Справа № 2а-1035/10/1770
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"31" травня 2011 р. Справа № 2а-1035/10/1770

номер рядка статистичного звіту 8.1.5

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" березня 2011 р. у справі № 2а-1035/10/1770 за позовом Державної податкової інспекції у м.Рівне до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2011 року позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Рівне були задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 до Державного бюджету України податкову заборгованість з податку на додану вартість у сумі 1720,50 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду і постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ДПІ у м. Рівне. Апелянт зазначає, що оскільки при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 18.07.2008р. №/0 та визначенні суми стягнення не враховано, що частина податкових накладних, перерахованих у акті перевірки від 09.07.2008р. за вказаними номерами до відповідача не надходила, а тому зменшення суми податкового кредиту та донарахування податку на додану вартість у сумі 1147грн. не відповідає фактичним обставинам, а застосування штрафних санкцій у сумі 573,50грн. суперечить чинному законодавству.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 20.06.2008р. по 04.07.2008р. ОСОБА_3 податковою інспекцією у м. Рівне було проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.01.2006р. по 31.03.2008р. За результатами перевірки 09.07.2008р. позивачем складено акт №129/119/НОМЕР_1, яким встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, зокрема, п.п.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997р. (далі - Закон №168/97-ВР) та у звязку з цим перевіркою зменшено суму податкового кредиту на 1147,00грн., а саме: I кв. 2006р. - 396,00грн., II кв. 2006р. - 47,00грн., III кв. 2006р. - 177,00грн., IV кв. 2006р. - 128,00грн., I кв. 2007р. - 92,00грн., II кв. 2007р. - 246,00грн., III кв. 2007р. - 60грн.

На підставі акта перевірки від 09.07.2008р. ДПІ у м. Рівне прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.07.2008р. №/0, яким відповідачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість у сумі 1720,50грн., з них: 1147,00грн. - за основним платежем, 573,50грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказане податкове повідомлення-рішення відповідачем було оскаржено до Рівненського окружного адміністративного суду. Постановою суду від 13.03.2009р. у справі №2-а-6423/08/1770 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. На вказану постанову суду відповідачем було подано апеляційну скаргу. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2010р. у справі №18316/09/104 у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.07.2008р. №/0 відмовлено.

На виконання п.6.2 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000р. (далі - Закон №2181-ІІІ) ДПІ у м. Рівне відповідачу було сформовано першу податкову вимогу №1/1784 від 22.09.2008р., здійснено запис у державний реєстр застав рухомого майна про податкову заставу, та сформовано другу податкову вимогу №2/2421 від 27.10.2008р.

Вказані податкові вимоги відповідачем отримані, у встановленому порядку ним не оскаржувалися.

Ці обставини підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: копією акта перевірки від 09.07.2008р. №129/119/НОМЕР_1 (а.а.с.3-9), копією корінця податкового повідомлення-рішення від 18.07.2008р. №/0 (а.с.11), копією корінця другої податкової вимоги №2/2421 від 27.10.2008р. та копією повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с.12), копією першої податкової вимоги №1/1784 від 22.09.2008р. та копією повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с.13), копією свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (а.с.24), копією інформації виконкому Рівненської міської ради (а.с.26), копією облікової картки платника (а.а.с.27-29), розрахунком суми податкового боргу (а.а.с.35-36), розрахунком заборгованості перед бюджетом згідно з картками особових рахунків станом на 08.02.2010р. (а.с.37), копією постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.03.2009р. (а.с.64-65), копією постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2010р. (а.а.с.69-70).

Задовольняючи позовні вимоги ДПІ у м. Рівне, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій позивача, з чим погоджується і колегія суддів.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991р. №1251-XII (далі - Закон №1251-XII) платниками податків і зборів ( обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно із законом України покладено обов'язки сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно із п.3 ч.1 ст.9 Закону №1251-XII платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законом терміни.

Частиною 1 ст.14 Закону №1251-XII встановлено, що податок на додану вартість належить до загальнодержавних і справляється на всій території України.

Статтею 2 Закону №168/97-ВР платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку.

Відповідно до п.п.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону №2181-III якщо сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону №2181-III податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-III передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Суд першої інстанції встановив, що адміністративна справа за позовом СПД ОСОБА_2 до ДПІ у м. Рівне про скасування, зокрема і податкового повідомлення-рішення від 18.07.2008р. №/0, розглянута по суті (постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2010р. набрала законної сили), податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 1720,50грн. є узгодженим та підлягало до сплати.

За наведених обставин, суд першої інстанції встановив, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягали до задоволення повністю.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 160,195,196,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 податкова інспекція у м.Рівне вул. Відінська, 8,м.Рівне,33023

3- відповідачу ОСОБА_2 - підприємець АДРЕСА_1,33000