Справа № 2а-223/09
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2010 р. Справа № 1485/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів Шавеля Р.М., Заверухи О.Б.,

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області про перерахунок пенсії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в травні 2009 року звернулася з позовом в суд до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області та просила визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області у перерахунку пенсії, зобовязати відповідача провести перерахунок державної пенсії, як інваліду ІІ групи, захворювання якого повязане з наслідками на Чорнобильській АЕС в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року. Зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії за стаж роботи, збільшивши пенсійну виплату на 1% заробітку відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та виплатити її.

В обґрунтування своїх вимог вказує, те що являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якої повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказує, що відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на державну пенсію та додаткову пенсію у розмірі встановленому у цих законодавчих положеннях, та на підвищення на 1% за стаж роботи понад 15 років, однак відповідач відмовив у проведенні відповідного перерахунку.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2009 року у справі №2а-223/09 адміністративний позов було задоволено повністю визнано незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області у виплаті ОСОБА_1 пенсії з 22.05.2008 року як інваліду ІІ групи інвалідності, повязаної з Чорнобильською катастрофою, у розмірі, встановленому ст. ч.4 ст.54 та ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано здійснити перерахунок та виплату такої пенсії з 22.05.2008 року по 27.10.2009 року. Зобовязано відповідача здійснити нарахування збільшення до пенсії з 21.04.2009 року по 27.10.2009 року на один процент заробітку за кожен день роботи понад 15 років на підставі ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2009 року у справі №2а-223/09, оскільки така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, так, як в ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»зазначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій та компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, I категорії, інвалідом II групи, що підтверджується копією посвідчення Серії А № 128195 від 05.10.2001 року (а.с.8) та довідкою медико соціальної експертної комісії серії МСЕ №019082 від 27.02.2002 року (а.с.10), перебуває на відповідному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила здійснити перерахунок пенсії за ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 22.05.2008 року до моменту вирішення справи судом, а за ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 21.04.2009 року (з дня надіслання заяви до відповідача) до дня постановлення рішення судом.

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія позивачу відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інваліда II групи не може бути нижчою, як вісім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону додаткова пенсії за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам II групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають не постанови Кабінету Міністрів України, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки згідно ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно з ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів слід також зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» були внесені зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які були визнані неконституційними з 22.05.2008 року тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином у 2008 році, а саме з 22 травня дня прийняття Конституційним судом України рішення № 10 рп/2008 у відповідача виникло чергове зобовязання перерахувати державну та додаткову пенсію у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції Закону до 01 січня 2008 року.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4 за умови стажу роботи жінки не менш як 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Як встановлено судом та сторонами не заперечувалось, позивач має стаж роботи 24 роки, тому вимоги про збільшення пенсії на один процент у відповідності до ч.2 ст. 56 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області є неаргументованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2009 року у справі №2а-223/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та згідно із вимогами Закону України № 1691-IV від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя І.О. Яворський

Судді Р.М. Шавель

ОСОБА_3

Повний текст

виготовлено та підписано

13.07.2010 р.