Справа № 0670/5357/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"09" листопада 2011 р. Справа № 0670/5357/11

номер рядка статистичного звіту 8.2.6

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Лабунської Ю.В. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "28" вересня 2011 р. у справі № 0670/5357/11 за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Легка хода" до Державної податкової інспекції у м.Житомирі про визнання протиправними та недійсними податкових повідомлень-рішень від 13.05.2011р. №, НОМЕР_1, НОМЕР_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року позовні вимоги ТОВ " Легка хода" задоволені.

Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 13 травня 2011 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Житомирі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що продаж товару відбувався не на площах ТОВ " ТД Легка хода" та надані мерчандайзингові та інші послуги стосовно даних товарів не пов"язані з господарською діяльністю позивача.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статтею 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 21 березня 2011 року по 15 квітня 2011 року ОСОБА_3 податковою інспекцією у м. Житомирі була проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Легка хода» вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 09.12.2009 року по 31.12.2010 року, про що був складений відповідний акт від 22.04.2011 року №1918/23-1/36859514/0110.

На підставі вказаного акта ДПІ у м. Житомирі прийнято податкове повідомлення-рішення від 13 травня 2011 року №, яким донараховано податок на прибуток в сумі 488665,00грн. за основним платежем та застосовано штрафну санкції в розмірі 122166,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 13 травня 2011р. №, яким донараховано податок на додану вартість в сумі 419254,00 грн. за основним платежем та застосовано штрафну санкції в розмірі 104814,00 грн. і податкове повідомлення - рішення від 13 травня №, яким нараховано штрафну санкцію за в сумі 510,00грн. за неподання декларації з податку на додану вартість за травень 2010 року, серпень 2010 року та за вересень 2010 року.

Висновки про порушення позивачем законодавства, обґрунтовано тим, що акти виконаних робіт, оформлені на підтвердження надання таких послуг, не дають змоги встановити зв'язок таких послуг з господарською діяльністю позивача, оскільки відповідно до договорів постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору. Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання уповноваженими особами покупця товарної накладної Таким чином, ТОВ «ТД «Легка хода» не є власником поставленого товару покупцю, право власності на даний товар перейшло до покупця. Так як товар є власністю покупців, продаж відбувався не на площах ТОВ «ТД «Легка хода», то надані мерчандайзингові та інші послуги стосовно даних товарів не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «ТД «Легка хода» і тому не відноситься до валових витрат. З цих причин відповідач дійшов висновку, що придбані позивачем послуги не відповідають п.5.1., п.п. 5.2.1 та п.5.3.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та підлягають, у зв'язку з цим виключенню зі складу валових витрат, а також не відповідають п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та підлягають, у зв'язку з цим, виключенню зі складу податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що подані позивачем декларації по податку додану вартість за травень, серпень, вересень 2010 року не визнані як податкова звітність, тому що заповнені з порушенням вимог піп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільові фондами" та Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додадну вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166.

З висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки, а також правомірністю спірних податкових повідомлень-рішень суд першої інстанції не погодився, виходячи з наступного.

Так, з укладених договорів позивача з вищевказаними контрагентами вбачається, послуги, які надавалися виконавцям стосувалися товарів, поставки/продаж яких є господарською діяльністю підприємства. Товари поставлялися, які були придбані у АТЗТ "Україна" та належить товариству на праві власності, що підтверджується, зокрема укладеним Договором поставки № 1 від 04.01. 2010 р. між АТЗТ "Україна" і ТОВ "ТД"Легка хода". Придбані послуги безпосередньо впливали на результати діяльності підприємств-продажу товарів та були направлені на отримання доходу.

Судом встановлено, що момент укладення договорів та здійснення господарської операцій їх сторони мали цивільну правоздатність та відповідну реєстрацію в держав органах. Зміст вказаних договорів не суперечить чинному законодавству України такі договори не були визнані недійсними в установленому порядку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів і він відповідає вимогам чинного законодавства.

Як встановлено судом, послуги, передбачені договорами, укладеними підприємством протягом 2010 року про надання маркетингових, мерчандайзингових та інших послуг, які були укладені між позивачем та його контрагентами, пов'язані з продажем та придбанням продукції позивача, та стосуються продукції (товару), постачання якої є господарською діяльністю позивача, що лає підстави віднести їх вартість до складу валових витрат підприємства.

Таким чином, оскільки прямих правових норм в чинному законодавстві України немає щодо того, що підприємство, яке здійснює господарську діяльність не має право здійснювати іншу діяльність, пов'язану на отримання прибутку, крім її основної, то відповідно позивач мав право здійснювати будь-яку діяльність, яка прямо не заборонена законом та передбачена статутом підприємства, з однією метою - отримання прибутку.

Встановлено, що укладені позивачем договори є діючими, оплатними і судові рішення, щодо їх недійсності відсутні.

Крім того, відповідачем в порушення пп. 2.3.4. Наказу ДПА України від 10.08.2005 р. № 327 „Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", зареєстрованого в Міністерстві юстиції 25.08.2005 р. за № 925/1120, яким визначено, що не допускається відображення в акті перевірки необгрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання, в акті перевірки зазначено, що платником не надано доказів щодо відношення мерчендайзингових послуг до підготовки, організації, ведення виробництва, продажем товарів, які на момент виконання послуг були власністю покупців; не виконані основні завдання і функції мерчендайзингу і понесені витрати не принесли економічної ефективності для підприємства та його господарської діяльності, у зв»язку з чим ТОВ "Торговий дім"Легка хода" порушено п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств".

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, вимог щодо адресної програми надання послуг, інформації щодо періоду надання послуг та необхідності деталізації об'єкту надання послуг вони не містять. Акти, якими оформлялись факт отримання послуг від вищевказаних контрагентів, містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів: назву послуг. їх вартісне вираження, одиниця виміру, місце та дату складання, посади та підписи уповноважених осіб.

Крім того, акти, що засвідчують факт надання послуг, не були визнані недійсними у встановленому чинним законодавством порядку.

Таким чином суд першої інстанції правильно визнав податкове повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 13 травня 2011 року, яким донараховано податок на прибуток в сумі 488665,00 грн. за основним платежем та застосорвано штрафну санкцію в розмірі 122166,00 грн., протиправним та скасував його.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13 травня 2011 року, яким донараховано податок на додану вартість в сумі 419254,00 грн. за основним платежем та застосовано штрафну санкцію в розмірі 104814,00 грн. за порушення законодавства щодо формування податкового кредиту, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що норми Закону України „Про податок на додану вартість" не містить жодних обмежень або заперечень, щодо віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених по маркетинговим послугам, послугам по просуванню товарів у торгівельних мережах, послугам з внесення нових товарів позивача (товарів, що постачаються вперше на адресу покупця) до асортиментного переліку товарів контрагентів, послугам по організації збуту товарів, послугам по стимулюванню попиту, послугам мерчандайзингу.

Такий висновок відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку. Вичерпний перелік операцій, що не є об'єктом оподаткування, визначений в п.3.2 ст. З Закону про ПДВ. Серед них послуги, які є предметом розгляду за цим позовом, відсутні. Як вже зазначалося вище, придбання послуг здійснювалося позивачем з метою підтримання попиту на товар - тобто, для використання в своїй господарській діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 13 травня 2011 року, яким нараховано штрафну санкцію в розмірі 510,00 грн. за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем в акті перевірки безпідставно зазначено, що подана позивачем звітність по податку на додану вартість за травень, серпень та вересень 2010 р. не визнана як податкова звітність, тому, що заповнена з порушенням вимог, п. 4.1.2 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997р. №166. Вказана податкова звітність подана у відповідності до вимог чинного законодавства.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Легка хода" пр-т Миру, 16,м.Житомир,10020

3- відповідачу ОСОБА_3 податкова інспекція у м.Житомирі м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014