Справа № 826/4655/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4655/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - ОСОБА_2, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними дії Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві щодо накладення постановою від 28 березня 2012 року арешту на все майно ОСОБА_2 в частині арешту квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати звільнити вказану квартиру з-під арешту.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року в задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що має переважне право на задоволення своїх вимогах за рахунок квартири АДРЕСА_1, яка перебуває у заставі на підставі іпотечного договору.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 28 березня 2012 року ВП № 31853322 був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1

Позивач вважає, що має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок зазначеного майна, у зв'язку з цим звернувся до суду з позовом про звільнення його з-під арешту.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» суд першої інстанції виходив з того, що право іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване за позивачем пізніше, ніж винесено постанову про від 28 березня 2012 року ВП № 31853322, у зв'язку з чим він не має переважного права на зазначене майно.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2608/0807/88-024 від 20 серпня 2007 року на суму 100000 доларів США. Також між зазначеними сторонами був укладений іпотечний договір від 20 серпня 2007 року, згідно якого ОСОБА_2 передав у іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка була оцінена в 134000 доларів США. Право іпотеки банку на зазначену квартиру було зареєстроване 22 серпня 2007 року.

Постановою державного виконавця від 28 березня 2012 у межах виконавчого провадження № 31853322 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 503254 грн. 74 коп. був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 Державну реєстрацію обтяження зазначеного нерухомого майна було здійснено 03 квітня 2012 року.

Між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, за яким банк відступив позивачу право вимоги заборгованості, зокрема, за кредитним договором № 2608/0807/88-024 від 20 серпня 2007 року. Також між зазначеними сторонами був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року. Згідно вказаного договору до нового іпотекодержателя - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» переходять усі права і зобов'язання первісного іпотекодержателя - АКБ «ТАС-Комерцбанк» в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Право іпотеки позивача на квартиру № 36 по вул. Волинській 31 у м. Києві було зареєстроване 01 грудня 2012 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені у Законі України «Про виконавче провадження». Особливості звернення стягнення на заставлене майно визначені у ст. 54 вказаного Закону.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Таким чином, накладення арешту на майно є одним із елементів звернення стягнення на майно боржника. У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що положення ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають застосуванню до правовідносин щодо накладення арешту на майно.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», суд першої інстанції виходив з того, що право застави у позивача виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Як вбачається із постанови державного виконавця від 28 березня 2012 року, судове рішення про стягнення коштів із боржника набрало законної сили 17 квітня 2011 року.

При вирішенні питання про черговість реєстрації права вимоги на квартиру АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідне право у позивача виникло 01 грудня 2012 року, тобто після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Разом з тим, судом першої інстанції не були враховані особливості набуття позивачем права застави на зазначене нерухоме майно.

Як раніше зазначалося, відомості про ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», як іпотекодержателя, були 01 грудня 2012 року внесені до Державного реєстру іпотек на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1.3 договору про відступлення права за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року до нового іпотекодержателя - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» переходять усі права і зобов'язання первісного іпотекодержателя - АКБ «ТАС-Комерцбанк» в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором.

У АКБ «ТАС-Комерцбанк» право застави на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 виникло 22 серпня 2007 року. Таким чином, на час укладення договору про відступлення права за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року у АКБ «ТАС-Комерцбанк» існувало право застави та переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими кредиторами ОСОБА_2, у яких право вимоги на зазначене майно виникло після 22 серпня 2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України та п. 1.3 договору про відступлення права за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року зазначене право було передане ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Таким чином, право застави квартири АДРЕСА_1 виникло раніше (22 серпня 2007 року), ніж було прийняте рішення про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

За таких обставин колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави, передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для звернення стягнення на вказану квартиру для задоволення вимог інших стягувачів, ніж ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно п. 1.1 кредитного договору № 2608/0807/88-024 від 20 серпня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 100000 доларів США, які позивальник зобов'язувався повернути у строки, визначені графіком погашення заборгованості. Строк здійснення останнього платежу, згідно вказаного графіка, закінчується 10 серпня 2017 року. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору ОСОБА_2 зобов'язувався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом. Також п. 8.1 зазначеного договору було передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Як зазначено у п. 5 іпотечного договору від 20 серпня 2007 року, за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 134000 доларів США.

Таким чином, вартість предмету іпотеки не перевищує розміру можливої заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що підстави, передбачені абз. 3 ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 для задоволення вимог інших стягувачів, ніж ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» також відсутні.

При розгляді та вирішенні даної справи колегія суддів також враховує те, що відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

У відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зазначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку», можуть передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону або право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Наявність постанови про накладення арешту на предмет іпотеки у рамках виконавчого провадження, у якому іпотекодержатель не є стягувачем, є перешкодою для державної реєстрації як права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки, так і відповідного договору купівлі-продажу.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що накладення державним виконавцем арешту на квартиру АДРЕСА_1 порушує права та інтереси ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» як іпотекодержателя.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимога позивача про звільнення зазначеного нерухомого майна з-під арешту є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 28 квітня 2015 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - задовольнити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - задовольнити.

Визнати протиправним накладення постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 28 березня 2012 року ВП № 31853322 арешту на квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, накладений постановою від 28 березня 2012 року ВП № 31853322.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Постанова складена в повному обсязі 27 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С