Справа № 2а/1770/998/2011
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"19" липня 2011 р. Справа № 2а/1770/998/2011

номер рядка статистичного звіту 8.2.6

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю представників позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівне на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" травня 2011 р. у справі № 2а/1770/998/2011 за позовом Відкритого акціонерного товариства " РІВНЕАЗОТ " до Державної податкової інспекції у м.Рівне про визнання недійсним (нечинним) та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 4 травня 2011 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства " РІВНЕАЗОТ " були задоволені. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 21.02.2011 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Рівне, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду і ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає, що позаплановою виїзною документальною перевіркою Відкритого акціонерного товариства Рівнеазот встановлено порушення товариством п.5.1., пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 40375 грн., а саме за ІІ квартал 2008 року на суму 21800 грн. та за ІІІ квартал 2008 року на суму 18575 грн. Даний висновок податковим органом було зроблено на підставі аналізу господарських операцій між позивачем та ПП Лайкост. Як зазначає представник відповідача, перевіркою встановлено відсутність у позивача інформації щодо транспортування товару (не наданням для перевірки товарно-транспортних накладних) та надання не в повному обсязі сертифікатів якості продукції, ветеринарних свідоцтв, декларацій виробника за липень і серпень 2008 року, рахунків фактур на товар отриманий від ПП "Лайкост". А тому податковим органом у акті перевірки зроблений правильний висновок про те, що операції з поставки товарів не здійснювались. Представник відповідача також вказує на неможливість здійснення ПП Лайкост господарських операцій на виконання договору, укладеного з позивачем, з урахуванням часу оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного та відсутність у ПП Лайкост документального підтвердження обсягу матеріальних ресурсів економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг, необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності, економічної діяльності, в тому числі і відсутність управлінського, технічного персоналу.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 25 січня по 07 лютого 2011 року ОСОБА_2 податковою інспекцією в м. Рівне (далі ДПІ в м. Рівне) було проведено позапланову виїзну перевірку ВАТ Рівнеазот з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаєморозрахунків з ПП Лайкост за період з 01.11.2007 року по 31.10.2010 року, за результатами якої складено акт №129/23-100/05607824 від 07.02.2011 р. (т.1 а.с.6-18).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2011 р., яким ВАТ Рівнеазот визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 50468,75 грн., в тому числі за основним платежем - 40375 грн. і штрафними (фінансовими) санкціями на суму 10093,75 грн. (т.1 а.с.19).

В основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення покладено висновки про встановлення перевіркою порушень ВАТ Рівнеазот вимог п.5.1., пп.5.2.1. п.5.2., пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств№334/94-ВР від 28.12.1994 року, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 40375 грн., а саме: за ІІ квартал 2008 року на суму 21800 грн. та за ІІІ квартал 2008 року на суму 18575 грн.

Вказані висновки зроблені податковим органом на підставі аналізу господарської операції УГХ ВАТ Рівнеазот по отриманню товару (м'ясної продукції) від ПП Лайкост. Зазначена операція оформлена первинною документацією позивача, яка була надана під час перевірки, копії якої долучені до матеріалів справи та досліджені судом, а саме: договором поставки №12 від 01.02.2008 року, укладеним між ПП Лайкост (Постачальник) та УГХ ВАТ Рівнеазот (Покупець) (т.1 а.с.20), видатковими та податковими накладними, що стосуються вказаного договору поставки (т.1 а.с.117-217), журналом реєстрації довіреностей УГХ ВАТ Рівнеазот за 2005-2008 рр. (т.1. а.с.233-245). Позивачем на протязі періоду, що перевірявся здійснювалась оплата товару відповідно до умов вищезазначеного договору в безготівковій формі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями платіжних доручень та копіями банківських виписок (т.1 а.с.53-112). Актом перевірки встановлено відсутність у позивача кредиторської/дебіторської заборгованості по розрахунках з ПП Лайкост. На виконання умов договору поставки №12 від 01.02.2008 року, ПП Лайкост для УГХ ВАТ Рівнеазот було надано ветеринарні свідоцтва, ветеринарні довідки, посвідчення про якість на мясну продукцію, декларації про відповідність (т.1 а.с.247-250, т.2 а.с.1-34).

Із змісту акту перевірки (т.1 а.с.16-17) слідує, що для підтвердження правильності формування валових витрат за договором поставки позивачем не надано товарно- транспортних накладних, які засвідчили б факт передачі товарів від продавця до покупця, а також документів, що підтверджують факт прийняття товару по кількості і якості відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР за №П-6 від 15.06.1965р. та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР за №П-7 від 25.04.1966р. Відтак, в ході проведення перевірки згідно наявних документів, не виявлено документи, по яких відбувався б рух товарів від продавця (постачальника) до перевізника, до покупця, а також документів, що підтверджують прийняття, оприбуткування та відвантаження торгово-матеріальних цінностей відповідно вищезазначених Інструкцій.

Крім того, в акті перевірки податковим органом зазначено, що Рівненським міським судом 25-26 травня 2010 р. постановлено вирок по справі №1-386/10, об'єднаній в одне провадження з справою №1-127/10 за обвинуваченням ОСОБА_3 (директора ПП "Лайкост") в скоєнні злочинів передбачених ст. 205 Кримінального кодексу України. На думку податкового органу, даним вироком встановлено, що діяльність ПП Лайкост носила фіктивний характер. А тому, операції щодо отримання ВАТ Рівнеазот від ПП Лайкост товарів (робіт, послуг) не підтверджуються при врахуванні реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів та відповідно до вищезазначеного вироку носили фіктивний характер.

З перелічених вище підстав, податковим органом зроблено висновок, що ВАТ Рівнеазот в порушення п.5.1., пп.5.2.1. п.5.2., пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств№334/94-ВР від 28.12.1994 року включило в рядок 04.1 "витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у рядку 04.11" декларацій з податку на прибуток підприємств за півріччя 2008 року та 9 місяців 2008 року витрати на придбання товарів (робіт, послуг) в ПП Лайкост на загальну суму 161500 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на суму 40375 грн., в тому числі: за ІІ квартал 2008 року на суму 21800 грн. та за ІІІ квартал 2008 року на суму 18575 грн.

З вказаними висновками податкового органу суд першої інстанції правильно не погодився з огляду на таке.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 21.02.2011 р., яким ВАТ Рівнеазот визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 50468,75 грн., в тому числі за основним платежем - 40375 грн. і штрафними (фінансовими) санкціями на суму 10093,75 грн., суд першої інстанції обгрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств№334/94-ВР від 28.12.1994 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Пункт 5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає вичерпний перелік витрат платника податку, що не включаються до складу валових. Серед таких обмежень витрати на придбання товару (м'ясної продукції), які були виключенні відповідачем зі складу валових витрат позивача, відсутні. Крім того, відповідно до п.п.5.11 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств№334/94-ВР від 28.12.1994 року, встановлення додаткових обмежень щодо включення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, які зазначені в цьому Законі, не дозволяється.

В акті перевірки відповідачем безпідставно розширено ряд документів (доказів), якими повинен підтверджуватись факт поставки товару, зокрема, в акті зазначено, що для перевірки не надано товарно-транспортних накладних, які засвідчили б факт передачі товарів від продавця до покупця.

Вимога податкового органу підтвердити отримання позивачем товарів, які постачалися за договором поставки ПП Лайкост, товарно-транспортними накладними, є протиправною, оскільки законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток. Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні№996-XIV від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Таким чином, товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення. А тому, безпідставним є твердження відповідача про те, що внаслідок відсутності товарно-транспортних накладних чи частини сертифікатів якості продукції господарські операції з поставки товару не підтверджені належними доказами.

У відповідності до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону Про оподаткування прибутку підприємств№334/94-ВР від 28.12.1994 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось при розгляді в суді першої інстанції представником відповідача, позивачем в ході проведення перевірки було надано:

- договір поставки №12 від 01.02.2008 року укладений між УГХ ВАТ Рівнеазот та ПП Лайкост, видаткові і податкові накладні на поставлені УГХ ВАТ Рівнеазот від ПП Лайкост товари, розрахункові документи, посвідчення про якість на мясну продукцію, ветеринарні свідоцтва, ветеринарні довідки, декларації про відповідність.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 лютого 2008 року між Управлінням громадського харчування ВАТ Рівнеазот (Покупець) та ПП Лайкост (Постачальник) було укладено договір поставки за №12 (т1. а.с.20). Відповідно до п.п 1.1 та 1.2. даного договору Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) Покупця Товар в кількості, асортименті та за ціною продажу, визначеною у накладних на кожну партію товару, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати Товар за ціною, вказаною у накладних та в порядку визначеному чинним Договором. Найменування Товару: м'ясо яловичини 1 кат. на кості охолоджене, м'ясо яловиче жиловане в/г 1 кат. крупнокускове охолоджене та субпродукти-печінка, серце, легені.

Частинами 1,2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні№996-XIV від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний договір, видаткові й податкові накладні, розрахункові (платіжні) документи, в силу Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні№996-XIV від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), є первинними документами, оскільки мають всі необхідні встановлені ним обов'язкові реквізити. Докази того, що вказані накладні, розрахункові (платіжні) документи та/або договір про поставки не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні. Зауважень до форми та змісту даних документів в акті перевірки податковим органом не зазначено. Крім того, судом встановлено, матеріалами справи підтверджується і представником відповідача не заперечується, що на момент існування господарських правовідносин між позивачем і ПП Лайкост, останній мав цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію і не був позбавлений права укладати угоди у відповідності до вимог діючого законодавства. Відтак, віднесення позивачем до складу валових витрат сум, сплачених за товар, переданий за видатковими накладними, відповідає вимогам п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи викладене, суд вважає, протиправним виключення відповідачем витрат по придбанню товару УГХ ВАТ Рівнеазот за договором поставки зі складу валових витрат ВАТ Рівнеазот.

Рух товару від ПП Лайкост до УГХ ВАТ Рівнеазот та використання останнім його у власній господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийняття товарів, накладними та товарними звітами (т.1 а.с 117-217, т.2 а.с. 2, 6, 10, 11, 24, 29, 33, 34).

Суд першої інстанції правильно критично оцінив висновки податкового органу про те, що договір поставки, укладений між УГХ ВАТ Рівнеазот та ПП Лайкост носить фіктивний характер з огляду на наступне.

Статтею 234 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним правочином, який може бути визнаний судом недійсним. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними. Отже, правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином законом не визнано нікчемним, такий правочин є оспорюваним і його недійсність може бути встановлена лише судом.

Враховуючи наведене, вчинення фіктивного правочину, тобто правочину лише для виду без фактичного його виконання є підставою для звернення до суду про визнання такого правочину недійсним. Закон такі правочини не визнає нікчемними. Докази того, що договір поставки, укладений між УГХ ВАТ Рівнеазот та ПП Лайкост, та/або первинні документи (видаткові, податкові накладні, платіжні документи) по даній господарській операції визнані судом недійсними або нечинними - відсутні.

Судом першої інстанції обгрунтовано не взято до уваги доводи відповідача про те, що вироком Рівненського міського суду від 25-26 травня 2010 року по кримінальній справі №1-386/10 (т.2 а.с.67-101) встановлено факт фіктивної господарської діяльності ПП Лайкост. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України було порушено стосовно ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а саме за створення та придбання субєктів підприємницької діяльності - ПП ТЕК Транс ОСОБА_10, ПП Агроімпекс-Ресурс, ПОГ Інвабуд, ПП Паритет, ПП Західлісбуд, ПП Форестер Груп з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона. Як вбачається зі змісту вироку, судом встановлено відсутність бухгалтерського та податкового обліку, основних та оборотних засобів, найманих працівників у таких платників податків, як ПП ТЕК Транс ОСОБА_10, ПП Агроімпекс-Ресурс, ПОГ Інвабуд, ПП Паритет, ПП Західлісбуд, ПП Форестер Груп та констатовано відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) здійснення господарської діяльності і відсутність можливості виконання будь-яких господарських зобовязань. Даний перелік юридичних осіб є вичерпним і ПП Лайкост в ньому відсутній. Крім того, зі змісту вироку не вбачається, що ПП Лайкост було створено з метою прикриття незаконної діяльності, або для здійснення господарської діяльності забороненої законом, а також не встановлено, що господарська діяльність даного підприємства заподіяла шкоду державі. Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що вироком Рівненського міського суду по кримінальній справі №1-386/10 встановлено факт фіктивної діяльності ПП Лайкост.

Твердження представника відповідача про те, що діяльність ПП Лайкост є фіктивною, так як вироком засуджено директора ПП Лайкост ОСОБА_3, також правильно не взято судом до уваги, оскільки даним вироком встановлено, що ОСОБА_3 діяв в складі організованої злочинної групи, як фізична особа, а не посадова особа (директор) ПП Лайкост. Враховуючи наведене вище, суд обгрунтовано прийшов до висновку, що висновки податкового органу про нікчемність правочину між ВАТ Рівнеазот та ПП Лайкост є необґрунтованим, а посилання на вирок Рівненського міського суду по кримінальній справі №1-386/10 в обґрунтування висновків викладених в акті перевірки - безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ДПІ у м. Рівне Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 4 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_11 акіонерне товариство " РІВНЕАЗОТ " м.Рівне,33017

3- відповідачу ОСОБА_2 податкова інспекція у м.Рівне вул. Відінська, 8,м.Рівне,33023