Справа № 2-а-565/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" вересня 2011 р. Справа № 2-а-565/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "16" березня 2011 р. у справі № 2-а-565/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року позивачка звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та в обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області в порушення статей 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" необґрунтовано здійснює виплату грошової допомоги та проводить доплату до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996р.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області .

Зобов'язано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_3 допомогу як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 40% мінімальної заробітної плати, визначену законодавством щомісячно, починаючи з 01.08.2010р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати вищевказану постанову суду та прийняти нову - про відмову в позові.

Зокрема, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, в апеляційній скарзі посилається на те, що суд не дослідив та не проаналізував Закони України про Державний бюджет на відповідні роки щодо розміру видатків для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також не врахував, що кошти виплачувалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №936.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.6). Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с.12)

Відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від

мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37, вищевказаного Закону, а тому починаючи з травня 2008 року, позивач має право на виплати, які передбачені ст.ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Однак, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати грошової допомоги, а також зобов'язавши останнього провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 коштів передбачених ст.ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 серпня 2010 року і на майбутнє, суд першої інстанції не врахував, що захисту відповідно до норм ст. 3 КАС України підлягають порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, оскільки, на момент розгляду справи, відсутні докази про можливе порушення прав та законних інтересів позивача у подальшому. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції у цій частині необхідно змінити, зазначивши кінцеву дату періоду для перерахунку та виплати підвищення до пенсії - "по 01 січня 2011 року". У решті постанова підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 201, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову у частині зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії з 01 серпня 2010 року як особі, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст.39 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, змінити, зазначивши кінцеву дату періоду для перерахунку та виплати підвищення до пенсії - "по 01 січня 2011 року".

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Червона, 19,с.Лопатичі,Олевський район, Житомирська область,11034

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області вул.Привокзальна 5,м.Олевськ,Житомирська область,11002