Справа № 804/9154/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 р.Справа №804/9154/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія Україна» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позову зазначено, що контролюючий орган безпідставно дійшов висновку про непідтвердження господарських операцій та їх нереальність, у звязку із чим оскаржувані рішення є незаконними.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що платник податків не підтвердив належними первинними документами реальності здійснення оподатковуваних операцій у звязку із чим їх відображення в податковому обліку є протиправним.
В судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
За результатами перевірки 28.12.2014 року складено акт №4280/04-62-22-1/32576064.
Згідно висновків акту перевірки платником податків допущено порушення підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 Податкового Кодексу України, що призвело по заниження податку на додану вартість, якій підлягав сплаті до бюджету за вересень 2014 року в розмірі 178840 грн.
За результатами адміністративного оскарження рішення контролюючого органу залишено без змін, а скарги платника податків без задоволення.
Актом перевірки встановлено наступне:
- згідно з декларацією з ПДВ за вересень 2014 року від № НОМЕР_1 від 20.10.2014 року, платником зменшувались поточні податкові зобовязання на суми податку, нараховані на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Прод-Ресурс» у вересні 2014 року;
- у наданих податкових накладних значиться номенклатура товарів (робіт, послуг) - відсів, пісок, щебінь з доставкою (т.); одиниця виміру рейс;
- згідно наказу Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року №1379 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» в податковій накладній повинно бути визначено: - номенклатура (номенклатура товарів/послуг) продавця та одиниця виміру (одиниця виміру товарів/послуг);
- згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обовязкові реквізити, опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. Зазначені реквізити не можуть бути підтвердженням того, що у процесі надання вказаних послуг підприємством-виконавцем була проведена певна робота і одержані результати, які замовник може використати в діяльності, що приносить дохід;
- відповідно до пунктів 2.1, 2.4 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господареві операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформленню особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, брала участь у здійсненні господарської операції;
- таким чином надані до перевірки документи не містять необхідної інформації, так як товар визначений в одиницях виміру «рейс»;
- згідно «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом», затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року №363, суттєвими умовами договору автоперевезення вантажів є: предмет, термін дії і ціна договору; найменування і місцезнаходження сторін; найменування і кількість вантажу, його упакування; умови і строк перевезення; місце і час навантаження, розвантаження; вартість перевезення; інші умови узгоджені сторонами. Вартість наданих транспортних послуг оформлюється актом прийоми здачі наданих транспортних послуг;
- здавання вантажу - подання вантажоодержувачу перевізником вантажу, згідно з товарно-транспортними документами, з наступним розвантаженням і оформленням документів про його передачу вантажоодержувачу;
- основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та і сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається перевезень зазначених вантажів;
- суми податку на додану вартість по вказаним податковим накладним включено до податкового кредиту за вересень 2014 року у сумі 178840 грн. (декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 року реєстраційний № НОМЕР_1 від 20.10.2014 року);
- до перевірки не надані документи, що підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості, а порядок транспортування (фізичного переміщення) указаних активів не підтверджено товарно-транспортними накладними;
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову суд виходить із того, що невизнання реальними операцій було обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших субєктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо повязано із діями таких субєктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення і вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів витрати господарської діяльності формуються шляхом маніпулювання податковою звітністю та первинними документами, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат (валових витрат) та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Виходячи із практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж видаткова та податкова накладна, які (докази) в вищерозглянутих операціях відсутні.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить із того, що обєктом оподаткування є певні операції між конкретними субєктами господарювання, а не договори/правочини, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для встановлення порушення платником податків правил оподаткування.
Тільки встановлення мети та факту порушення встановлено порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності здійснення позивачем податкового обліку спірних операцій, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити:
- назву документа (форми);
- дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;
- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів, послуг, робіт. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
При цьому, відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.
Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обовязкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Надані податкові накладні за вересень 2014 року містять такі самі записи: номенклатура товару (робіт, послуг) - глина з доставкою, щебінь з доставкою, відсів з доставкою, пісок з доставкою із визначенням тоннажу, одиниця виміру (товару, робіт, послуг) рейс, та визначена ціна одиниці товару (а.с.108-129).
Таким чином, суд погоджується із доводом відповідача, що первинні документи не містять одиницю ціни товару та послуги, що унеможливлює відображення та облік таких операцій в бухгалтерському обліку як продавця так і покупця.
Аналізуючи надані копії товарно-транспортних накладних (а.с.38-105), податкових накладних та актів прийняття-передачі, суд зазначає про відсутність подорожних листів та очевидний характер одночасного виготовлення таких документів із зазначенням різних дат, що свідчить про штучність як документів так і оформлених ними операцій (16-195, 108-129).
Відповідачем надано акт «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Прод-Ресурс» за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року», до якого суд ставиться критично відносно не підтвердження операцій із позивачем, оскільки акт складений за умови відсутності платника податків за місцезнаходженням, та таким актом операції із позивачем не аналізувались.
Проте, суд вважає за можливе використати податкову інформацію з цього акту щодо обсягу задекларованих ТОВ «Прод-Ресурс» операцій за вересень 2014 року, а саме, вказаний платник податків:
- не задекларував надання податкові зобовязання від операцій із ТОВ «Екологія Україна»;
- зареєстрував 64 податкові накладні за вказаний період із іншими платниками податків на загальну суму 25564938,68 грн., у тому числі ПДВ 5242966,33 грн., за операціями про надання послуг, переважно маркетингових.
25.06.2015 року винесеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/4288/15-к (1-кп/199/301/15) ОСОБА_6, комерційного директора ТОВ «Прод-Ресурс», визнано винуватим у предявленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 212 КК України, який вину у вчиненні злочину, визнав повністю, фактичні обставини не оспорював, суду показав, що дійсно він працював на ТОВ «Прод-Ресурс» на посаді комерційного директора, посада головного бухгалтера була відсутня, тому саме він виконував обовязки, повязані з веденням бухгалтерського обліку та звітності. На податковому обліку підприємство спочатку знаходилось в ДПІ Печерського району м. Києва, а потім було переведено на облік до ДПІ Жовтневого району в м. Дніпропетровську. Він був відповідальним за організацію і ведення бухгалтерського обліку та звітності, а також нарахування та сплату податків, зборів і інших обовязкових платежів. Він забирав до дому всі бухгалтерські документи і вже там складав податкову звітність, також у себе дома він оформлював всі необхідні бухгалтерські документи, які потім при необхідності передавав на підпис керівнику підприємства ОСОБА_7
Судом здійснено аналіз судових рішень, розмішених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, пошук за контекстом код ЄДРПОУ контрагента позивача, які свідчать про чисельні акти перевірок контрагентів ТОВ «Прод-Ресурс», невизнання реальними операцій із ним, наявність матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту умисного ухилення від сплати податків на додану вартість службовими особами контрагентів ТОВ «Прод-Ресурс», які використовували останнє підприємство у вказаних цілях.
З огляду на викладене, суд не знайшов підстав для визнання неправомірним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення, і звязку із чим стягує з позивача судовий збір до повного його розміру за подання цього позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 5 жовтня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1