Справа № 2а-900/09
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 р. Справа № 85647/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Олендера І.Я.,

суддів Каралюса В.М., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківській області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківській області від 26 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківській області про стягнення підвищення до пенсії,-

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківській області про зобовязання здійснити нарахування щомісячного підвищення до пенсії з січня 2006 року по липень 2009 року, зазначивши, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачено виплату такої у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на це, відповідач її не виплачує.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10 серпня 2008 року.

Зазначена постанова мотивована тим, що позивач є дитиною війни, а рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»яким обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Разом з тим, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом лише 10 серпня 2009 року, а відтак вимоги позивача щодо виплати підвищення до пенсії є підставними та обґрунтованими за період з 10 серпня 2008 року, оскільки позивачем пропущено річний строк звернення до суду передбачений ст. 99 КАС України, та на застосуванні наслідків такого наполягав відповідач (ст. 100 КАС України).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням, а відтак, він має право на отримання підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вирішуючи позовні вимоги щодо спірних виплат за 2006 рік, то Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік»було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак Законом України від 19.01.2006 року №3367-ІУ дію цієї статті було відновлено, але встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом верховної ради України з питань бюджету. Тобто, такі підвищення до пенсії повинні були здійснюватись у випадку вищезазначених умов. Оскільки такі умови не настали, в задоволенні позовних вимог щодо виплати підвищення до пенсії за 2006 рік слід відмовити.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнано неконституційним та таким, що втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому згідно п.п. 5,6 резолютивної частини такого це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України, в редакції, яка була чинна на момент звернення позивача до суду, розгляду і вирішення справи судом першої інстанції, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Виходячи із фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, на застосуванні якого наполягав відповідач, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність задоволення позовних вимог позивача у частині зобовязання відповідача провести нарахування та виплату підвищення до пенсії за період з 10 серпня 2008 року включно.

В той же час, колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги починаючи з 10 серпня 2008 року, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком повинно виплачуватись відповідачем за період з 10 серпня 2008 року (момент звернення за захистом порушених прав) по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року, так як відсутні докази протиправних дій чи бездіяльності з боку відповідача після 31 липня 2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», підвищення до пенсії не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Оскільки правові положення, які передбачають виплату щомісячного підвищення до пенсії дітям війни є чинними, а позивач належать до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що суд першої інстанції при прийнятті постанови прийшов до висновку про зобовязання відповідача провести нарахування позивачеві підвищення до пенсії, однак поряд з цим не вказав, що невиплата такого підвищення позивачу заподіяна протиправною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням виплачених позивачу сум у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 10 серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року, що, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.197, п.3 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2009 року в справі № 2-а-900/09 скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо невиплати на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 10 серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 10 серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року включно з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Головуючий : Судді : ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4