Справа № 2а-212/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 р. Справа № 1488/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Пліша М.А., Стародуба О.П.,

при секретарі судового засідання Грицан З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА

29.04.2009 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила провести перерахунок пенсії на підставі ст.ст. 50, 54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 22.05.2008 року до моменту вирішення справи судом та за ч. 2 ст. 56 цього Закону за період з 05.05.2009 року до дня постановлення рішення судом. Вимоги обґрунтовані відмовою відповідача у здійсненні виплат згідно з наведеними нормами закону.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2009 року позов задоволено: визнано незаконною відмову відповідача у виплаті позивачеві пенсії з 22.05.2008 року як інваліду 3 групи інвалідності, повязаної з Чорнобильською катастрофою, у розмірі, встановленому ст. 54 ч. 4 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві з 22.05.2008 року по 26.10.2009 року відповідно до положень ст. 54 ч. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду 3 групи інвалідності, повязаної з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1 на підставі положень ст. 50 вказаного Закону, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком; зобовязано відповідача здійснити нарахування збільшення пенсії позивачеві з 05.05.2009 року по 26.10.2009 року на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років на підставі ст. 56 ч. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач в апеляційній скарзі просить постанову скасувати, відмовивши у позові. Вимоги обгрунтовані неправильним застосуванням ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при цьому покликаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16.07.2008 року. Крім того, зазначає, що «Порядком обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523, не передбачено застосування положень ст. 56 вказаного Закону для обчислення пенсій відповідно до його ст.ст. 50 та 54.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, позивачеві встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК, та призначено державну та додаткову пенсії по інвалідності. Страховий стаж позивача становить повні 34 роки.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статей 54, 50 Закону № 796-ХІІ розмір державної пенсії для позивача не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

На звернення позивача про проведення перерахунку державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ та з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 цього Закону відповідачем у такому відмовлено, покликаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та від 30.05.1997 року № 523.

З такими висновками відповідача обгрунтовано не погодився суд першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким, зокрема, було внесено зміни до окремих положень Закону № 796-ХІІ.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин вищезазначені положення пп. 12, 15 п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року втратили чинність з 22.05.2008 року, у звязку з чим із зазначеної дати відновлено дію статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи те, що виплата позивачеві державної та додаткової пенсій здійснювалася у менших розмірах, ніж передбачені ст.ст. 50 та 54 Закону № 796-ХІІ в оспорюваний нею період, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог у цій частині.

При цьому суд правильно керувався положеннями Закону № 796-ХІІ, що має вищу юридичну силу, ніж зазначені відповідачем акти Кабінету Міністрів України, які не відповідають його нормам та згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України застосуванню не підлягають.

Вирішуючи питання про базову величину, з якої повинні обчислюватися розміри пенсій, передбачені статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ, судом першої інстанції правильно враховано відсутність у законодавстві правил визначення розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбачених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому врахування положень останнього при ухваленні рішення є обґрунтованим.

Щодо позовної вимоги про здійснення перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ за період з 05.05.2009 року до дня постановлення рішення судом, то її задоволення є обґрунтованим, оскільки згідно із цією нормою право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, мають жінки, віднесені, зокрема, до категорії 1, за умови стажу роботи не менш як 15 років. При цьому призначення позивачеві пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, не є перешкодою для збільшення такої пенсії.

Заперечення відповідача з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523, у якій застосування положень ст. 56 Закону № 796-ХІІ для обчислення пенсій відповідно до його ст.ст. 50 та 54 не передбачено, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не впливають на зроблені судом висновки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про залишення постанови суду без змін.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196 ч. 4, 198, 200, 205 ч. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області залишити без задоволення, постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2009 року у справі № 2-а-212/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_3

Повний текст рішення виготовлено 19.11.2010 року.