Справа № 2а-159/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 р. Справа № 80203/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.09.2009р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів, виплачених в якості одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.03.2009р. позивач ОСОБА_2 міський центр зайнятості звернувся до районного суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в сумі 3542 грн. 65 коп. як повернення коштів, виплачених в якості одноразової допомоги по безробіттю для організації безробітними підприємницької діяльності, у випадку нездійснення такої діяльності протягом шести календарних місяців з дня отримання такої допомоги (а.с.1-3).

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.09.2009р. заявлений позов задоволено, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в сумі 3542 грн. 65 коп. в рахунок повернення отриманої та невикористаної за призначенням одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності (а.с.90-93).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач ОСОБА_1, яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та відмовити у задоволенні заявленого позову або закрити провадження у справі (а.с.99-104).

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем пропущено річний строк звернення до суду із розглядуваним позовом; в останнього відсутні передбачені законом повноваження на предявлення такого позову до фізичної особи, через що останній поданий субєктом владних повноважень з порушенням вимог ст.ст.17, 50 КАС України.

Також для перевірки висновків позивача слід керуватися Порядком повернення у 2006 році коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, затв. постановою КМ України № 511 від 12.04.2006р., дія якого продовжена на 2007 рік згідно постанови КМ України № 98 від 31.01.2007р. Доданими доказами підтверджується здійснення нею організаційних заходів, які необхідні для проведення підприємницької діяльності, при цьому судом не дано належної оцінки копіям видаткових накладних і квитанціям про сплату єдиного податку, які підтверджують факт здійснення нею підприємницької діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 19.07.2006р. ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 міського центру зайнятості із заявою, в якій просила надати їй статус безробітної з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.10); наказом позивача № НТ060719 від 19.07.2006р. їй надано статус безробітної і призначено допомогу по безробіттю (а.с.19).

24.10.2006р. відповідач звернулася до позивача із заявою про надання їй одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності (а.с.18).

Наказом ОСОБА_2 міського центру зайнятості № 266 від 31.10.2006р. відповідачу ОСОБА_1 призначено одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності (а.с.22).

02.11.2006р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи (а.с.29), а 08.11.2006р. позивачем було прийнято наказ № НТ061108 про виплату відповідачу одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності сумі 3542 грн. 65 коп. (а.с.23, 24).

12.10.2007р. Державною податковою інспекцією у м.Чернівці надано позивачу інформацію № 22088/17-208 про те, що відповідач СПД ОСОБА_1 податкову звітність за І квартал 2007 року не подавала і єдиний податок не сплачувала; за ІІ квартал 2007 року нею звітність подана і сплачений єдиний податок (а.с.35).

Також 29.10.2007р. та 16.11.2007р. податковим органом надано позивачу інформацію відповідно № 23174/17-208 та № 25616/17-207 про те, що відповідач СПД ОСОБА_1 подала декларацію про доходи за IV квартал 2006 року з нульовими показниками, також за цей період єдиний та фіксований податки не сплачувалися; згідно поданої декларації за І квартал 2007 року остання доходів не отримувала; з 01.04.2007р. по 30.06.2007р. перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності; згідно поданого звіту за ІІ квартал 2007 року обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) склав 0,00 грн. (а.с.38).

Згідно протоколу № 16 від 29.10.2007р. засідання комісії ОСОБА_2 міського центру зайнятості з питань надання одноразово виплати допомоги по безробіттю безробітним для організації підприємницької діяльності рекомендовано директору позивача здійснити передбачені законом заходи щодо повернення коштів СПД ОСОБА_1 (а.с.20-21); наказом позивача № 263 від 30.10.2007р. прийнято рішення про повернення коштів в сумі 3542 грн. 65 коп., виплачених відповідачу як допомога по безробіттю одноразово для організації підприємницької дільності.

30.10.2007р. відповідачу надіслано повідомлення про повернення отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 3542 грн. 65 коп., однак грошові кошти добровільно не сплачені (а.с.26).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що в добровільному порядку відповідачем виплачена одноразова допомога по безробіттю для організації підприємницької діяльності не повернута, підставою для повернення слугував факт неподання нею звітності до податкового органу, що свідчить про відсутність проведення останньою підприємницької діяльності. При цьому рішення позивача про повернення допомоги не оскаржувалося відповідачем у встановленому порядку і залишається чинним.

Окрім цього, відповідачем не подано будь-яких доказів на підтвердження здійснення підприємницької діяльності; спала єдиного податку в розмірі 200 грн. без провадження підприємницької діяльності не є доказами проведення такої діяльності та виконання приписів Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Статтею 107 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» передбачено повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, у разі нездійснення такої діяльності протягом шести календарних місяців з дня отримання такої допомоги.

Відповідно до п.3 Порядку повернення у 2006 році коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, затв. постановою КМ України № 511 від 12.04.2006р. (дія такої продовжена на 2007 рік згідно постанови КМ України № 98 від 31.01.2007р.), підставою для розгляду комісією питання про повернення коштів є несплата єдиного податку та неподання до податкового органу передбаченої законом звітності, що підтверджує факт провадження підприємницької діяльності.

Виходячи із змісту наведених положень слідує, що підставою для повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, є нездійснення такої діяльності протягом шести календарних місяців з дня отримання такої допомоги.

Підставами для розгляду комісією центру зайнятості питання про повернення виплачених коштів є, зокрема, несплата єдиного податку та неподання до податкового органу передбаченої законом звітності, що підтверджує факт здійснення підприємницької діяльності.

Із наказу ОСОБА_2 міського центру зайнятості № 263 від 30.10.2007р. слідує, що підставою для вжиття заходів по поверненню виплачених ОСОБА_1 коштів слугувало неподання до податкового органу передбаченої законом звітності в І кварталі 2007 року (який входить в період шести календарних місяців з дня отримання коштів), що підтверджує факт провадження підприємницької діяльності (а.с.27).

Однак, колегія суддів вважає безпідставними заявлені позовні вимоги про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, оскільки наявними матеріалами справи спростовується факт нездійснення підприємницької діяльності СПД ОСОБА_1 протягом шести календарних місяців з дня отримання такої допомоги.

Зокрема, відповідно до наданої податковим органом інформації СПД ОСОБА_1 подавала звітність про свої доходи, в якій зазначала про відсутність отриманих доходів (а.с.38); 13.12.2006р. відповідач отримала дозвіл на здійснення приватної практики терапевта в с.Оршівці по вул.Герцена, 3 і провела оплату збору за видачу цього дозволу (а.с.50, 51); проводила придбання медичних товарів (а.с.55-59, 62, 69); також остання сплачувала єдиний податок у встановленому розмірі (а.с.53, 54, 60).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про здійснення СПД ОСОБА_1 В.В. підприємницької діяльності та виконання нею зобовязань по сплаті відповідних податків від зайняття підприємницькою діяльністю відповідно до отриманих доходів (прибутку), через що підстав для повернення допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності не має.

Також наказ ОСОБА_2 міського центру зайнятості № 263 від 30.10.2007р. про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності, прийнятий без урахування всіх обставин справи, при цьому підставою для повернення виплачених коштів позивачем названо неподання до податкового органу передбаченої законом звітності, а не сама відсутність провадження підприємницької діяльності.

Таким чином, заявлений позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає з вищезазначених підстав.

Поряд з цим, колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта про неможливість звернення ОСОБА_2 міського центру зайнятості із розглядуваним позовом до суду, оскільки ст.18 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Державна служба зайнятості складається з Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

Відповідно до ч.3 ст.36 Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ним стягується з цієї особи відповідно до законодавства України; приписами ст.39 цього Закону визначено, що спори, які виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

З урахуванням наведеного слідує, що розглядувані відносини регулюються приписами Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; у цьому випадку позивач діє як орган державної влади, а тому наведений спір за своїм характером слід вважати публічно-правовим, через що такий підлягає судовому розгляду в порядку КАС України.

Також колегія суддів приходить до висновку про порушення судом предметної підсудності наведеного спору, оскільки відповідно ч.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Звідси, розглядуваний спір помилково розглянутий місцевим загальним судом як адміністративним судом.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також вирішення справи неповноважним судом, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.09.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів, виплачених в якості одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3