Справа № 2а/2370/7526/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/38500/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Черкаської митниці Міндоходів

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012

у справі № 2а/2370/7526/2011

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Черкаської митниці Міндоходів

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення форми «Р» від 28.09.2011 № 31 про донарахування податкових зобов'язань з ввізного мита в загальній сумі 20539,19 грн., в т.ч.: 16431,35 грн. основного платежу та 4107,84 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та № 32 про донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість в загальній сумі 4107,84 грн., в т.ч.: 3286,27 грн. основного платежу та 821,57 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.11.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено повністю.

Черкаська митниця подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції, обґрунтовуючи вимоги порушенням судом норм матеріального і процесуального права. Наголошує на тому, що невиїзна документальна перевірка проведена митницею в межах компетенції, визначеної п.п. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, ст.ст. 41, 69 Митного кодексу України, відповідно до Порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 71, за наявності обґрунтованих підстав.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції здійснено заміну відповідача у справі - Черкаської митниці її правонаступником - Черкаською митницею Міндоходів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ФОП ОСОБА_2 подано до Черкаської митниці ВМД від 02.07.2009 № 902030000/9/300769, в якій задекларовано за кодом УКТЗЕД товари «причіпи машини для внесення рідких органічних добрив «ЕСО-6» виробництва фірми «Remolgues Hermanos Garcia S.L. Країна виробник - Іспанія».

Черкаською митницею 08.09.2011 проведено невиїзну документальну перевірку з питань митної справи при митному оформленні товарів за ВМД від 02.07.2009 № 902030000/9/300769, за результатами якої складено акт № 0008/1/902000000/НОМЕР_2.

Актом перевірки від 08.09.2011 № 0008/1/902000000/НОМЕР_2 встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 8, 17, 25 Закону України «Про Єдиний митний тариф» від 05.02.1992 № 2097-ХІІ, Закону України «Про Митний тариф України» від 05.04.2011 № 2371-ІІІ, п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що полягали в неправильному визначенні коду товару. Порушення призвело до несплати до Державного бюджету України податку на додану вартість в сумі 3286,27 грн. та ввізного мита в сумі 16431,35 грн.

Відповідач вважає, що позивач неправильно задекларував товари: «причіпи машини для внесення рідких органічних добрив «ЕСО-6» виробництва фірми «Remolgues Hermanos Garcia S.L. Країна виробник - Іспанія» за кодом УКТЗЕД - «Машини та обладнання для сільського господарства, садівництва або лісового господарства для підготовки або обробітку ґрунту та догляду за ним; котки для газонів або спортивних майданчиків: розкидачі та розподілювачі органічних та мінеральних добрив: інші», оскільки такий товар підлягає декларуванню за кодом УКТЗЕД - «Причепи та напівпричепи для всіх транспортних засобів; інші самохідні транспортні засоби; їх частини: інші причепи та напівпричепи для перевезення вантажів: причепи-цистерни та напівпричепи-цистерни».

Викладені в акті від 08.09.2011 № 0008/1/902000000/НОМЕР_2 порушення Закону України «Про Єдиний митний тариф» від 05.02.1992 № 2097-ХІІ та Закону України «Про Митний тариф України» від 05.04.2011 № 2371-ІІІ слугували підставою для складення податкового повідомлення форми «Р» від 28.09.2011 № 31 про донарахування податкових зобов'язань з ввізного мита в загальній сумі 20539,19 грн., в т.ч.: 16431,35 грн. основного платежу та 4107,84 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Викладені в акті від 08.09.2011 № 0008/1/902000000/НОМЕР_2 порушення Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР слугували підставою для складення податкового повідомлення форми «Р» від 28.09.2011 № 32 про донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість в загальній сумі 4107,84 грн., в т.ч.: 3286,27 грн. основного платежу та 821,57 грн. штрафних (фінансових) санкцій..

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пунктом 35 статті 1 Митного кодексу України визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, пов'язаних відповідно до пункту 19 тієї самої статті зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Відповідно до п.п. 54.3.6 п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Статтею 313 Митного кодексу України передбачено, що класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Згідно з п. 17 розділу 3 «Здійснення митних процедур» Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.2005 № 314 (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України; далі - Порядок), при митному контролі здійснюється, зокрема, перевірка правильності класифікації та кодування товарів (згідно з поданими документами).

При цьому пунктом 25 розділу 3 «Здійснення митних процедур» Порядку передбачено, що посадова особа митного органу ініціює проведення митного огляду, якщо документів, поданих декларантом, недостатньо для прийняття рішення про повноту та/або достовірність відомостей, що перевіряються, або результати перевірки правильності класифікації та кодування товарів, визначення країни походження тощо потребують проведення такого огляду.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Таким чином, митний контроль після завершення митного оформлення можливий за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України допущено порушення законодавства України.

Однак в такому разі митний орган мав довести на підставі доказів подання позивачем неповної, недостовірної, неправдивої інформації митним органам при декларуванні товару «причіпи машини для внесення рідких органічних добрив «ЕСО-6» виробництва фірми «Remolgues Hermanos Garcia S.L. Країна виробник - Іспанія», а також те, що можлива методологічна помилка при класифікації імпортованих товарів була наслідком протиправних дій позивача.

Оскільки митний орган, приймаючи вантажні митні декларації, відніс товари до певного коду товарної номенклатури, зазначеної імпортером, та пропустив їх на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому митний орган не мав правових підстав для прийняття оспорюваних податкових повідомлень про донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з мита на товари, що ввозяться на територію України, суб'єктами підприємницької діяльності, у зв'язку з виявленням методологічної помилки стосовно класифікації відповідних товарів.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про протиправність донарахування позивачу податкових зобов'язань з ввізного мита та з податку на додану вартість за оспорюваними податковими повідомленнями форми «Р».

Підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Черкаської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун