Справа № 2а-516/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 р. Справа № 84760/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Сапіги В.П.

Суддів Онишкевича Т.В. , Попка Я.С.

при секретарі судового засідання Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2009р. про роз»яснення постанови суду у справі за позовом ОСОБА_1 Сапаргалі Садиковича, ОСОБА_1 Аіди Матвіївни до Управління Пенсійного фонду України м. Ужгороді Закарпатської області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

4.09.2009 року МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції звернувся в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області з заявою про роз»яснення постанови суду від 20.03.2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 Сапаргалі Садиковича, ОСОБА_1 Аіди Матвіївни до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про стягнення заборгованості щодо визначення періоду за який боржник має провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки за постановою суду не визначено кінцевий термін цих виплат.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2009 року роз»яснено постанову суду від 20.03.2008 року і визначено, що боржник має провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 9.07.2007 року по час винесення даної ухвали і надалі пенсія має виплачуватись з врахуванням даної надбавки.

Не погодившись з рішенням суду, УПФ України в м. Ужгороді Закарпатської області подало апеляційну скаргу, вказуючи при цьому на незаконність прийнятої ухвали. Апелянт покликається на те, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не враховано те, що про засідання суду, що відбулось 14.09.2009 року їх не було належно повідомлено, ОСОБА_1 на час подачі МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції заяви про роз»яснення постанови суду виплачено кошти і тому суд не вправі був роз»яснювати судове рішення. Також апелянт вважає, що суд оспорюваною ухвалою змінив зміст постанови. Тому апелянт просить змінити ухвалу суду.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2008 року зобов»язано Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 Сапаргалі Садиковичу, ОСОБА_1 Аіді Матвіївні в сторону збільшення на 30% від мінімальної пенсії за віком та забезпечити їх виплату відповідно до рішення Конституційного Суду України №6 рп/2007. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2009 року роз»яснено постанову суду від 20.03.2008 року і визначено, що боржник має провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 9.07.2007 року по час винесення даної ухвали і надалі пенсія має виплачуватись з врахуванням даної надбавки.

За змістом ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у випадках

1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі;

6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення;

7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом;

8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, що вказують на те, що боржником (апелянтом) виконано рішення суду згідно з виконавчим документом. Окрім того апелянтом не доведено, що державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, яка є єдиним документом, що вказує на виконання рішення суду.

Тому не вірним є покликання апелянта на те, що суд не вправі був роз»яснювати рішення суду від 20.03.2008 року з тієї підстави, що дане рішення виконано.

Не можна погодитись з вказівкою суду першої інстанції в тій частині, що перерахунок та виплати повинні проводитись по теперішній час і надалі, оскільки станом на час постановлення постанови, а саме на 20.03.2008 року Конституційний Суд України рішенням від 9.07.2007 року визнав неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено дію ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

П.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року було зупинено дію ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», а тому в період з 1.01.2008 року УПФ України в м. Ужгороді Закарпатської області не вправі був проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Окрім цього суд першої інстанції в постанові від 20.03.2008 року вказав, що дані виплати слід проводити відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року, тобто дані виплати слід проводити в межах дії цього рішення Конституційного Суду України тобто за період 2007 року.

За наведеним необхідно зробити висновок в тому, що ухвалою від 14.09.2009 року суд першої інстанції змінив зміст постанови суду від 20.03.2008 року, а тому дана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасуванню та слід постановити нову ухвалу за якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 196 ч.4, п.3 ч.1 ст. 199, ст. 202 ч.4, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області - задоволити частково, скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2009р. про роз"яснення рішення суду у справі №2а-516/08, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючого судді Сапіга В.П.

Суддів Онишкевич Т.В. , Попко Я.С.

Повний текст виготовлено 29.03.2010р.