 03.10.2013 року, діяв не на підставі, та не в спосіб, визначені чинним законодавством, а тому вказане податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям правомірності, прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття і підлягає скасуванню.

За таких обставин вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн. (том 1 а.с.16). Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 487,20 грн. підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 03.10.2013 року № Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Моделпак" грошового зобов'язання за податком на додану вартість на суму 932788,50 грн., з яких 621859,00 грн. основного платежу та 310929,50 грн. штрафних санкцій

Присудити на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Моделпак" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.