Справа № 2а-61/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 р. Справа № 60155/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської обл. на постанову Любомльського районного суду Волинської обл. від 26.06.2009р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської обл. про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.03.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати дії відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду /ПФ/ України в Любомльському районі Волинської обл. щодо відмови в нарахуванні йому пенсії нечинними; зобовязати пенсійний орган нарахувати і виплатити на його користь суму недонарахованої і несплаченої пенсії в розмірі 24786 грн. 85 коп. за період 01.06.2008р.-31.01.2009р.; зобовязати пенсійний орган виплачувати з 01.02.2009р. пенсію в сумі 4606 грн. 70 коп. до наступного перерахунку, а також відшкодувати витрати в сумі 500 грн. за надання правової допомоги (а.с.1-2).

Постановою Любомльського районного суду Волинської обл. від 26.06.2009р. заявлений позов задоволено частково; визнано дії відповідача Управління ПФ України в Любомльському районі Волинської обл. щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу нечинними; зобовязано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.12.2008р., виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; стягнуто з пенсійного органу на користь позивача 200 грн. за надання правової допомоги; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.35-40).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Управління ПФ України в Любомльському районі Волинської обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить у поданій апеляційній скарзі постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.69-72).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що положення ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; також фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»здійснюється за рахунок державного бюджету, а не ПФ України.

Окрім цього, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається КМ України; питання обчислення розміру пенсій по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у відповідності до закону, регулюються постановами уряду.

Також законодавцем не вносилися відповідні зміни до Законів України про Державний бюджет на 2008 та 2009 роки, через що нарахування і виплата пенсії позивачу правомірно здійснювалися із врахуванням вимог, передбачених постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р., № 654 від 16.07.2008р.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що проведення перерахунку пенсії позивача згідно постанов КМ України є безпідставним і звужує обсяг передбачених законом прав позивача; вихідним критерієм для розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії 08.12.2008р., тому згідно ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»позивач має право на перерахунок, починаючи з 01.12.2008р.

Між тим, на думку колегії суддів, наведені висновки лише частково відповідають вимогам чинного законодавства, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується копіями відповідних посвідчень (а.с.4-7).

08.12.2008р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку останній надав відповідь № Г-88 від 31.12.2008р. про відсутність підстав для перерахунку пенсії (а.с.11, 31).

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Будучи інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесеним до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; позивач одержує пенсію по інвалідності на підставі ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст.50 цього Закону.

Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанов КМ України № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р.

Колегія суддів вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМ України № 523 від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а також постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»КМ України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір колегія суддів, враховуючи вимоги Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», прийшла до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму; оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного органу у проведенні наведеного перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною.

Стаття 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів»встановлювала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня по 01 квітня 471 грн., з 01 квітня по 01 липня 481 грн., з 01 липня по 01 жовтня 482 грн., з 01 жовтня по 31 грудня 2008 року 498 грн.

Також відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня по 31 жовтня 2009 року 498 грн., з 31 жовтня по 16 листопада 2009 року 573 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були внесені зміни та визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення ст.67 розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22, 24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та п.3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»; останні втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке також містить вказівку про преюдиціальне значення цього рішення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже, особи, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалідами ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинні були отримувати за період з 01.01.2008р. по 21.05.2008р. державну пенсію в розмірі 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22.05.2008р. позивач набув право на отримання державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідач зобовязаний був виплатити позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 01.06.2008р. до 31.12.2008р. включно, з 01.01.2009р. до 31.01.2009р. включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, відповідач зобовязаний враховувати пільги, якими користується позивач згідно вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни».

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення щодо конкретних сум.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання відмови Управління ПФ України в Любомльському районі Волинської обл. щодо перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», протиправною; зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської обл. провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму пенсії у вигляді недоплаченої державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, з одночасним її підвищенням в порядку ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»на 40 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та із включенням щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття інвалідам війни згідно Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни», за періоди з 01.06.2008р. до 31.12.2008р. включно, з 01.01.2009р. до 31.01.2009р. включно, із врахуванням проведених виплат за вказані періоди; в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для звільнення в порядку ч.2 ст.90 КАС України позивача від оплати надання йому правової допомоги, через що останні слід віднести на рахунок ОСОБА_1

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської обл. задоволити частково.

Постанову Любомльського районного суду Волинської обл. від 26.06.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської обл. щодо перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», - протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської обл. провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму пенсії у вигляді недоплаченої державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, з одночасним її підвищенням в порядку ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»на 40 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та із включенням щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття інвалідам війни згідно Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни», за періоди з 01.06.2008р. до 31.12.2008р. включно, з 01.01.2009р. до 31.01.2009р. включно, із врахуванням проведених виплат за вказані періоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Шавель Р.М.

Судді Ліщинський А.М. , Нос С.П.

< Текст >