Справа № 0670/148/12
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2012-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"05" червня 2012 р. Справа № 0670/148/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Волянська О.В. ,

за участю представників сторін, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "28" лютого 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 31.10.2005р., зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання протиправною та скасування постанови від 31.10.2005р., зобов'язання вчинити дії.

28 лютого 2012 року ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду, в зв"язку з невизнанням судом зазначених позивачкою причин пропуску строку звернення до суду - поважними.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою де зазначила, що суд, в порушення норм процесуального права не задовольнив її клопотання про поновлення строку. Вважає, що строк на звернення до суду із позовною заявою підлягає поновленню, а причини його пропуску є поважними. На думку апелянта, суд зазначеною відмовою позбавив її можливості на повторне звернення до суду для захисту своїх прав та свобод від порушень з боку органів державної влади і взагалі позбавив її можливості в повній мірі користуватися належною їй земельною ділянкою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відхиляючи клопотання про поновлення строку, суд першої інстанції виходив з того, що ті обставини, що позивачка має 80-річний вік та з 10.01.2011 року є інвалідом 1-ї групи по зору, не є поважними причинами, так як про своє право на звернення до суду ОСОБА_3 повинна була дізнатися з ухвали Верховного суду України від 25 березня 2009 року (більше двох років), а так як її інтереси представляє адвокат то і раніше вона могла скористатися такими послугами. Крім того, суд взяв до уваги, що на час розгляду клопотання всі документи спірного виконавчого провадження знищені.

Колегія суддів не може погодитись з даними висновками.

Так, визначальним для можливості отримання судового захисту суб"єктивного права є з"ясування моменту початку перебігу строку звернення до суду. Законодавець перебіг строку пов"язує із об"єктивним моментом - порушенням суб"єктивного права та суб"єктивним моментом - коли особа дізналася про своє порушене право (можливість його захисту). Якщо заявник доводить, що йому стало відомо про порушене право (можливість його захисту) пізніше, перевага повинна надаватися суб"єктивному моменту.

Таке вирішення питання буде справедливим оскільки, якщо особа не знала про порушення свого права (можливість його захисту), то вона відповідно не могла скористатися правом на судовий захист.

Заявниця доводить що такі поважні причини як її похилий вік (80 років) та хворобливий стан, який підтверджено документально і який вимагає постійної сторонньої допомоги, позбавили її можливості вчасно ознайомитися з ухвалою Верховного суду та правильно зрозуміти її зміст.

На думку колегії, позивач пропустила строк з об"єктивних і незалежних від неї причин, які мали були бути визнані судом поважними.

Так, поважність причин означає, що ОСОБА_3 не ставилася зневажливо до питання про захист своїх прав, але її зверненню за захистом перешкоджали зазначені нею причини, котрі зобов'язують оточення, органи державної влади та інших суб'єктів, з урахуванням норм моралі, проявити належну повагу та поблажливість до неї.

Відповідно до ч. 2 ст. З Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, забезпечення прав є головним обовязком держави.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Звідси, наполягання ДВС на пропущення строків звернення до суду, обмежує гарантовані виконавчою службою (як представником держави) гарантії позивача, як сторони у виконавчому провадженні, замість того, щоб забезпечувати ці гарантії - що є обовязком ДВС.

Враховуючи викладені обставини, характер правовідносин які виникли, зазначені апелянтом наслідки прийнятого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу повернути для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 212 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "28" лютого 2012 р. скасувати та прийняти нову ухвалу, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08 червня 2012 року.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Польова, 34,м.Бердичів,Житомирська область,13300

3- відповідачу ОСОБА_4 державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції вул.К.Лібкнехта,128,м.Бердичів,Житомирська область,13300