Справа № 2а-485/09
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 р. Справа № 88547/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Ліщинського А.М.

Суддів Каралюса В.М. Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання Балко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 районна громадська організація «Спілка Чорнобиль та інвалідів Чорнобиля»про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії та виплату пенсії згідно закону, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.09.2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області неправомірними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з 01.01.2009 року та провести доплату державної пенсії в розмірі 14100,70 грн. та додаткової пенсії в розмірі 1992 грн.

Посилається на те, що він як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС отримує державну та додаткову пенсію передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Вважає, що розміри призначеної і виплачуваної йому пенсії не відповідають розмірам встановленим цим законом.

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2009 року позов задоволено. Визнати дії управління Пенсійного фонду України Чортківському районі Тернопільської області незаконними щодо не нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 Зобовязано дії управління Пенсійного фонду України Чортківському районі Тернопільської області провести перерахунок та доплату державної пенсії з 01 січня 2009 року ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок та доплату призначеної щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, виплачувати дані види пенсій із дотриманням вимог ч.4 ст. 54 та ч.3 ст. 67, ст. Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Управління Пенсійного фонду України Чортківському районі Тернопільської області дану постанову оскаржило, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріально та процесуального права, просило скасувати постанову, та прийняти нову, якою в позові відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовується при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Вважають, що при відмові в проведенні перерахунку пенсії управління Пенсійного фонду України Чортківському районі Тернопільської області, як субєкт владних повноважень діяв в межах наданої компетенції у відповідності до вимог законодавства і не порушив законні права та законні інтереси позивача.

У ході апеляційного розгляду позивач ОСОБА_1 надав пояснення та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у ході апеляційного розгляду надала пояснення та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням серії А №410036 від 05.09.2002 р. та довідкою МСЕК серії МСЕ №051704 від 18.12.2002 року.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права па державну пенсію. Розмір пенсій для інвалідів по ІІ групі інвалідності не може бути нижчим від 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають постанови Кабінету Міністрів України, оскільки такі істотно звужують обсяг встановлених законом прав, і помилково неврахованно, що застосуванню підлягає ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, однак за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком, подібне не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З наведеного випливає, що позовні вимоги щодо зобовязання сторону відповідача провести нарахування та виплату державної і додаткової пенсії у відповідному процентному розмірі мінімальної пенсії за віком є аргументовані та підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи що відповідач у справі повинен діяти лише в межах передбачених Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що останній в особі управління Пенсійного фонду України Чортківському районі Тернопільської області має нести відповідальність за дії (бездіяльність) вчинені в межах належного йому правового поля.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України Чортківському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2009 року у справі № 2-а-485/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691-VІ від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29.06.2010 року.

Головуючий суддя Ліщинський А.М.

Судді Каралюс В.М. Шавель Р.М.

< Текст >