Справа № 2а-679/07/1770
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2010-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 р. Справа № 42626/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Олендера І.Я.,

суддів Улицького В.З., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання Корчинській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2009 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення невиплаченої компенсації за продовольче забезпечення, -

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2007 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2008 року, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме визнано бездіяльність відповідача В/Ч НОМЕР_1 в частині невиплати позивачці компенсації за не отримане продовольче забезпечення неправомірною; стягнуто з відповідача В/Ч А 1337 на користь позивачки ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане продовольче забезпечення з 11.03.2000 року по 09.12.2004 року в сумі 34 299 грн. 71 коп. та 500 грн. судових витрат.

У квітні 2009 року державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання вище вказаного судового рішення шляхом звернення стягнення залишку заборгованості за не отримане продовольче забезпечення в розмірі 34299,71 грн. безпосередньо з Міністерства оборони України.

29 травня 2009 року Рівненським окружним адміністративним судом прийнято ухвалу за результатами розгляду поданої заяви, якою було відмовлено у задоволені заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, зокрема виконавчого листа № 2-а-679/07.

Ухвала суду мотивована тим, що Міністерство оборони України не було відповідачем по вказаній адміністративній справі, не було та не є стороною виконавчого провадження, відтак згідно вимог ст.ст. 263, 264 КАС України підстави для задоволення поданої заяви відсутні.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 вказану ухвалу суду оскаржила в апеляційному порядку, покликаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, оскільки судом не враховано, що згідно п. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України, Положення «Про міністерство оборони України від 03.08.2006 року № 1080, саме міністерство оборони є головним розпорядником бюджетних коштів; таке забезпечує провадження фінансової, економічної та господарської діяльності у Збройних Силах України, здійснює контроль за ефективним витрачанням коштів і матеріальних цінностей та їх збереженням, бухгалтерським обліком та звітністю; не враховано, що згідно Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна»- звернути стягнення на майно боржника військової частини В/ч НОМЕР_1 не можливо.

Представник позивача апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Інші особи, що приймають участь у справі в судове засідання не явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст. 196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Звертаючись до суду державний виконавець підрозділу примусового виконання судових рішень із заявою про зміну порядку і способу виконання судового рішення, покликався на те, що зобов`язання по виплаті компенсації за не отримане продовольче забезпечення є зобов`язанням держави, яка виступає в особі в/ч НОМЕР_1 , яка в свою чергу фінансується з бюджету, через Міністерство оборони України.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження`сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Рішення про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання повинно бути прийнято у 10-денний строк і може бути оскаржено у встановленому порядку.

По інших рішеннях відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються. (ст. 33 цього ж Закону).

Як слідує із змісту ч.1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Таким чином, КАС України містить невичерпний перелік обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, надає право ініціативи суду, встановлює форму звернення з такою ініціативою державного виконавця та передбачає винятковість випадків змін та встановлення способу і порядку виконання рішення.

Аналіз змісту подання державного виконавця свідчить про помилковість вимог державного виконавця про зміну порядку і способу виконання судового рішення від 02.11.2007 р. шляхом звернення стягнення залишку заборгованості за не отримане продовольче забезпечення в розмірі 34299,71 грн. безпосередньо з Міністерства оборони України.

Окрім цього, зміст ст. 263 КАС України вказує на те, що зміна порядку і способу виконання рішення може стосуватися лише сторін виконавчого провадження, а з наявних в матеріалах справи виконавчих документів (а.с. 67-69) вбачається, що Міністерство оборони України не було та не є стороною виконавчого провадження.

Так, відповідно до ст. 264 КАС України, передбачена заміна сторони виконавчого провадження, а саме згідно ч.1 у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд першої інстанції належним чином дослідив та дав належну оцінку вказаним обставинам.

З огляду на викладене, суд першої інстанції виніс ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, за повного та всебічного з`ясування обставин справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 199, ст. 200, ч.1 ст. 205, ст. 206, ст.ст. 254, 263, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2009 року в справі № 2-а-679/07 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з часу набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3 ст.160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: В.З.Улицький

В.М.Каралюс

Ухвала в повному обсязі складена 02.04.2010 року.