Справа № 2а-724/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 р. Справа № 79746/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Каралюса В.М.

Суддів Улицького В.З. , Олендера І.Я.

при секретарі судового засідання Корчинська О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.08.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2009 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області, в якому просила визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії по втраті годувальника, смерть якого пов»язана з Чорнобильською катастрофою, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії відповідно до ст.ст. 52, 53, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закону) з 01 січня 2005 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та нараховувати і виплачувати її з липня 2009 року з розрахунку мінімальної пенсії за віком в розмірі 498 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається та те, що вона є дружиною учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов»язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, її чоловіка було визнано інвалідом 2 групи, ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до I категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки чоловік позивача помер 18.01.2003 року, то у відповідності до ст.52 Закону вона має право отримувати щомісячно компенсацію за втрату годувальника в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв»язку із втратою годувальника призначається в розмірі, на одного непрацездатного члена сім»ї 50% пенсії померлого годувальника. Вважає дії відповідача по нарахуванню пенсії позивачу неправомірними, оскільки вважає, що їй повинна нараховуватись та виплачуватись пенсія по втраті годувальника в розмірі 50% від 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.54 Закону та відповідно до ст.53 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю і щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Відповідач нараховує їй пенсію за рахунок коштів державного бюджету виходячи з постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року, постанови Кабінету Міністрів України №894 від 13.07.2004 року, постанови Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року, постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року, якими встановлено базову величину для обчислення відповідних пенсій та поетапного збільшення її розмірів, що на думку позивача суперечить чинному законодавству. Крім того позивач має статус особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, а тому розмір її пенсії повинен бути збільшений на 20 %.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2009 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача в перерахунку ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника у відповідності до ст.ст. 49, 50, 52-54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов»язано відповідача провести позивачу перерахунок призначеної їй пенсії по втраті годувальника, смерть якого пов»язана з Чорнобильською катастрофою за період з січня 2005 року по квітень 2009 року відповідно до вказаних статей Закону, виходячи з розмірів мінімальної пенсії за віком, встановлених законами України про державний бюджет, та нараховувати її з квітня місяця 2009 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком в розмірі 498 грн., а також виплатити недораховані суми пенсії. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм матеріального і процесуального права при винесенні судом постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду справи, перевіривши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3, який помер 18.01.2003 року та був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Його віднесено до категорії 1, що підтверджується копією посвідчення серії А №037546 від 04.11.1994 року.

Як вбачається з матеріалів справи, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_3 пов»язане із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що надає право позивачу на отримання пенсії згідно вимог ст. 52, 53, ч.4 ст.54 Закону /а.с.10/.

Право позивача на одержання пенсії по втраті годувальника, смерть якого пов»язана з Чорнобильською катастрофою, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, та щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Відповідно до ст.49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Колегія суддів зазначає, що пенсія у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для інвалідів ІІ групи не може бути нижчою від 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, цією ж нормою передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом про Державний бюджет України та не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.50 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам 2 групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.54 наведеного Закону обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статею 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

У відповідності до ч.1 ст.52 Закону щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України (зміни, внесені підпунктом 14 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008).

Згідно ст.53 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачу по втраті годувальника, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, та щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи застосуванню підлягають не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» №654 від 16.07.2008 року, постанова Кабінету Міністрів України №894 від 13.07.2004 року, постанова Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача згідно ст.ст. 50-54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії по втраті годувальника, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю та щомісячної компенсації за втрату годувальника, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, та щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно ст.50, ч.1 ст.52, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Вищенаведене також підтверджується тим, що положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», яким були внесені зміни до ст.ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були визнані неконституційними з 22.05.2008 року тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції не враховано, що позивач звернувся з означеним позовом лише 07.07.2009 року /а.с.1/, тобто з пропуском річного строку звернення до адміністративного суду, визначеного ст.99 КАС України, а відповідачем заявлено відповідне клопотання про його застосування /а.с.37/.

Колегія суддів зазначає, що оскільки стосовно ненарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати річний строк звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, про наявність законних підстав для часткового задоволення позову та зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії позивачу по втраті годувальника, смерть якого пов»язана з Чорнобильською катастрофою, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, та щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із врахуванням дати його звернення до суду першої інстанції, а саме, зобовязати здійснити відповідний перерахунок пенсії з 07.07.2008 року.

Колегія суддів приходить до обгрунтованого висновку, що після визнання неконституційними окремих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» згідно рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року, зміни до ст.ст. 50,52,54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесені не були, а тому позивач має право на перерахунок пенсії за 2009 рік у редакції закону, яка діяла до 01 січня 2008 року.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Право позивача на отримання надбавки у розмірі 20% до нарахованої пенсії на підставі положень ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів» відповідачем не оспорюється.

За таких обставин оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України є підставою для її скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195,196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст. ст.207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.08.2009 року у справі № 2а-724/09 скасувати, та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області в перерахунку ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, смерть якого пов»язана з Чорнобильською катастрофою у відповідності до вимог ст.ст. 49,50,52,53,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, смерть якого пов»язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст.ст. 49,50,52,53,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції закону, яка діяла до 01 січня 2008 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів» починаючи з 07 липня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691-VI від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Каралюс В.М.

Судді Улицький В.З. , Олендер І.Я.

Повний текст постанови виготовлено 18.06.2010 р.