Справа № 826/6308/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/800/55218/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Стрелець Т. Г.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: представника позивача - Баграмяна В. Р.,

представника відповідача - Сухенко С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Віта" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Віта" до Міністерства культури України, третя особа: Орган самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Центр-3" про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Віта" звернулось до Міністерства культури України з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій у розмірі 170 000 грн. 00 коп. за порушення законодавства про охорону культурної спадщини від 22 квітня 2014 року № 697/10-3/61-14.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2014 року позов задоволено: скасовано постанову Міністерства культури України від 22 квітня 2014 року № 697/10-3/61-14 про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Віта".

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що ПрАТ «Авіакомпанія «ВІТА» є власником нежитлового приміщення, загальною площею 243,100 кв. м, яке розташовано за адресою м. Київ, вул. Гоголівська, 32-В, - що підтверджено свідоцтвом про право власності від 05 травня 1999 року серія НВ № 010002211, виданим Київською міською державною адміністрацією.

Позивач є орендарем земельної ділянки, площею 0.2237 га, для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку за адресою: в м. Києві по вул. Гоголівська, 32-В, - строком на 25 років, що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 11 листопада 2003 року.

Наказом Міністерства культури і туризму України від 16 червня 2007 року № 662/0/16-07, охоронний № 434-Кв, визначено, що земельна ділянка за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 32-в, - розташована в межах пам'ятки історії місцевого значення «Гірка обсерваторна, Х-ХХ ст.».

22 травня 2013 року ПрАТ «Авіакомпанія «ВІТА» подало до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку по вул. Гоголівській, 32-в у Шевченківському районі м. Києва», об'єкт 3 категорії складності, 8 поверховий житловий будинок.

17 січня 2014 року Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради затверджено режим використання території комплексної пам'ятки місцевого значення «Визначне місце «Обсерваторна гірка». Територія пам'ятки відноситься до категорії земель історико-культурного призначення.

11 лютого 2014 року Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради відносно ПрАТ «Авіакомпанія «ВІТА» складено припис № 128/п, яким встановлено, що на земельній ділянці по вул. Гоголівська, 32-в у м. Києві, яка розташована у Центральному історичному ареалі міста Києва, проводяться роботи з прокладання під'їзного шляху до об'єктів будівництва, а саме: вирубуються зелені насадження, встановлюються бетонні блоки, на об'єкті працює будівельна техніка, - внаслідок чого приписано припинити будь-які роботи на об'єкті.

Департаментом культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України в рамках позапланового заходу проведено перевірку ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 32-в, - про що складено акт візуального обстеження ділянки від 25 березня 2014 року.

В акті зазначено, що в результаті візуального огляду місцевості встановлено, що на ділянці здійснені підготовчі земельні роботи, а саме: розчищено територію в межах майбутнього будівельного майданчика від чагарів, дерев та інших зелених насаджень, укладено залізобетонні плити, поверхню ґрунту від воріт і до середини під'їзного шляху засипано річковим піском.

На підставі вказаного акту перевірки 22 квітня 2014 року Міністерством культури України винесено постанову про застосування до позивача фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини, якою на позивача у відповідності до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 44 та ст. 45 Закону України «Про охорону культурної спадщини» накладено штрафні санкції у розмір 170 000 грн. 00коп.

В постанові зазначено, що позивачем за вищевказаною адресою у центральному історичному ареалі м. Києва, на території пам'ятки історії місцевого значення «Гірка обсерваторна Х-ХХ ст.», без отримання відповідної дозвільної та погоджувальної документації, проведено земляні та підготовчі будівельні роботи, а саме: розчищено територію в межах ділянки, встановлено паркан, видалені зелені насадження, для влаштування під'їзного шляху до майбутнього будівельного майданчику укладено залізобетонні плити, а також поверхню ґрунту від початку і до середини під'їзного шляху засипано піском, - чим порушено вимоги ч. 3 ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Не погоджуючись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем проводились роботи на виконання рішення суду про усунення перешкод у користуванні майном. Інші роботи не можуть вважати будівельними, а є підготовчими роботами. Крім того, надані відповідачем докази правомірності винесення спірної постанови не містять доказів завдання позивачем будь-якої шкоди історичній пам'ятці чи проведення ландшафтних перетворень такої, а також початку робіт з будівництва житлового будинку по вул. Гоголівська, 32-В у Шевченківському районі м. Києва.

Суд апеляційної інстанції в позові відмовив, оскільки встановив, що позивачем проводились земельні та будівельні роботи на об'єкті без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на проведення таких робіт в порушення ч. 3 ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції.

Закон України «Про охорону культурної спадщини» (надалі - Закон № 1805) регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь. Об'єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об'єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Предмет охорони об'єкта культурної спадщини є характерна властивість об'єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об'єкт визнається пам'яткою.

Історичний ареал населеного місця - це частина населеного місця, що зберегла об'єкти культурної спадщини і пов'язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини (ч. 1 ст. 3 Закону № 1805).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону № 1805 рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов'язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону № 1805 землі, на яких розташовані пам'ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1805 з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам'яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам'яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару. Межі та режими використання зон охорони пам'яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини. Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони пам'яток та внесення змін до них встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України. Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України. Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

Згідно із ч. 3 статті 32 Закону № 1805 на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, такі фінансові санкції: за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам'ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць, у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» № 466 від 13 квітня 2011 року затверджено «Порядок виконання підготовчих робіт» та «Порядок виконання будівельних робіт».

Згідно цього Порядку підготовчі роботи - це роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під'їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Наказом Мінрегіонбуду України від 25 травня 2011 року № 53 на зміну ДБН A.3.1-5-96 "Організація будівельного виробництва" затверджено ДБН A.3.1-5-2009 "Організація будівельного виробництва", який вступив в дію з 01 січня 2012 року.

Відповідно до вказаних норм підготовчі роботи - це будівельні роботи, пов'язані з підготовкою території для будівництва споруд, будинків, будівель: прокладання інженерних мереж, освоєння будівельного майданчика, розчищення і планування ділянки, влаштування під'їзних шляхів, знос будівель та інші роботи у відповідності до проекту організації будівництва.

Пункти 2.2.2 та 2.2.3 зазначеного нормативу наводять перелік робіт, що відносяться до підготовки будівельного виробництва.

Будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Земляні роботи - комплекс робіт, пов'язаних з розробкою, переміщенням, укладанням та ущільненням ґрунту.

Згідно із п. 6 Порядку виконання будівельних робіт повідомлення про початок виконання будівельних робіт надсилається замовником до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта будівництва.

Аналіз наведених норм права свідчить, що позивачем проведені підготовчі роботи щодо будівництва житлового будинку на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 32-в, - які є складовою будівельних робіт відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» № 466 від 13 квітня 2011 року та вимог ДБН A.3.1-5-2009 "Організація будівельного виробництва".

Висновків щодо проведення ним підготовчих робіт позивач не спростовує.

Таким чином, виконання робіт, які зафіксовано в акті перевірки, без наявності дозволу органу охорони культурної спадщини є підставою для притягнення особи до відповідальності.

При цьому, суд апеляційної інстанції обґрунтовано спростував висновки суду першої інстанції щодо ненадання відповідачем доказів завдання позивачем шкоди історичній пам'ятці, у зв'язку з тим, що вони не мають правового значення, оскільки проведення будь-яких робіт без спеціального дозволу вже є підставою застосування штрафних санкцій відповідно до норми Закону № 1805.

Помилковим є посилання суду першої інстанції і на рішення Господарського суду м. Києва від 31 липня 2013 року у справі № 910/12772/13, як на підставу проведених робіт, оскільки згідно вказаного судового рішення зобов'язано знести усі частини (елементи) огорожі та заборонено здійснювати дії по перешкоджанню проходу та проїзду через земельну ділянку іншу особу. Крім того, вказаним судовим рішенням будь-яка сторона у справі не зобов'язувалась провести підготовчі земляні роботи, а саме: встановлення паркану, видалення зелених насаджень, укладення залізобетонних плит для влаштування під'їзного шляху до майбутнього будівельного майданчику, чи засипання піском поверхню ґрунту від початку і до середини під'їзного шляху.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що не отримання позивачем дозволу на проведення робіт на пам'ятках національного значення від органу охорони культурної спадщини є порушенням вимог ч. 3 статті 32 Закону № 1805, внаслідок чого відповідач правомірно прийняв постанову про застосування до позивача фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини від 22 квітня 2014 року № 697/10-3/61-14 у розмірі 170 000 грн. 00 коп.

Оскільки під час вирішення справи по суті судом апеляційної інстанції не допущені порушення норм процесуального та матеріального права, то скаргу позивача слід залишити без задоволення .

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Віта" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: