Справа № 2а-4197/09/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 р. Справа № 6989/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання Наконечній М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання нечинним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, в якому, із врахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати нечинним та скасувати наказ начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 386-К від 21 травня 2009 року про звільнення його з роботи на підставі п.1 ст.41, п.4 ст.40 КЗпП України, поновити його на посаді заступника начальника Миколаївського районного управління юстиції Львівської області начальника відділу державної виконавчої служби та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, визнати протиправною відмову у наданні відпустки по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку та визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання йому відповідей на його звернення від 21.05.2009 року, 22.05.2009 року та 27.05.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.05.2009 року, під час перебування позивача на лікарняному, начальником Головного управління юстиції у Львівській області протиправно винесено наказ № 386-К про звільнення його з 13 травня 2009 року з посади заступника начальника Миколаївського районного управління юстиції Львівської області начальника відділу державної виконавчої служби на підставі п.1 ст. 41, п. 4 ст. 40 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків та відсутність на роботі без поважних причин. Згідно наказу начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 352-К від 13 травня 2009 року, виданого за результатами перевірки стану виконання виконавчого провадження №203 ЄДРВП відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Львівської області щодо виконання наказу,

___________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Карпяк О.О. ряд. ст.зв. № 3.3.4 суддя-доповідач ОСОБА_3 справа № 2а-4197/09/1370 справа № 6989/10/9104.doc

виданого господарським судом Львівської області, до нього вже було застосовано один із заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків. А згідно ч.2 ст.147 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Оскільки до нього вже було застосовано один із заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани, тому незаконним є повторне застосування дисциплінарного стягнення за те ж порушення у вигляді звільнення.

Крім того, позивач вважає, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності: в період з 14 травня 2009 року по 23 травня 2009 року він перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АБЮ № 276954. Позивач також звертався до відповідача із заявами про надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак подані ним заяви були залишені без розгляду. Відмову у наданні відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та ненадання йому відповідей на його заяви від 21.05.2009 року, 22.05.2009 року та 27.05.2009 року просить визнати протиправними.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління юстиції у Львівській області №386-К від 21.05.2009 року про звільнення ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївського районного управління юстиції Львівської області начальника відділу державної виконавчої служби. Постановлено стягнути з Головного управління юстиції у Львівській області в користь позивача ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та рішення в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 2628,94 грн. допущено до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно ч.2 ст.147 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Оскільки до ОСОБА_1 вже було застосовано один із заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани, тому незаконним є повторне застосування дисциплінарного стягнення за те ж порушення у вигляді звільнення. Крім того, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Вимоги позивача про визнання протиправною відмови відповідача у наданні йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до задоволення не підлягають, оскільки відповідачем жодного рішення із даного питання не приймалось. Крім того, є безпідставними вимоги позивача щодо ненадання йому відповідей на його звернення від 21.05.2009 року, 22.05.2009 року та 27.05.2009 року, оскільки в матеріалах справи наявні відповіді на вказані звернення. Позивачем не доведено факту подання звернення на адресу відповідача від 27.05.2009 року.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Головне управління юстиції у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що 4 лютого 2009 року на виконання наказу Головного управління юстиції у Львівській області № 28 від 27 січня 2009 року, було проведено цільову перевірку роботи ВДВС Миколаївського РУЮ Львівської області щодо стану виконання виконавчих документів про стягнення державного мита за рішеннями судів. Під час проведення перевірки були виявлені значні порушення, однак начальник відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 4 лютого 2009 року після проведення перевірки оформив листок непрацездатності і був відсутній на роботі до 12 травня 2009 року. 13 травня 2009 року, після виходу позивача на роботу, до нього згідно наказу начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 352-К від 13 травня 2009 року було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків. Після винесення наказу про оголошення догани ОСОБА_4 без поважних причин був відсутній на робочому місці з 14 травня 2009 року по 20 травня 2009 року і факт його відсутності на робочому місці підтверджується актами. Наказ про надання ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку Головним управлінням юстиції у Львівській області не видавався. Так як позивач без поважних причин був відсутній на робочому місці та беручи до уваги виявлені порушення в ході проведеної перевірки, наказом начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 386-К від 21 травня 2009 року позивача правомірно було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.41, п.4 ст.40 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків та відсутність на роботі без поважних причин. Відповідачу не було відомо про будь-які листки непрацездатності, видані на імя ОСОБА_1 і про наявність таких до Управління юстиції він не повідомляв. Крім того, судом першої інстанції зроблено невірний висновок про те, що до позивача повторно застосовано дисциплінарне стягнення за одне й те ж порушення. Наказ начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 352-К від 13 травня 2009 року був виданий на підставі проведеної перевірки роботи відділу ДВС щодо стану виконання виконавчих документів про стягнення державного мита за рішеннями судів, а наказ № 386-К від 21 травня 2009 року про звільнення позивача з посади виданий на підставі перевірки стану виконання виконавчого провадження №203 ЄДРВП відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Львівської області щодо виконання наказу, виданого господарським судом Львівської області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.2 ст.147 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Вимоги позивача про визнання протиправною відмови відповідача у наданні йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до задоволення не підлягають, оскільки відповідачем жодного рішення із даного питання не приймалось. Крім того, є безпідставними вимоги позивача щодо ненадання йому відповідей на його звернення від 21.05.2009 року, 22.05.2009 року та 27.05.2009 року, оскільки в матеріалах справи наявні відповіді на вказані звернення. Позивачем не доведено факту подання звернення на адресу відповідача від 27.05.2009 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу Головного управління юстиції у Львівській області від № 91-К від 16 березня 2007 року позивача ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника начальника Миколаївського районного управління юстиції начальника відділу державної виконавчої служби із збереженням 11 рангу державного службовця в порядку переведення з державної виконавчої служби Львівської області з 19 березня 2007 року.

Під час перебування позивача на лікарняному, 21 травня 2009 року, начальником Головного управління юстиції у Львівській області винесено наказ № 386-К про звільнення позивача з 13 травня2009 року з посади заступника начальника Миколаївського районного управління юстиції Львівської області начальника відділу державної виконавчої служби на підставі п.1 ст.41, п.4 ст.40 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків та відсутність на роботі без поважних причин.

З аналізу оскаржуваного наказу начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 386-К від 21 травня 2009 року вбачається, що 13 травня 2009 року за результатами цільової перевірки позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обовязків як керівнику відділу. 4 лютого 2009 року заступником начальника ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області було проведено цільову перевірку з питань виконання виконавчих документів та стягнення державного мита, а також достовірності поданої статистичної інформації. За неналежне виконання своїх посадових обовязків ОСОБА_1 оголошено догану.

Відповідно до ч.2 ст. 147 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що оскільки до позивача вже було застосовано один з заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків на підставі наказу №352-К від 13.05.2009 року, тому незаконним є повторне застосування дисциплінарного стягнення за те ж порушення у вигляді звільнення.

Згідно листка непрацездатності серії АБЮ №276954, виданого 14.05.2009 року, позивач з 14.05.2009 року по 23.05.2009 року перебував на лікарняному (а.с. 7). Отже на момент винесення оскаржуваного наказу начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 386-К від 21 травня 2009 року, позивач перебував на лікарняному.

Відповідно до ст.40 Кодексу законів про працю України із змінами і доповненнями, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Пунктом 5 ст.40 КЗпП України передбачено єдиний виняток із загального правила заборони розірвання трудових правовідносин з ініціативи власника під час тимчасової непрацездатності працівника, згідно з яким працівника можна звільнити у разі незявлення його на роботу протягом більш як 4 місяців унаслідок тимчасової непрацездатності (не враховуючи відпустки у звязку з вагітністю та пологами), якщо законодавством не встановлено тривалішого строку.

Так як не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності: в період з 14 травня 2009 року по 23 травня 2009 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АБЮ № 276954, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність та скасування наказу начальника Головного управління юстиції у Львівській області № 386-К від 21 травня 2009 року про звільнення позивача з роботи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про визнання протиправною відмови відповідача у наданні йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до задоволення не підлягають, оскільки відповідачем жодного рішення із даного питання не приймалось. Крім того, є безпідставними вимоги позивача щодо ненадання йому відповідей на його звернення від 21.05.2009 року, 22.05.2009 року та 27.05.2009 року, оскільки в матеріалах справи наявні відповіді на вказані звернення, а позивачем не доведено факту подання звернення на адресу відповідача від 27.05.2009 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання нечинним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року у справі № 2а-4197/09 змінити, виклавши резолютивну частину рішення у такій редакції:

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління юстиції у Львівській області №386-К від 21.05.2009 року про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївського районного управління юстиції Львівської області начальника відділу державної виконавчої служби.

Стягнути з Головного управління юстиції у Львівській області в користь позивача ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 9078,96 грн. з відрахуваннями.

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 2628,94 грн. допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Т.В. Онишкевич

ОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.12.2010 року.