Справа № 2а-950/10/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2010 р. Справа № 2a-950/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Кузишин Р.М.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція»ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про заборону проведення дій з реалізації арештованого автомобіля, скасування постанови про арешт майна, скасування постанови про стягнення виконавчого збору, визнання дій Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2010 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - відповідач) про заборону проведення дій з реалізації арештованого автомобіля, скасування постанови про арешт майна, скасування постанови про стягнення виконавчого збору, визнання дій відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції протиправними.

Відповідно до вимоги в позовній заяві про заборону проведення дій з реалізації арештованого автомобіля щляхом забезпечення адміністративного позову до розгляду судом позовної заяви по суті та клопотанням позивача від 16.03.2010 року про забезпечення адміністративного позову, 17.03.2010 року судом винесено ухвалу про забезпечення адміністративного позову. Розглянувши матеріали справи пов'язані із забезпеченням адміністративного позову, суд заборонив відповідачу вчинення дій з реалізації арештованого майна позивача (легкового автомобіля марки Suzuki Grant Vitara2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, колір чорний, тип ТЗ-легковий універсал-В, кузов № НОМЕР_2) до вирішення позовної заяви по суті.

Під час судового розгляду позивач подав зміни до позовної заяви, якими збільшив розмір позовних вимог, а саме: скасування постанови про стягнення виконавчого збору та визнання дій Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції з даного приводу протиправними.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що між позивачем та АТ «ОТП ОСОБА_5» 01.02.2007 року укладено кредитний договір та договір застави автотранспортного засобу. В зв"язку з неналежним виконанням договірних зобо"язань перед АТ «ОТП ОСОБА_5», 17 липня 2009 року №1032 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 виданий та в подальшому направлений стягувачем у відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського управління юстиції виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави - легковий автомобіль Suzuki Grant Vitara, що належить позивачу на праві власності. На підставі виконавчого напису відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції 17.07.2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано строк для добровільного виконання боржником до 25.07.2009 року. Дану постанову представник позивача вважає такою, що надіслана позивачу всупереч закону, адже копію постанови він отримав тільки 09.03.2010 року, в результаті часу був позбавлений можливості сплатити борг в добровільному порядку. 24.07.2009 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 18967 грн. 69 коп. Відповідно до Акту опису і арешту майна від 18.09.2009 року з метою примусового виконання виконавчого напису відповідачем накладено арешт на автомобіль Suzuki Grant Vitara. Автомобіль знаходиться на реалізації в ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». Як зазначає представник позивача, 12.11.2009 року відповідачем винесено постанову про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій, які було сплачено 26.02.2010 року. Представником позивача зазначено, що 02.03.2010 року, у відділ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції поступила заява АТ «ОТП ОСОБА_5» про повернення виконавчого напису без виконання. Відповідно до якого 03.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу АТ «ОТП ОСОБА_5» без виконання. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору виділено в окреме виконавче провадження, після винесення якої не знято арешт автомобіля, який було накладено на виконання виконавчого напису №1032 від 17.07.2009 року, що був відкликаний. На усні зауваження позивача про питання зняття автомобіля з-під арешту відповідачем було надано автомобіль для реалізації погашення стягнення виконавчого збору. На звернення позивача щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору відповідач не реагував належним чином. А тому просять позов задовольнити.

Представник відповідача заступник начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив суду, що позов вважає безпідставним та не обґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню, оскільки дії державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_5 по відмові зняти арешт з автомобіля накладеного на виконання виконавчого напису №1032 від 17.07.2009 року є правомірними. У відповідності до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана позивачу на наступний день. Згідно статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії по зверненню виконавчого напису до виконання державним виконавцем здійснено із додержанням вказаної норми. Так, у звязку із перебуванням на виконанні постанови №13974261 від 24.07.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, яка виділена в окреме виконавче провадження, яка на той час не була виконана, то державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції було попереджено листом від 03.03.2010 року про проведення реалізації арештованого легкового автомобіля Suzuki Grant Vitara, який належить позивачу, а у відповідності до статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження. Представник відповідача суду пояснив, що державний виконавець діяв згідно чинного законодавства, постанова про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження була накладена з метою забезпечення виконання стягнення та з метою стягнення виконавчого збору.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» суду пояснив, що у відповідності до листа головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_7 від 12.11.2009 року, при визначенні торгівельної спеціалізованої організації дане майно, а саме легковий автомобіль марки Suzuki Grant Vitara передано на реалізацію ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». Торги щодо реалізації арештованого майна не відбулися, у звязку з відсутністю покупців.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовільнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2009 року відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №13974261 щодо примусового виконання виконавчого напису №1032 від 17.07.2009 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про звернення стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки Suzuki Grant Vitara 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, колір чорний, тип ТЗ-легковий універсал-В, кузов № НОМЕР_2, що належить на праві власності позивачу. Даною постановою надано термін позивачу для добровільного виконання данного рішення суду до 25.07.2009 року.

Судом досліджено, що оскільки боржником постанова про відкриття виконавчого провадження отримано несвоєчасно, а саме 09.03.2010 року, він був позбавлений можливості сплатити борг в добровільному порядку та в наданий для цього час.

Так, відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості використати надані їм цим Законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або за заявою боржника, або з власної ініціативи на строк до 10 днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторони, суд або інший орган, який видав виконавчий документ.

В судовому засіданні встановлено, що головний державний виконавець відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_7, не пересвідчившись в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, продовжив проведення виконавчих дій.

Так, 24.07.2009 року головний державний виконавець відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_7 виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 18967,69 грн.

25.07.2009 року цим же державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, яка стосувалась транспортного засобу марки Suzuki Grant Vitara, що належить на праві приватної власності позивачу.

11.09.2009 року Актом опису та арешту майна з метою примусового виконання виконавчого напису №1032 від 17.07.2009 року, відповідачем накладено арешт на вищевказаний легковий автомобіль.

В подальшому, транспортний засіб марки Suzuki Grant Vitara переданий на реалізацію в ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція».

02.03.2010 року у відділ державно виконавчої служби поступила заява стягувача АТ «ОТП ОСОБА_5» про повернення виконавчого напису без виконання.

03.03.2010 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою зазначено повернути виконавчий напис №1032 від 17.07.2009 року на підставі заяви стягувача. Цього ж дня виділено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача в окреме провадження.

Судом встановлено, що державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_5 при поверненні виконавчого напису стягувачеві протиправно не вжито заходів щодо припинення чинності арешту майна позивача та скасування інших здійснених державним виконавцем заходів примусового виконання.

Так, стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не проводилося або було проведено частково, повертається стягувачеві за письмовою заявою стягувача.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Твердження представника відповідача про те, що чинність арешту майна позивача не припинено під час повернення виконавчого документа стягувачеві в зв"язку із виділеннням постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження суд не враховує з наступних підстав.

Згідно статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом.

Суд зазначає, що відповідно до вищенаведених норм виконавчий збір стягується в разі, якщо виконавчий напис було виконано примусово, та вираховується від фактично стягненої державним виконавцем суми. Факт невиконання виконавчого напису добровільно в установлений для цього строк утворює базу для нарахування виконавчого збору лише за умови стягнення суми заборгованості державним виконавцем, який після закінчення строку для добровільного виконання виконавчого напису виконав його примусово.

В судовому засіданні встановлено, що виконавчий напис №1032 від 17.07.2009 року був повернутий на підставі заяви стягувача, а орган ДВС фактично не здійснив його примусового виконання.

Крім того, статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження.

Враховуючи вимоги вказаної статті суд зазначає, що постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 25.07.2009 року державною виконавчою службою прийнято тільки щодо примусового виконання виконавчого напису №1032 від 17.07.09 року загальна сума заборгованості по якому складала 23 585,56 доларів США. При цьому, в постанові не зазначено, що арешт накладено ще з метою забезпечення стягнення виконавчого збору.

Також суд звертає увагу на те, що державний виконавець, почав виконувати виконавчий напис №1032 від 17.07.2009 року не пересвідчившись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості використати надані йому Законом України «Про виконавче провадження» права.

Слід також врахувати ту обставину, що позивач двічі звертався до начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції із заявами від 26.02.2010 року та від 09.03.2010 року про скасування постанови про стягнення виконавчого збору. Однак, відповідачем дані звернення належним чином не розглянуті.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до частини 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Враховуючи наведене, суд констатує, що дії відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо невжиття заходів до припинення чинності арешту майна ОСОБА_1, накладеного при примусовому виконанні виконавчого напису №1032 від 17.07.2009 року і дії в частині стягнення з нього виконавчого збору є протиправними, а постанови про арешт майна боржника від 25.07.2009 року та про стягнення виконавчого збору від 24.07.2007 року підлягають скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст. ст. 158-163, 167 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо невжиття заходів до припинення чинності арешту майна боржника ОСОБА_1, накладеного при примусовому виконанні виконавчого напису №1032 від 17.07.2009 року, протиправними.

Скасувати постанову про арешт майна боржника від 25.07.2009 року про накладення арешту на транспортний засіб марки Suzuki Grand Vitara 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску - 2006, колір чорний, кузов №JSAJTD54V00212153, що належить боржнику ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

Визнати дії відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору протиправними.

Скасувати постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору від 24.07.2009 року у розмірі 18967, 69 грн. (вісімнадцять тисяч девятсот шісдесять сім гривень шісдесят девять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_8

Постанова складена в повному обсязі 31.03.2010 року.