Справа № 803/3514/15
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

23 жовтня 2015 рокуСправа № 803/3514/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Приходай Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання представників відповідача у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» про визнання протиправними дій та визнання протиправним та скасування повідомлення про нікчемність правочину,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» (надалі ТзОВ «ПАККО Холдинг», товариство, позивач) звернулось з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» (надалі Уповноважена особа Фонду, відповідач) про визнання протиправним та скасування повідомлення про нікчемність правочину від 28 серпня 2015 року № 11/1-27118.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 вересня 2015 року ТзОВ «Пакко Холдинг» поштовим звязком отримало від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» повідомлення про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 157-2011, укладеного 08.07.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Пакко Холдинг», зокрема: договору про внесення змін від 30.01.2014 року, договору про внесення змін від 09.09.2014 року, договору про внесення змін від 15.10.2014 року, згідно умов яких сторони домовилися в тому числі про зменшення процентної ставки за користування кредитом, відстрочення сплати процентів за користування кредитом. Підставою для винесення повідомлення стали норми п.6, п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач вважає вказане повідомлення протиправним, оскільки відповідачем не доведено, що перевірка правочинів на предмет виявлення таких, що є нікчемними, була здійснена саме в період дії тимчасової адміністрації. У тексті повідомлення Уповноважена особа Фонду, роблячи висновок про нікчемність договорів, не обґрунтувала своє рішення та не зазначила підстав для його прийняття. Вказує також на те, що згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду здійснює перевірку правочинів, тобто розглядає, аналізує правочини на предмет виявлення таких, що є нікчемними з підстав, передбачених законом. В повідомленні про нікчемність правочину (договору) йде лише посилання на п.6,7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу нікчемності правочинів без будь-яких обґрунтувань, так як відповідачем не зазначено в чому конкретно полягає нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив та просив визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» ОСОБА_5 щодо виявлення та визнання нікчемними правочинів (договорів), зазначених в повідомленні від 28 серпня 2015 року № 11/1-271182 та визнати протиправним і скасувати повідомлення про нікчемність правочину від 28 серпня 2015 року № 11/1-27118.

Представники відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнали та заявили клопотання про закриття провадження у справі так як вважають, що повідомлення про нікчемність правочину від 28 серпня 2015 року № 11/1-27118 не є рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», а є лише листом, що носить інформативний характер, а тому не зумовлює будь-яких прав і обовязків для сторін нікчемного договору, тому не може бути предметом спору. Також повідомили про те, що в провадженні господарського суду Волинської області перебуває справа за позовом «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду до ТзОВ «ПАККО Холдинг» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Саме в межах розгляду вищевказаної справи, під час аналізу правової природи укладених договорів (додаткових угод) господарським судом може бути встановлено відповідність укладених договорів вимогам закону. Просили закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що клопотання представників відповідача є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому, названа норма визначає рішення як нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт це виданий субєктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обовязкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений не для одноразового застосування.

Правові акти індивідуальної дії це рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування норм права.

Рішення у формі правового акту індивідуальної дії своїм приписом має породжувати права і обовязки конкретних осіб, на яких спрямована його дія. У такому випадку реалізується компетенція субєкта владних повноважень управляти поведінкою іншого субєкта, який зобовязаний виконувати його вимоги.

Згідно з частиною 4 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку.

З матеріалів справи та письмових доказів, які неодноразово витребовувались судом, вбачається, що будь-яких рішень у формі наказів чи розпоряджень, які має право видавати уповноважена особа Фонду на виконання своїх повноважень, щодо визнання договорів нікчемними про внесення змін до кредитного договору №157-2011, укладеного 08.07.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «ПАККО Холдинг», зокрема: договору про внесення змін від 30.01.2014 року, договору про внесення змін від 09.09.2014 року, договору про внесення змін від 15.10.2014 року відповідачем не приймалось. Тому суд погоджується з доводами представників відповідача про те, що повідомлення про нікчемність правочину (договору) не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для сторін договору, тому не може бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Повідомлення про нікчемність правочину (договору) є носієм інформації, яким сторона договору повідомляється про нікчемність договору, оцінка правомірності дій щодо виявлення нікчемного договору та повідомлення про нікчемність договору може бути надана судом при вирішенні спору про повернення коштів отриманих стороною за таким договором. Визнання повідомлення протиправним та скасування його, позовні вимоги про що заявляє ТзОВ «ПАККО Холдинг», жодним чином не захистить права товариства, оскільки повідомлення, це лише субєктивна думка уповноваженої особи Фонду, яка може неодноразово направити його повторно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 28 серпня 2015 року №11/1-27118 носить інформативний характер, не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює прав і обовязків для нього, тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства так як не є правовим актом індивідуальної дії. Крім того, суд зазначає, що збільшення позовних вимог ТзОВ «ПАККО Холдинг» щодо зобовязання визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо виявлення та визнання нікчемними правочинів, зазначених в повідомленні є нерозривно повязаними з первісними позовними вимогами. Оскільки, такі дії зводяться по суті до направлення позивачу повідомлення інформативного характеру, а тому провадження у справі слід закрити вцілому.

Також суд зауважує на тому, що надати оцінку оскаржуваному повідомленню (з точки зору його правомірності чи протиправності), як про це позивається товариство не можливо без врахування змісту та суті договорів про внесення змін до кредитного договору № 157-2011, укладеного 08.07.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «ПАККО Холдинг», зокрема: договору про внесення змін від 30.01.2014 року, договору про внесення змін від 09.09.2014 року, договору про внесення змін від 15.10.2014 року, згідно умов яких сторони домовилися в тому числі про зменшення процентної ставки за користування кредитом, відстрочення сплати процентів за користування кредитом.

Згідно з статтею 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

З пояснень представників сторін вбачається, що в провадженні господарського суду Волинської області перебуває справа за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду до ТзОВ «ПАККО Холдинг» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Саме в межах розгляду вказаної справи, під час аналізу правової природи укладених додаткових угод може бути встановлено відповідність умов укладених договорів вимогам закону та встановлення дійсності чи нікчемності вказаних договорів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» про визнання протиправними дій та визнання протиправним та скасування повідомлення про нікчемність правочину, закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала в частині зупинення провадження, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, повний текст якої буде виготовлено 28 жовтня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук