Справа № 2а-3431/09/0770
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 р. Справа № 74555/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Любашевського В.П., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Ільницькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2009 року у справі за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про затримання та примусове видворення, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 року Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання та примусове видворення за межі України.

В обґрунтування позову зазначав про те, що 15 липня 2009 року відповідач була затримана прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Вілок»Мукачівського прикордонного загону за спробу незаконно, поза пунктом пропуску, перетнути державний кордон України в Угорську Республіку в складі групи осіб.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2009 року позовні вимоги задоволено повністю. Постановлено затримати громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановлено примусово видворити громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

Зазначена постанова мотивована тим, що відповідач двічі грубо порушив та свідомо порушив законодавство України, а саме статтю 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», коли незаконно перетнув державний кордон в Україну та ст. 26 цього Закону, коли вчинив спробу незаконно перетнути державний кордон України в Угорську Республіку. З метою запобігти в майбутньому здійснення відповідачем незаконної діяльності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для затримання відповідача та примусове видворення з України.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги зазначає про те, що суд першої інстанції односторонньо та упереджено підійшов до розгляду цієї справи, судове рішення було постановлене у відсутності відповідача. Крім цього, зазначає про те, що позивач не посприяв і не забезпечив надання юридичної допомоги, що порушує її права. Також зазначає, що обставини вказані в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не є підставою для видворення її за межі України.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування її мотивів покликався на обставини, викладені в ній та додаткових поясненнях.

Інші особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з»явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 липня 2009 року прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Вілок»Мукачівського прикордонного загону затримано громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1 за спробу незаконно, поза пунктом пропуску, перетнути державний кордон України в Угорську Республіку в складі групи осіб, що підтверджено протоколом про адміністративне затримання від 15 липня 2009 року. 25 липня 2009 року Т.в.о. начальника Мукачівського прикордонного загону прийнято рішення про видворення з України громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»(далі - Закон) орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Згідно статті 25 цього Закону, іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за дійсними паспортними документами. При цьому іноземці та особи без громадянства повинні одержати у встановленому порядку в'їзну візу, якщо інше не передбачено законодавством України. В'їзд в Україну іноземцю та особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при порушенні клопотання про в'їзд в Україну він подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо його паспортний документ, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають встановленому зразку або належать іншій особі; якщо він у пункті пропуску через державний кордон України порушив правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконав законних вимог посадових осіб Державної прикордонної служби України, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо встановлено факти порушення ним законодавства України під час попереднього перебування в Україні.

Статтею 26 цього Закону встановлений порядок виїзду з України, згідно якого іноземці та особи без громадянства виїжджають з України за дійсними паспортними документами. Іноземці та особи без громадянства, яким надано статус біженця в Україні, мають рівні з громадянами України права на вільне залишення території України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Виїзд з України іноземцю та особі без громадянства не дозволяється, якщо: щодо нього ведеться дізнання чи попереднє слідство або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення провадження у справі; його засуджено за вчинення злочину - до відбування покарання або звільнення від покарання; його виїзд суперечить інтересам забезпечення безпеки України - до припинення обставин, що перешкоджають виїзду. Виїзд з України іноземця та особи без громадянства може бути відкладено до виконання ним майнових зобов'язань перед фізичними та юридичними особами в Україні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем двічі порушено приписи Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки вона незаконно перетнула державний кордон в Україну та вчинила спробу незаконно перетнути державний кордон України в Угорську Республіку.

Колегія також вважає за необхідне звернути увагу на те, що з протоколу про адміністративне затримання від 15 липня 2009 року вбачається, що відповідач дала посадовим особам Державної прикордонної служби України пояснення про причини вчинених нею порушень. З них вбачається, що такі дії були вчинені відповідачем у звязку з скрутним матеріальним становищем. Пояснення відповідачки прочитано з перекладом на англійську мову в присутності перекладача (а.с. 6). Будь-яких інших мотивів вчинення таких дій відповідач не навела. Судом першої інстанції також було встановлено, що у відповідача на момент затримання були відсутні як документи, що посвідчують її особу, так і кошти, необхідні для виїзду за межі території України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що є обгрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від добровільного виїзду з України.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач звернулась до суду першої інстанції з заявою від 26.08.2009 року в якій зазначала про те, що адміністративний позов визнає та просить розглянути справу у її відсутності (а.с. 17).

Відтак, покликання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді цієї справи та порушення прав відповідача є безпідставними. Відсутність відповідача при розгляді цієї справи в суді першої інстанції з урахуванням наявності заяви про розгляд справи у її відсутності, на думку колегії, не вплинула на законність прийнятої постанови.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, постановив законне та обґрунтоване судове рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ч. 3, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2009 року у справі № 2а-3431/09 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.П. Любашевський

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлений

та підписаний 31.05.2010 року