Справа № 2а-836/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 р. Справа № 88431/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Сапіги В.П.

Суддів Онишкевича Т.В. , Попка Я.С.

при секретарі судового засідання Поворозник Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

06.10.2009 року ОСОБА_1 звернулася в Тисменицький районний суд з позовною заявою до управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації, в якій просила визнати протиправними дії відповідача щодо недорахування та неповноти виплати їй щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років з липня 2007 року та зобов`язати відповідача зробити перерахунок при народженні дитини наданій у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини та стягнути дану допомогу у сумі 2122 грн. Одночасно позивач просить стягнути судові витрати.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації щодо відмови у здійсненні виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей до 6 років за грудень місяць 2007р., одноразової допомоги при народженні дитини та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити останній одноразову допомогу при народженні дитини, здійснити перерахунок та виплатити на користь позивачу недоплачену щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з розрахунку встановленого законом на відповідний рік прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за грудень місяць 2007 року. В іншій частині позовних відмовлено.

Не погодившись прийнятим рішенням суду першої інстанції, управління праці та соціального захисту населення управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що суд при розгляді справи не звернув увагу на норми ст.51 Бюджетного кодексу України відповідно до якої, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних призначень. При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». З огляду на це Управління не може змінити видатки держави, затверджені державним бюджетом, оскільки це є прямим порушенням Конституції та чинного законодавства. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю доньки Софії, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження та відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» має право на пільги відповідно до вимог цього Закону, а саме на отримання щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими надається допомога.

Зокрема ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року далі Закон) встановлено, що така допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" не визначено відповідно до якого прожиткового мінімуму визначається розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то слід застосовувати ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року), відповідно до якої розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно із довідкою управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації за №574 від 13.08.2009 року, позивачці починаючи з грудня 2007 року по липень 2009 року щомісячна грошова допомога по догляду за одною дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомога при народженні дитини виплачувались в розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

За наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах повинні застосовуватись положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивачки щодо перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, оскільки згідно ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-6 (далі Закон № 107-6) затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 01 січня-526 грн., з 01 квітня 538 грн., з 01 липня 540 грн., а згідно пункту 23 цього Закону, підпункт 8 пункту 8 з розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Саме тому у 2008 році допомога нараховувалась та виплачувалась відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та положень Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності» № 1105-14 від 28.12.2007 року, яким визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., і дане положення Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року не було визнано неконституційним.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини. Однак позивачці у 2007 році у відповідності до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» було призначено та виплачено допомогу при народженні дитини, розмір якої відповідно до ст. 56 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» становив 8500 грн.

Відтак колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки положення п.7 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено і обмежено на 2007 рік дію ст.41,43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо встановлення розміру одноразової допомоги при народженні, а також положення абз.3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», щодо порядку визначення розміру такої допомоги, рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), тому одноразова допомога при народженні дитини повинна виплачуватися в сумі кратній 22,6 прожиткового мінімуму для дітей, віком до 6 років, встановленого на день народження дитини (виходячи з розміру прожиткового мінімуму у жовтні 2007 року).

З врахуванням того, що ОСОБА_1 з 21.12.2007 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та з грудня місяця 2007 року проводяться виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку то слід зобов»язати відповідача проводити виплати, передбачені ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» лише за період з 21.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Тому колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо перерахунку та виплати їй недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною з 1.01.2008 року та, що слід зобов»язати відповідача перерахувати та виплати на користь позивача одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі, визначеному ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Також функції з призначення, нарахування та виплати пенсії здійснює управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації, а тому вірним є рішення суду першої інстанції щодо відмови у визначенні розміру невиплаченої позивачу одноразової допомоги при народженні дитини та щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Суд не може при цьому прийняти до уваги вимогу апелянта про застосування судом строків звернення до суду з даним позовом, оскільки така вимога відповідачем в суді першої інстанції не була заявлена.

Судом першої інстанції відмовлено позивачу у стягненні судових витрат пов»язаних з розглядом справи, що сплачені останньою в сумі 3,40 грн.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки за змістом ст.94 КАС України такі підлягають до стягнення з Державного бюджету України відповідно до частини задоволених вимог, а такими є 1,70 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання стягнення судових витрат. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні судових витрат.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н ОВ И Л А :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити частково; скасувати постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2009 року у справі №2а-836/09 в частині відмови у стягненні судових витрат.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1,70 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції в порядку цивільного судочинства.

Головуючий суддя Сапіга В.П.

Судді Онишкевич Т.В. , Попко Я.С.

Повний текст виготовлено 07.06.2010р.