Справа № 2а-679/09
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 р. Справа № 89927/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Ніколіна В.В.

Суддів Сапіги В.П. , Попка Я.С.

при секретарі судового засідання Грищишин Л.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 23.09.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 та 2008 роки в розмірі 8128 грн. 72 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що являється матірю малолітніх дітей сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно з ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» їй як матері малолітньої дитини, що здійснює догляд за дитиною, до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленому законом. Проте, зазначена грошова допомога виплачувалась їй відповідачем у неповному розмірі. Позивачка просила визнати протиправними дії відповідачів щодо не нарахування та невиплати щомісячної соціальної допомоги по догляду дитиною до досягнення нею трьохрічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», та зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплатити їй суму не отриманої щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 8128,72 грн.

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 23.09.2009 року вказаний позов задоволено частково, визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з серпня по грудень 2007 року.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з серпня по грудень 2007 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області просить зазначену постанову скасувати, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що воно належним чином виконало свій обовязок перед позивачкою щодо виплати їй щомісячної допомоги по догляду за дитиною у 2007-2008рр.. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено істотне порушення норм бюджетного законодавства України.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з того, що вона здійснює догляд за дитиною, має право на одержання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідають Конституції України, положення ст. 56, п.7 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р.», якими було скасовано і зупинено (обмежено) право на отримання спірної виплати у 2007р. Розмір отриманої позивачкою щомісячної допомоги по догляду за дитиною у період з серпня по грудень 2007 року суперечить вимогам ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та, виходячи із положень ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і ч. 7 ст. 9 КАС України, має обчислюватися у розмірі законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Обовязок щодо виплати ОСОБА_1 повязаної із цим заборгованості за період з серпня по грудень 2007 року слід покласти на управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивачка є матірю, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і застрахована у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, а тому відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», у редакціях, що були чинними на час виникнення та існування спірних правовідносин у 2007 році, мала право на отримання щомісячної допомоги у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 56, а також п. 7 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено на 2007 рік дію ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Вирішуючи вимоги позивачки щодо спірних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно враховано наступні обставини.

Як правильно встановлено під час розгляду справи, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнався та своєї чинності у 2008 році не втрачав.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що у 2008 спірному році право позивачки на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», як спеціального Закону, що був чиним у цей період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (в редакції 2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік» та Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконав свій обовязок перед позивачкою з виплати їй спірної допомоги у 2008 році.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, здійснивши позивачці виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році в розмірі, встановленому вищевказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення позовних вимог у частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити спірну недоплату за 2008 рік немає.

Разом із тим, при вирішенні адміністративного позову ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку їй недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з серпня по грудень 2007 року, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України).

Враховуючи наведене колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до адміністративного суду з позовом, так як просить задоволити їй позовні вимоги за період 2007 та 2008 років, а звернулась з позовом до суду 03.04.2009 року, крім цього відповідач наполягає на відмову позивачці в його поновленні, і тому даний позов до задоволення не підлягає.

Достатніх обєктивних та поважних причин, які б позбавляли можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав до суду з часу прийняття 07 липня 2007 року Конституційним Судом України рішення за № 6-рп, позивачкою не наведено.

На підставі викладеного і статті 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а тому колегія суддів в задоволення позову вважає вірним рішення суду першої інстанції - скасувати і прийняти нове рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області задовольнити.

Постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 23.09.2009 року у справі № 2а-679/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та згідно із вимогами Закону України № 1691-VI від 18 лютого 2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя Ніколін В.В.

Судді Сапіга В.П. , Попко Я.С.

< Текст >