Справа № 2а-3470/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-3470/11
Головуючий у 1-й інстанції: Загуменнова Н.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Департамента соціальної політики Луцької міської ради Волинської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "25" лютого 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2011 року позивачка звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та в обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач в порушення статті 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" необґрунтовано здійснює виплату доплати до зарплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996р.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2011 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відділу соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_3 коштів передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнуто з відділу соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області на користь ОСОБА_3 10661 грн. допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1.06.2010 р. по 30.11.2010 р.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відділ соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову суду та прийняти нову - про відмову в позові.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 працює у Волинській філії ПАТ " Кредитпромбанк", віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує виплати згідно зі ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

За змістом ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.91р. до зарплати працюючим , які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону, а тому починаючи з травня 2008 року, позивач має право на виплати, які передбачені ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності їх дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Однак, визнавши протиправними дії відділу соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області щодо неналежного нарахування і виплати грошової допомоги, суд першої інстанції допустив помилку, визначивши конкретну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, суд не врахував, що з огляду на положення статей 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Отже, поза увагою місцевого суду залишилося те, що адміністративний суд повинен визнати дії суб'єкта владних повноважень незаконними (протиправними) і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону, а не ухвалювати рішення про стягнення визначених сум.

З урахуванням викладеного, постанова суду в названій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової - про відновлення порушеного права позивачки на отримання доплат передбачених вищезазначеним законом в межах, визначених ст.99 КАС України, шляхом зобов'язання відділ соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області провести нарахування та виплату позивачці коштів передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Керуючись ст.ст.197, 201, 205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відділу соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2011 року в частині стягнення на користь ОСОБА_3 з відділу соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області коштів скасувати, та прийняти нову постанову.

Зобов'язати відділ соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської Ради Волинської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_3 допомогу як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат, визначених законодавством щомісячно, за період з 1.06.2010 року по 30.11.2010 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу ОСОБА_4 соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради пр-т Волі, 4 а,м.Луцьк,Волинська область,43025