Справа № 826/5224/15
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5224/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Степанюка А.Г., Шурка О.І., секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними Наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, в іншій частині судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з частиною першою ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, Відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України фактично оскаржено судове рішення лише в частині задоволення адміністративного позову, у зв'язку з чим в апеляційному порядку переглядається судове рішення лише в частині, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Позивача та представника Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Наказом Відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області «По особовому складу» від 27 травня 2014 року №202о/с, копія витягу якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.12), підполковника міліції ОСОБА_2 (М-084514) призначено начальником оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС в області, з посадовим окладом 1100 гривень, встановивши йому премію за травень 2014 року у розмірі 70,90 грн., увільнивши його від посади заступника начальника районного відділу начальника кримінальної міліції Куйбишевського районного відділу Донецького міського управління.

Наказом Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» від 07 серпня 2014 року №865, копія витягу якого також наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с. 61-67), за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини третьої ст. 3, частини першої ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, зокрема підполковника міліції ОСОБА_2, начальника оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України «По особовому складу» від 27 серпня 2014 року №1680 о/с, копія витягу якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.96), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) підполковника міліції ОСОБА_2 (М-084514), начальника оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області.

Будь-які докази ознайомлення Позивача із зазначеними вище Наказами Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України в матеріалах справи відсутні.

Наказом Відповідача - Головного управління МВС України в Донецькій області «По особовому складу» від 07 жовтня 2014 року №361 о/с, копія витягу якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.15), на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, визначено вислугу років на 27 серпня 2014 року підполковнику міліції ОСОБА_2 (М-084514) - начальнику оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області, якого Наказом МВС України від 27.08.2014 року №1680 о/с звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) у запас Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ: у календарному обчисленні 18 років 00 місяців 22 дні. Із зазначеним Наказом Позивача ознайомлено 06 березня 2015 року.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України; громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII (надалі - Закон №565-XII), міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до частини третьої ст. 3 Закону №565-XII, у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Згідно з частиною першою ст. 5 Закону №565-XII, міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 (надалі - Положення), особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

А Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нового тексту Присяги працівника органів внутрішніх справ України» від 28 грудня 1991 року №382, зокрема затверджено новий текст Присяги працівника органів внутрішніх справ України наступного змісту: «Я, (прізвище, ім'я та по батькові), вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складаю Присягу і урочисто клянуся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Я присягаю з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Клянуся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Якщо ж я порушу цю Присягу, то хай мене покарають за всією суворістю закону.».

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут), дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини першої ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

А статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено обов'язки осіб рядового і начальницького складу

Згідно з п. 8 частини першої ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до частини першої ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особу не може бути звільнено з органів внутрішніх справ за одні й ті ж самі дії одночасно, як за вчинення дисциплінарного проступку так і за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Аналогічна правова позиція зазначена Вищим адміністративним судом України в Ухвалі від 26 березня 2013 року №К/9991/44350/11 у справі за позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді.

Як вбачається з Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України від 07.08.2014 року, затвердженого Міністром внутрішніх справ України 07.08.2014 року, копія якого також наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.69-95), Позивач спільно із старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу УКР ГУМВС підполковником міліції ОСОБА_4 (колишній працівник ВКР Краматорського МВ) та оперуповноваженими ВКР Краматорського МВ ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 тісно спілкувалися, неодноразово проводили зустрічі з керівниками місцевих осередків ДНР. Також зазначені особи причетні до незаконного зберігання та приховування зброї, яку вилучено у працівників міськвідділу.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження зазначених вище обставин Відповідачами до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо проведення Відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України відносно Позивача службового розслідування поверхово, неповно, не всесторонньо та без встановлення всіх обставин, оскільки результати зазначеного службового розслідування, проведеного на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.08.2014 року №793, викладено у Висновку від 07.08.2014 року; оскаржений Позивачем Наказ Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України №865 також прийнято 07.08.2014 року, тобто, призначення службового розслідування, проведення перевірки, прийняття висновків по результатам цієї перевірки та притягнення Позивача до відповідальності здійснено Відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України в один день.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, будь-яких доказів ознайомлення Відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України Позивача з Наказом про проведення службового розслідування, його Висновками в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з Планів роботи, копії яких наявні в матеріалах справи (Т.1, а.с.120-246, Т.2., а.с.1-250, Т.3, а.с.1-48), підписаних начальником відділу УКР ГУМВС України у Донецькій області Семененком А.Г. та посвідчених печаткою Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, Позивач продовжував виконувати службові обов'язки, йому керівництвом доручались службові завдання і після прийняття оскаржених ним Наказів Відповідача.

З Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Краматорського МВ №1067, розпочатої 24.07.2014 року, копія якої також наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.114-117), вбачається, що Позивач отримував зброю 29.07.2014 року (двічі), 05.08.2014 року та 05.09.2014 року.

А як вбачається з Наказу Відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області «Про відрядження працівників УКР ГУМВС та ОВС Донецької області» від 18 вересня 2014 року №1640, копія якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.42-44), вирішено вважати відрядженими до міста Маріуполь з 31.08.2014 до 29.09.2014 на 30 діб, зокрема підполковника міліції ОСОБА_2 (М-084514), начальника відділу УКР ГУМВС в області.

Більш того, Наказами Міністерства внутрішніх справ України від 10 квітня 2014 року №533 о/с та від 08 вересня 2014 року №1802 о/с Позивачу вручено Подяку та Відзнаку «За відвагу в службі», відповідно.

Також, в матеріалах справи наявна копія Протоколу обшуку від 27.09.2014 року (Т.1, а.с.110), складеного Позивачем в межах матеріалів досудового розслідування та внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000572 від 14.07.2014 року на підставі Ухвали слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Герцова О.М. від 23.09.2014 року.

Зазначене вище також підтверджує продовження проходження Позивачем служби після прийняття оскаржених ним Наказів Відповідачів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржені Позивачем Накази Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України від 07 серпня 2014 року №865 та від 27 травня 2014 року №202о/с в частині, що його стосуються, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

А відповідно до п. 24 Положення, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Оскільки Позивача незаконно звільнено з органів внутрішніх справ України 27.08.2014 року, він підлягає поновленню на роботі з 28.08.2014 року.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскарженого Позивачем Наказу Відповідача - Головного управління МВС України в Донецькій області «По особовому складу» від 07 жовтня 2014 року №361 о/с в частині, що стосується Позивача, оскільки його прийнято на підставі зазначених вище Наказів Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України.

А згідно з частиною другою ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позивач в адміністративному позові просить суд, зокрема стягнути з Відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь середній заробіток за час роботи з 01.10.2014 року по 06.03.2015 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2015 року по день поновлення на посаді, обґрунтовуючи зазначені позовні вимоги тим, що останній місяць, за який він отримав заробітну плату - вересень 2014 року, а про спірні Накази Відповідачів він дізнався лише 06.03.2015 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, що для повного захисту прав та інтересів Позивача, відповідно до частини другої ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язати Відповідача - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу саме з 01 жовтня 2014 року по день фактичного поновлення на посаді.

Згідно з частиною другою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої Відповідачами не виконано.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу складено у повному обсязі 22.10.2015 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Шурко О.І.

Степанюк А.Г.