Справа № 2а-248/09
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 р. Справа № 67195/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевич Т.В.,

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в січні 2009 року звернувся з позовом в суд до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова та просив визнати неправомірними дії щодо нарахування та виплати йому раніше призначеної додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязання відповідача провести перерахунок призначеної додаткової пенсії до розміру 100% мінімальної пенсії за віком з 30.10.2008 року з відповідними перерахунками на майбутнє. В ході розгляду справи позивач уточнив та доповнив свої позовні вимоги. Просить визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому раніше призначеної пенсії, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 1-ої групи, за 2008-2009 роки, та стягнути з відповідача недоплачену додаткову пенсію, зобовязати відповідача здійснити нарахування надбавки до пенсії відповідно до Закону у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком з 16.06.2009 року і надалі у визначеному законом порядку. Також просить визнати дії відповідача неправомірними, щодо нарахування і виплати йому раніше призначеної пенсії, як інваліду 2-ої групи, за 2008 рік та стягнути з відповідача недоплачену додаткову пенсію

В обґрунтування своїх вимог вказує, те що він являється учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС. Відповідно до ст.. 14 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно довідки Львівської обласної медико-соціальної експертної комісії від 30 жовтня 2008 року йому встановлена 1 група інвалідності (а.с.7), а згідно посвідчення №139292 до 30 жовтня 2009 року позивач був інвалідом 2-ої групи. Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що особам віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів I групи в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, для інвалідів 2-ої групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2009 року адміністративний позов було задоволено частково, визнано неправомірними дії відповідача щодо виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у неповному розмірі та зобовязано провести перерахунок нарахованої і виплаченої додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю з 01.01.2008 року по 27.10.2008 року як інваліду 2-ої групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з 28.10.2008 року по 30.06.2009 року, як інваліду 1-ої групи в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком та провести таку виплату. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова подало апеляційну скаргу в якій, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2009 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова підлягає частковому задоволенню. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 з 01.11.2000 року є інвалідом 2 групи по захворюванню, повязаному з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до довідки обласної МСЕК №1 від 30.10.2008 року позивачу з 28.10.2008 року встановлено 1-у групу інвалідності по захворюванню, повязаному з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України.

Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б)додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення

права на державну пенсію.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону додаткова пенсії за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам I групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, інвалідам II групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають не постанови Кабінету Міністрів України, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки згідно ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів слід також зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» були внесені зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які були визнані неконституційними з 22.05.2008 року тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином у 2008 році, а саме з 22 травня дня прийняття Конституційним судом України рішення № 10 рп/2008 у відповідача виникло чергове зобовязання перерахувати додаткову пенсію у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції Закону до 01 січня 2008 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, про наявність законних підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зобовязання здійснити перерахунок нарахованої та виплаченої додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю з 22.05.2008 року по 27.10.2008 року, як інваліду 2-ої групи, та з 28.10.2008 року як інваліду 1-ої групи.

Оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, а на момент розгляду справи факт порушення права позивача в майбутньому відсутній, то підстав для подальшого перерахунку пенсії у визначеному розмірі немає.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану постанову необхідно скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1,3,4 ч.1 ст.202, 205,207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова задовольнити частково, постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2009 року в справі 2а-248/09 скасувати, та прийняти нову, якою позов задовольнити частково. Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю передбаченої ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок ОСОБА_1 нарахованої та виплаченої та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю відповідно до ст.ст. 50, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції закону, яка діяла до 01 січня 2008 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 22.05.2008 року по 27.10.2008 року, як інваліду 2-ої групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з 28.10.2008 року, як інваліду 1-ої групи в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком та провести виплату ОСОБА_1 недоплачену додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691-IV від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.О.Яворський

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_2

Повний текст

виготовлено та підписано

05.05.2010 р.