Справа № 2а-9707/09/2270
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 р. Справа № 7871/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді Сапіги В.П.
Суддів Онишкевича Т.В. , Попка Я.С.

при секретарі судового засідання Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконним звільнення з військової служби та зарахування періоду незаконного звільнення до загальної вислуги років, -

ВСТАНОВИЛА :

17.11. 2009 року ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання незаконним звільнення з військової служби та зарахування періоду незаконного звільнення до загальної вислуги років, а саме просить визнати незаконним наказ командира військової частини №33874 від 10 вересня 1999 року № 164 в частині звільнення з військової служби та зарахувати період з 10 вересня 1999 року по 22 грудня 2000 року до загальної вислуги років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04 жовтня 1990 року по 10 вересня 1999 року проходила військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 . У вересні 1995 року народила дитину і з цього часу перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, термін якої закінчився 10 вересня 1998 року. В зв`язку з хворобою дитини за висновком лікарів їй було продовжено термін перебування у відпустці по догляду за дитиною на один рік. В подальшому їй було продовжено відпустку по догляду за дитиною. Звернувшись з таким висновком до своєї військової частини дізналась про те, що вона була переведена до військової частини № НОМЕР_2 та наказом командира цієї частини за № 164 від 10 вересня 1999 року звільнена з військової служби в зв`язку з скороченням. Таке звільнення позивач вважає незаконним, так як перебувала у відпустці по догляду за дитиною, та є матір`ю одиначкою, тому необхідно зарахувати їй період з дати звільнення, тобто з 10 вересня 1999 року по дату поновлення на військовій службі, тобто до 22 грудня 2000 року до загальної вислуги років як військовослужбовцю.
Оскаржуваною постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.12.2009 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконним звільнення з військової служби та зарахування періоду незаконного звільнення до загальної вислуги років-відмовлено у звязку з пропуском річного строку звернення до суду за захистом порушених прав, передбаченого ч.2 ст.99 КАС України.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що при постановленні рішення Хмельницький окружний адміністративний суд порушив норми процесуального законодавства, оскільки станом на час винесення командиром військової частини № НОМЕР_2 наказу за № 164 від 10 вересня 1999 року не був прийнятий КАС України, а діяв ЦК України в редакції 1963 року і за ст.71 даного Кодексу був встановлений трьохрічний термін позовної давності. Тому апелянт вважає, що не пропустила строк звернення до суду визначений цією нормою закону, оскільки керівництво постійно обіцяло, що вирішить спірне питання добровільно. ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити її позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 05.10.1990 року наказом № 196 була прийнята на військову службу у в/ч № НОМЕР_1 . В період проходження військової служби позивач народила ІНФОРМАЦІЯ_1 дитину - ОСОБА_2 та відповідно отримала відпустку по догляду за дитиною в якій перебувала до 10.09.1999 року. Наказом № 112 від 01.07.1999 року переведена в розпорядження командира в/ч № НОМЕР_2 , де наказом командира цієї ж в/ч за № 164 від 10.09.1999 року була звільнена з військової служби в запас по скороченню штатів. Наказом № 202 від 22.12.2000 року Хмельницького МВК призвана на військову службу за контрактом з 22.12.2000 року на якій перебуває по теперішній час.
Відповідно до ч. 6 ст. 179 КЗпП України, у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.
Згідно до ч. З ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч. 6 ст. 179 КЗпП України), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини - інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням.
Відповідно до статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року зазначено, що при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України.
П.120 «Тимчасового положення про проходження військової служби громадянами України», затвердженого указом Президента України, від 13.05.1993р., № 174/93, що було чинним станом на 7.11.2001 року, визначено, що солдат, матрос, сержант, старшина, щодо якого прийнято рішення про дострокове розірвання контракту, має право його оскаржити в порядку, встановленому чинним законодавством. Оскарження не зупиняє виконання рішення.
Як вбачається, зазначена норми вказаного Положення є відсильною. В такому випадку слід застосовувати положення Кодексу законів про працю України.
Так, відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач стверджує, що про порушення права їй стало відомо в 2000 році, а саме в цьому році вона ознайомилась з оспорюваним наказом, оскільки наказом № 202 від 22.12.2000 року Хмельницького МВК призвана на військову службу за контрактом з 22.12.2000 року.
Тому суд вважає, що протягом місяця позивач повинна була в порядку ст.233 КЗпП України звернутись до суду з даним позовом.
Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду про поновлення на роботі та не наведено мотивів для його поновлення, а представник відповідача наполягав в порядку ч.2 ст.100 КАС України відмовити в позові по даній підставі.
Окрім цього слід відзначити, що у разі відсутності підстав для визнання поважною причини пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення права суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку. Наслідки пропущення строку звернення до суду, що передбачені статтею 100 КАС України, є однаковими як щодо загального, так і щодо спеціальних строків.
Також необхідно вказати, що не підлягає до задоволення і вимога позивача щодо зарахування періоду з 10 вересня 1999 року по 22 грудня 2000 року до загальної вислуги років, оскільки вона є похідною від першої вимоги визнати незаконним наказ командира військової частини №33874 від 10 вересня 1999 року № 164 в частині звільнення з військової служби.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення суду по даній справі скасуванню не підлягає.
На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 196, п.1ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1ч.1 ст.205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення; постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2009 року у справі № 2а - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Сапіга В.П.
Судді Онишкевич Т.В. , Попко Я.С.

Повний текст постанови виготовлено 25.05..2010р.