Справа № 808/9026/14(ДО/808/1248/14)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 рокусправа № 808/9026/14(ДО/808/1248/14)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року у справі №808/9026/14 (ДО/808/1248/14) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, зобовязання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту відповідач 1, МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі по тексту відповідач 2, ГУМВС України в Донецькій області), Дружківського міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі по тексту відповідач 3, Дружківський МВ ГУМВС України в Донецькій області), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати наказ МВС України від 27.08.2014 року №1680 о/с та наказ ГУМВС України в Донецькій області від 07.10.2014 року №361 о/с в частині його звільнення; поновити його на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 27.08.2014 року; зобовязати Дружківський МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити грошове забезпечення (заробітну плату) за фактично відпрацьований час з 27.08.2014 року по 04.11.2014 року; зобовязати Дружківський МВ ГУМВС України в Донецькій області зарахувати час з 27.08.2014 року по 04.11.2014 року до загального і безперервного трудового стажу, а також за спеціальністю згідно з законодавством; стягнути з Дружківський МВ ГУМВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу по день винесення судового рішення; визнати дії МВС України неправомірними та скасувати наказ МВС України від 07.08.2014 року №865 о/с.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ МВС України №865 від 07.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області», в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору карного розшуку Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; визнано протиправним та скасовано наказ МВС України №1680 о/с від 27.08.2014 «По особовому складу», в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору карного розшуку Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік); поновлено лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 28.08.2014 року; стягнуто з Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014 року по 28.05.2015 року у розмірі 29087,84 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3238,00 грн. допущено до негайного виконання.

З постановою суду першої інстанції не погодилось МВС України та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно досліджено докази і встановлено обставини справи, наявним доказам у справі не надано належної оцінки. Апелянт вказував, що комісією МВС України було здійснено службову перевірку діяльності Дружківського МВ, якою встановлено, що під час ускладнення обстановки в місті, починаючи з 12.04.2014 року вказаний підрозділ на відміну від інших ОВС, терористами «ДНР» фактично не захоплювався, оскільки керівники МВ, ОСОБА_2 та його заступник ОСОБА_3 встановили тісні контакти із представниками «ДНР» та налагодили співпрацю правоохоронців із представниками «ДНР». Дані обставини знайшли своє підтвердження у поясненнях ряду працівників, які вказали на порушення окремими службовими особами Дружківського МВ Присяги працівника органів внутрішніх справ України, вчинення дій всупереч інтересів служби, які явно виходять за надані повноваження, вказали на перехід окремих працівників на бік ворога у період збройного конфлікту, заволодіння вогнепальною зброєю, шляхом зловживання службовим становищем, вчинення ряду інших кримінальних правопорушень під час несення служби. Інша частина особового складу МВ у звязку із активними діями представників «ДНР» взагалі самоусунулись (умисно бездіяли) від виконання функціональних обовязків та обовязку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста. Апелянт зазначав, що вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що у свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення, правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань «ДНР». Апелянт вказував, що за результатами проведеної перевірки було встановлено співпрацю позивача з представниками «ДНР», за що керівництву було запропоновано його звільнити за скоєння вчинків, які дискредитують звання осіб рядового і начальницького складу. Апелянт вказував, що на підставі висновку службової перевірки, керівництвом МВС України були прийняті накази про звільнення позивача за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. На думку апелянта, суд помилково вказав на порушення певної процедури при звільненні позивача, вважав помилковим висновок суду про відсутність доказів на підтвердження скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання осіб рядового і начальницького складу. Апелянт вважав, що перебуваючи у період з 12.04.2014 року і до 05.07.2014 року на робочому місці та сумлінно виконуючи свої функціональні обовязки та вказівки керівництва МВ, яке організувало співпрацю працівників міліції з незаконно створеними воєнізованими формуваннями «ДНР», позивач цим самим забезпечував таку співпрацю з представниками «ДНР», що підриває довіру до працівників міліції та дискредитує звання, суперечить інтересам служби, що привело до негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку. Апелянт вважав, що позивач проігнорував як працівник міліції виконання свого обовязку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що наявність такого порушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обовязок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який прийняв рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом. Суд зазначив, що відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого порушення, викладеного у висновку службової перевірки, висновки базуються виключно на припущеннях та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Суд зазначив, що у кримінальному провадженні №000039, порушеному стосовно начальника Дружківського МВ ОСОБА_2 та оперуповноваженого СКР ОСОБА_4, відсутня будь-яка інформація, яка б свідчила про те, що позивач пов'язаний з ОСОБА_4 Суд звернув увагу на те, що позивач був звільнений під час знаходження його на лікарняному та від нього не відбиралися пояснення. Суд вважав, що позивача необхідно поновити на посаді, яку він займав до звільнення та на його користь слід стягнути суму грошового забезпечення за вимушений прогул.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.08.2008 року, з 29.10.2012 року на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом МВС України №865 від 07.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» (п.47), за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст.65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382, лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноважений сектору карного розшуку Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом МВС України №1680 о/с від 27.08.2014 року «По особовому складу», ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області №361 о/с від 07.10.2014 «По особовому складу» ОСОБА_1 визначено вислугу років на 27.08.2014 року у календарному обчисленні - 06 років 00 місяців 16 днів.

Встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 був висновок службового розслідування, проведеного на підставі наказу МВС України від 07.08.2014 року №793, за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, 07.08.2014 року було складено висновок службового розслідування, який 07.08.2014 року був затверджений Міністром МВС України ОСОБА_5 та згідно якого, ОСОБА_1 (мовою оригіналу) «являється наближеною особою до ОСОБА_4 та приймав участь у роботі блокпостів».

Висновком службового розслідування було рекомендовано за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст.65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382, звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У цьому ж висновку зазначено, що оперуповноваженого СКР Дружківського МВ капітана міліції ОСОБА_4 керівництвом Дружківського МВ було виділено для співпраці з військовим гарнізоном «народного ополчення Донбасу» по лінії незаконного обігу зброї. ОСОБА_4 спільно з іншими повинен був взаємодіяти з представниками «народного ополчення Донбасу», які знаходились у приміщенні прокуратури м. Дружківка.

Згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Згідно ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» при виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян. Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Працівник міліції при вступі на службу до органів внутрішніх справ України складає Присягу, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382, згідно якого кожний працівник міліції клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоровя, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

При прийнятті вищевказаного наказу МВС України керувалося положеннями статей 2, 5, 7, 12, 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», згідно яких дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 року за №230 початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення (п.5.2) та завершується датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (п.5.3).

Згідно вищевказаної Інструкції особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування (пп.6.3.1); брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування (пп.6.3.2); висловлювати письмові зауваження щодо обєктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять) (пп.6.3.3); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України (пп.6.3.4); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України (пп.6.3.5); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України. Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення (пп.6.3.6).

Як встановлено матеріалами справи, МВС України не було надано доказів додержання вищевказаних положень Інструкції.

Встановлено, що стосовно начальника Дружківського МВ ОСОБА_2 та оперуповноваженого СКР ОСОБА_4 порушено кримінальне провадження №000039, матеріали якого знаходяться у прокуратурі Запорізької області.

Судом першої інстанції витребувались матеріали службової перевірки від прокуратури Запорізької області стосовно ОСОБА_1, яка повідомила про те, що у неї відсутні відомості про проведення службової перевірки стосовно ОСОБА_1

Судом апеляційної інстанції повторно була витребувана у прокуратури Запорізької області будь-яка інформація, яка знаходиться у кримінальному провадженні №000039, яка б підтверджувала, що ОСОБА_1 «являється наближеною особою до ОСОБА_4 та приймав участь у роботі блокпостів». Прокуратура Запорізької області своїм листом від 13.10.2015 року №15/1-3652-14 надала відповідь про те, що докази, які мають інформацію про співпрацю ОСОБА_1 з представниками «ДНР», «народного ополчення Донбасу» та прийняття ОСОБА_1 участі у роботі блокпостів у матеріалах кримінального провадження №000039 стосовно ОСОБА_4 відсутні.

У матеріалах справи є пояснення ОСОБА_6 (начальник штабу Дружківського МВ), ОСОБА_7 (оперативний черговий Дружківського МВ), надані Головному штабу МВС України 31.07.2014 року, у яких відсутня будь-яка інформація стосовно ОСОБА_1 ОСОБА_7 у своїх поясненнях зазначив (мовою оригіналу), «Лиц среди личного состава, открыто поддерживающих за «ДНР» я указать не могу, так как таковых не было. В основном, люди были недовольны зароботной платой, отношением руководства, озабочены судьбами близьких и неопределенностью в данном вопросе» (а.с.154-164).

У матеріалах справи є пояснення ОСОБА_8 (заступник начальника Дружківського МВ), який пояснив (мовою оригіналу), що «з особового складу ніхто офіційно на сторону «ДНР» не переходив. На нараді 10.07.2014 року у начальника МВ були зібрані всі керівники служб або особи, що їх заміщають, яким ОСОБА_9 запропонував назвати співробітників, які брали участь у незаконних діях, чергування на блокпостах та інших діях. Так були названі два співробітника Котенко та Щерба, які на теперішній момент наказом міністра внутрішніх справ України звільнено з ОВС. Також велика кількість співробітників звільнилася за власним бажанням, оскільки не змогли працювати в умовах, що склалися» (а.с.171-173).

Колегія суддів надаючи оцінку вищевказаному, виходить з вимог ч.1 ст.69, ч.3 ст.70 та частин 2, 6 ст.71 КАС України, а саме, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицією суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Колегія суддів враховує, що судом першої інстанції запитувались у прокуратури Запорізької області докази стосовно ОСОБА_1 Однак, докази, які б підтверджували обставини, викладені стосовно ОСОБА_1 у висновку службового розслідування, затвердженого Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_5 07.08.2014 року та які стали підставою для звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в матеріалах справи, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що МВС України свої звинувачення ОСОБА_1 у скоєнні ним вчинків, що дискредитують звання працівника міліції обґрунтувало на припущеннях.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що судове рішення відповідно до вимог ст.159 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим та не може бути прийняте на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що при звільненні ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання працівника міліції, МВС України зобовязане було встановити, які саме вчинки були скоєні ОСОБА_1 та довести його вину. Колегія суддів критично оцінює твердження МВС України про те, що одним із доказів того, що ОСОБА_1 було скоєно вчинки, що дискредитують звання працівника міліції, є те, що працівники, у тому числі позивач, здійснювали свої функціональні обовязки та виконували вказівки керівництва Дружківського МВ, яке співпрацювало з незаконно створеними воєнізованими формуваннями «ДНР», тим самим забезпечували таку співпрацю з представниками «ДНР», оскільки матеріалами справи не доведено, що позивач співпрацював з представниками «ДНР».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних наказів МВС України в частині, яка стосується ОСОБА_1, отже, останній має бути поновлений ГУМВС України в Донецькій області на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно вирішено питання щодо розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та стягнення його з Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року у справі №808/9026/14 (ДО/808/1248/14) залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук