Справа № 2-а-183/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Рибнікова М.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"05" вересня 2012 р. Справа № 2-а-183/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від "31" серпня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 до ОСОБА_6 комітету Коростишівської міської ради про оскарження рішення комісії по земельних спорах, визнання права власності на частину земельної ділянки, ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовною заявою до виконавчого комітету Коростишівської міської ради і просять скасувати рішення комісії по земельних спорах від 15.02.2011 року та визнати за ними право власності на земельну ділянку орієнтовним розміром 0,01 га, що приєднується до основної ділянки із західної сторони(вул.Лібкнехта,10).

Постановою Коростишівського районного суду від 31 серпня 2011 року у задоволені позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять - скасувати постанову суду першої інстанції, як незаконну і задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 лютого 2011 року комісія по земельних спорах Коростишівського міськвиконкому, розглядаючи заяву позивачів щодо надання у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,01 га, яка приєднується до основної ділянки із західної сторони(вул.Лібкнехта,10), прийшла до висновку, що вказана земельна ділянка є землями запасу міської ради, які не надані у власність та користування.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того , що позивачі не надали жодних підтверджуючих документів користування спірною земельною ділянкою.

Оцінюючи таку правову позицію, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (далі ЗК) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні).

Статтею 80 ЗК встановлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності (частини перша, друга статті 83 ЗК).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У пунктах а, б, в, г і к статті 12 ЗК передбачено, що до повноважень селищної ради належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади селища; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України (далі ЦК) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_7 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК).

Виконком міської рада, який розглядається, є субєктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у його власності, виконавчий комітет відповідно до статті 5 ЗК має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин (позивачка) іншому (селищна рада), яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондуються з пунктом в статті 5 ЗК, згідно з яким земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК держава не втручається у здійснення власником права власності. Тобто пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Міська рада як власник землі вільна у виборі субєкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. При цьому владних управлінських функцій відповідач не здійснював і субєктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Позивачі в судовому порядку намагаються захистити своє право власності на землю, яке не визнається.

Відповдіно да ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільного права можуть бути визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_7 Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб тощо.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, ЗЕМЕЛЬНИХ, сімейних, трудових відносин.

З цих підстав колегія суддів вважає, що позивачі мають захищати своє невизнане право в цивільному порядку шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на земельну ділянку, або про зобов'язання передати земельну ділянку в приватну або сумісну власність тощо. Захист цього права в порядку адміністративного судочинства не передбачений законодавством.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 195,198, 202,203,205,206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від "31" серпня 2011 р. скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_8 ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 10.09.2012 року

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.К.Лібкнехта 10,м.Коростишів,Житомирська область,12501

3- відповідачу ОСОБА_6 комітет Коростишівської міської ради вул. Чапаєва, 1,м.Коростишів,Житомирська область,12500