Справа № 2а-4125/09/2270
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 р. Справа № 65116/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Обрізка І.М., Дяковича В.П.

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2009 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Форварт» до Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Форварт» в квітні 2009 року звернулося з позовом в суд до Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області та просило скасувати податкове повідомлення-рішення Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області №/0 від 27.03.2009 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що до початку проведення перевірки ТОВ «Форварт» самостійно було подано до Красилівської МДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2008 рік. Згідно даного розрахунку позивачем було збільшено об'єкт оподаткування на суму 85 424 грн. зі сплатою до бюджету 21 356 грн. податку на прибуток та 1 068 грн. самостійно нарахованої у відповідності до пункту 17.2. Закону України від 21 грудня 2000 року за № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» штрафною санкцією. Під час проведення перевірки податковим органом не було взято до уваги поданий уточнюючий розрахунок.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2009 року в справі №2а-4125/09/2270/8 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Красилівською міжрайонною державною податковою інспекцією Хмельницької області подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2009 року в справі №2а-4125/09/2270/8 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час проведення планової виїзної перевірки ТОВ «Форварт» виявлено порушення п.п.4.1.1,п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п. 5.1, ч.4 п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.7.3.5 п.7.3 ст.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997 року N 283/97-ВР. Посадовими особами МДПІ вірно визначено не включення позивачем до валового доходу суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 23700 грн., що залишилась неповернутою платником податку у звітному періоді.

Перевіркою також встановлено, що порушення п. 5.1 ст.5, ч.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" підприємством безпідставно віднесено до складу валових витрат вартість лісоматеріалів та транспортних послуг на загальну суму 189725,00 грн.

Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2008 рік був надісланий листом з повідомленням від 20.02.2009 року зареєстрований загальним відділом 23.02.2009 року №617/10. Уточнюючий розрахунок не було визнано як податкова звітність. Даний уточнюючий розрахунок був поданий під час проведення планової документальної перевірки, яка розпочата 23.02.2009 року та за період, що підлягає перевірці.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, в Акті перевірки від 23.03.2009 року №243/23/34971767 посадовими особами Красилівської МДПІ зазначено, що в порушення абзацу п.п.4.1.1,п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п. 5.1, ч.4 п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.7.3.5 п.7.3 ст.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997 року N 283/97-ВР ТОВ «Форварт» занижено валовий дохід на загальну суму 124416,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 31104 грн. Зокрема, ТОВ «Форварт» не включено до складу валових доходів суму отриманої поворотної фінансової допомоги в розмірі 23000,00 грн.; на порушення п. 5.1 ст.5, ч.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" безпідставно віднесено до складу валових витрат вартість лісоматеріалів та транспортних послуг на загальну суму 189725,00 грн., до складу валових доходів 2007 року не включено дохід від реалізації іноземної валюти.

На підставі зазначеного Акту 27 березня 2009 року МДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення № /0, яким ТОВ "Форварт" визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 45211,00 гривень (з них 31104,00 гривні зобов'язання за основним платежем та 14107,00 гривень - сума нарахованих штрафних санкцій).

Відповідно до п. 1.22.2 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 126-127) до договору позики від 22 червня 2007 року було внесено зміни де «безвідсоткова тимчасова поворотна фінансова допомога» замінено на «позика» у всіх відмінках. Зміни також передбачали повернення наданих грошей у позику зі сплатою 300,00 грн. Отже за своєю природою надана сума грошей не є поворотною фінансовою допомогою, оскільки остання не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій, як плати за користування такими коштами.

Слід зазначити, що відповідно до п.3.1 ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону. При цьому в п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Отримана сума згідно договору позики не є сумою доходу платника податків отриманою від його господарської діяльності, а тому така не підлягає включенню до валового доходу.

20 лютого 2009 року позивачем здано на пошту уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2008 рік, що підтверджується фіскальним чеком та повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно даного розрахунку позивачем самостійно збільшено об'єкт оподаткування на суму 85 424 грн. зі сплатою до бюджету 21 356 грн. податку на прибуток та 1 068 грн. самостійно нарахованої штрафної санкції.

Представники відповідача підтвердили, що дійсно уточнюючий розрахунок був поданий позивачем, однак до МДПІ він надійшов 23 лютого 2009 року, тобто після початку перевірки, а тому не був прийнятий до розгляду та не врахований при перевірці.

Відповідно до пункту 17.2 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку, б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку. Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються. При самостійному донарахуванні суми податкових зобов'язань адміністративні штрафи не накладаються.

Як вбачається з матеріалів справи уточнюючий розрахунок було здано на пошту вчасно ще до проведення перевірки, а тому підстав не брати до уваги такий розрахунок у податкового органу не було.

Перевіркою також встановлено, що на порушення п. 5.1 ст.5, ч.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" підприємством безпідставно віднесено до складу валових витрат вартість лісоматеріалів та транспортних послуг на загальну суму 189725,00 грн.

Крім того колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що відповідно до підпункту 2.3.2. пункту 2.3. розділу 2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавств затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року за № 327 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 925/11205 (із змінами та доповненнями) за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

- у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень; - зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

В порушення цих вимог податковим органом не чітко сформульовано в результаті чого підприємством безпідставно віднесено до складу валових витрат вартість лісоматеріалів та транспортних послуг на загальну суму 189725,00 грн. Не названо, якими конкретно документами це підтверджується, або які документи відсутні, на підтвердження суми вказаної в податковій декларації.

В Акті перевірки також зазначено, що до складу валових доходів 2007 року не включено дохід від реалізації іноземної валюти на загальну суму 592151,00 грн. Однак, як свідчать первинні документи, результат від операцій продажу валюти у 2007 році був негативний, собівартість валюти перевищила дохід від її продажу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку при вирішенні даної справи, тому постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2009 року в справі №2а-4125/09/2270/8 слід залишити без змін.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене в задоволенні апеляційних вимог Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2009 року в справі №2а-4125/09/2270/8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.О. Яворський

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_1

Повний текст

виготовлено та підписано

07.12.2010 р.