Справа № 0670/4107/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"26" жовтня 2011 р. Справа № 0670/4107/11

номер рядка статистичного звіту 8.2.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Лабунської Ю.В. ,

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Коростенського об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" вересня 2011 р. у справі № 0670/4107/11 за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фактор-Граніт" до Коростенського об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2011 року позовні вимоги ТОВ " Фактор-Граніт" задоволені.

Визнані протиправними дії ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції по проведенню камеральної перевірки ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фактор-Граніт" з податку на додану вартість за листопад 2010 року з порушенням строку на її проведення.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції від 30 березня 2011 року №.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ОДПІ Житомирської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що на день анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість позивач повинен був на підставі п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України здійснити умовне постачання товарів та необоротних активів та нарахувати податкові зобов'язання виходячи із звичайної ціни. У зв'язку із невизнанням позивачем такого умовного постачання, ОСОБА_3 ОДПІ самостійно визначено на підставі додатка К 1/1 до Декларації на прибуток підприємства за 9 місяців 2010р. та декларації з податку на додану вартість за листопад 2010 року, податкові зобов'язання в сумі податку на додану вартість 46334,00 грн. на умовне постачання залишків запасів та необоротних активів. Вважає податкове повідомлення-рішення правомірним.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "Фактор-Граніт" за листопад 2010 року, за результатами якої складено акт № 240/15-02 від 16.03.2011 р.

Перевіркою було виявлено, що позивачу 26.11.2010 року анульовано свідоцтво платника ПДВ. При цьому, якщо в останньому звітному (податковому) періоді на обліку у платника податку залишаються товари та необоротні активи, при придбанні яких суми податку були включені до податкового кредиту, платник податку не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов'язаний визнати умовне постачання таких товарів та необоротних активів та нарахувати податкові зобов'язання виходячи із звичайної ціни відповідних товарів чи необоротних активів, крім випадків реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону. Контролюючим органом встановлено, що залишки товарно-матеріальних цінностей на складах позивача на кінець звітного періоду становлять 22046,00 грн.. балансова вартість основних фондів - 209622,00 грн. Всього на суму 231668,00 грн. При цьому відповідач відзначив, що в порушення п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України позивач не нарахував умовне постачання таких товарів та відповідно не збільшив податкове зобов'язання на 44667,00 грн.

На підставі вказаного акта відповідачем прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 30.03.2011р., яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 44667,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що підстави та порядок проведення перевірок встановлений Податковим кодексом України, який діє з 01.01.2011 року (далі ПК України).

Як вбачається із змісту акту перевірки, проведена відповідачем перевірка є камеральною, тобто в результаті зазначеної перевірки не були досліджені первинні документи бухгалтерського обліку позивача. Висновок про вартість та склад запасів та основних фондів позивача зроблено відповідачем виключно на підставі даних відображених у додатку К 1/1 до Декларації на прибуток підприємства за 9 місяців 2010р., поданої позивачем у порядку звітності.

Згідно до п. З Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 6 зазначеного Порядку визначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд зазначив, що акт перевірки №240/15-02 від 16.03.2011р., на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить доказів із посиланням на первинні документи платника податку про основні фонди, при придбанні яких суми податку були включені до податкового кредиту. Посилання на первинні документи у акті перевірки взагалі відсутні.

Враховуючи вид перевірки (камеральна) відповідач, в рамках її проведення, позбавлений можливості встановити обставини, які входять до предмету доказування із посилання на належні докази.

Таким чином суд дійшов обгрунтованого висновку, що додаток К 1/1 до декларації на прибуток підприємства за 3 квартал 2010 року не відображає фактичного стану облікових даних платника податків на день анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість.

Крім того суд зазначив, що відповідно до вимог п. 7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна. Таким чином первинним документом, підтверджуючим податковий кредит, є виключно податкова накладна.

У зв'язку із тим, що при перевірці податкові накладні відповідачем не досліджувались, то в останнього були відсутні підстави для висновку про те, що запаси та основні фонди, зазначені у додатку К 1/1 приймали участь при формуванні податкового кредиту позивача у попередніх податкових періодах. Так само вартісний показник запасів в датку К 1/1 не є. а ні балансовою вартістю таких запасів, а ні показником звичайної ціни, таким чином суд дійшов висновку, що додаток К 1/1 до Декларації з податку на прибуток не може бути одним єдиним доказом для визначення платнику зобов'язання з податку на додану вартість.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірності донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 44667,00 грн..

Крім того, колегія суддів зазначає, що до повноважень суду не віднесено право на визначення податкових зобов'язань платникам податків та проведення у них перевірок щодо дотримання вимог податкового законодавства, а відтак суд позбавлений можливості самостійно здійснити перевірку та встановити чи дійсно віднесено позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплачені у зв'язку придбанням запасів та основних фондів, балансова вартість яких зазначена у додатку К1/1 декларації з податку на прибуток за З квартал 2010р., а також чи існували такі основні фонди на момент анулювання позивача як платника податку на додану вартість. Також не відноситься до повноважень суду визначення вартості товарних залишків або основних фондів, стосовно яких позивачем був (якщо був) нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах.

Відповідач не позбавлений можливості здійснити документальну перевірку позивача відповідно до вимог Податкового кодексу України та відповідно до вимог Закону, у разі встановлення відповідного порушення, визначити позивачу грошові зобов'язання з цього податку.

Також колегія суддів погоджується з доводами позивача про протиправність дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки ТОВ "Фактор-Граніт" з податку на додану вартість за листопад 2010 року з порушенням 30-ти денного строку на проведення такої перевірки.

Як видно із копії податкової декларації позивача з податку на додану вартість за листопад 2010 року, ОСОБА_3 ОДШ вказана декларація була отримана 22 грудня 2010 року, однак камеральна перевірка проведена лише 16 березня 2011 року, що є порушенням вимог п. 200.10 ст. 200 ПК України.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фактор-Граніт" вул.Жовтнева 50,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

3- відповідачу ОСОБА_3 об'єднана державної податкової інспекції вул.Коротуна 3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500