Справа № 2-а-194/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"06" липня 2011 р. Справа № 2-а-194/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від "23" березня 2011 р. у справі № 2-а-194/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області про визнння бездіяльності протиправної та зобов'язання вченити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та в обґрунтування вимог зазначав, що відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати не проводяться у розмірі, встановленому вказаною статтею, позивач просив визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату за період 2007-2010 роки .

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 берзня 2011 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_3 надбавки до пенсії як дитині війни, у розмірі меншому, ніж це визначено Законом України „Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязано управління Пенсійного фонду в Радомишльському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії, передбачену ст. : Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ОСОБА_3 в періоди з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 01.06.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року з урахуванням проведених виплат.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни, здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, а тому фонд не є належним відповідачем у справі. Окрім того, апелянт зазначає, що суд не врахував положення ст.100 КАС України.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.03р. - мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається нарахування та виплата коштів проводилася у розмірах, встановлених п.8 постанови КМ України від 28.05.08р. №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України Про соціальний захист дітей війни та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.8 КАС України - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивача порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм є безпідставними.

Однак, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду. Питання про поновлення такого строку позивач не ставив.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду на підставі ст.100 КАС України.

У звязку з викладеним, постанова суду в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду в Радомишльському районі та зобов"язання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 01.06.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 09.09.2010 року підлягає скасуванню. Вимоги позову у вказаній частині, апеляційний адміністративний суд залишає без розгляду.

Постанова суду про задоволення позовних вимог за період з 10.09.2010 року по 31.12.2010 року ухвалена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195,197,203,206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 березня 2011 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 01.06.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 09.09.2010 року.

Позовні вимоги в названій частині залишити без розгляду.

Постанову суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 за період з 10.09.2010 року по 31.12.2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,12200

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області вул.М.Житомирська, 8,м.Радомишль,Житомирська область,12200