Справа № 808/7061/14 (ДО/808/540/14)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2015 рокусправа № 808/7061/14 (ДО/808/540/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року по справі

за позовом Дочірнього підприємства «ОСОБА_1 завод стінових матеріалів» до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 підприємство «ОСОБА_1 завод стінових матеріалів» (далі ДП «АЗСМ») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі ОСОБА_1 ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 29.07.2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 92862 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 61908 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 30954 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 29.07.2014 року, присуджено з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 185,72 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 ОДПІ подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 26.06.2014 року по 03.07.2014 року ОСОБА_1 ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «АЗСМ» з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Метсільвер» за період січень, лютий 2014 року, за результатами якої складено акт №350/22/25093764 від 10.07.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого ДП «АЗСМ» занижено податок на додану вартість на суму 61907,90 грн. за період січень, лютий 2014 року.

Висновки податкового органу про недійсність даних у податковій звітності позивача ґрунтуються на отриманому від ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька акті перевірки контрагента позивача ТОВ «Метсільвер» №237/05-66-22-02/38422101 від 17.04.2014 року щодо нереальності господарських операцій.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення рішення № від 29.07.2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з ПДВ в розмірі 92862 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 61908 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 30954 грн.

Не погодившись з даним податковим повідомленням рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення рішення в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

П.198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.(п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

П.201.8.,п 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що між ДП «АЗСМ» та ТОВ «Метсільвер» укладено договори поставки №06 від 28.01.2014 року, № 16 від 27.02.2014 року товару - плити шамотної ШБ в кількості 11 тис. штук, цегли вогнетривкої ШБ-5 в кількості 28тис.шт., Мертель ШБ-28 в кількості 3,75 т.

Виконання позивачем договорів з вищезазначеним контрагентом підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, зареєстрованими в реєстрі податкових накладних, видатковими накладними, товаро транспортними накладними, прибутковими ордерами, накладними на переміщення та платіжними документами.

Зазначений товар використаний позивачем у власній господарській діяльності для ремонту пеі обжигу цегли та для ремонту футеровки(підлоги) обжегових вагонеток ,що підтверджено первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону № 996-XIV.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до складу податкового кредиту за січень, лютий 2014 року віднесено суми ПДВ по виписаним контрагентом ТОВ «Метсільвер» податковим накладним.

В ході проведення перевірки посадовим особам відповідача податкові накладні надані та досліджені, їх невідповідність вимогам чинного законодавства не встановлена, що підтверджується змістом Акту перевірки.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту за січень, лютий 2014 року та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб, а також наявності та змісту правових взаємовідносин цих осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт дійсного виконання позивачем та його контрагентом ТОВ «Метсільвер» господарських угод, позивач не мав підстав вважати діяльність зазначеного контрагента протиправною, так як на час дії угод контрагент позивача був зареєстрований в установленому порядку як платник податку на додану вартість, мав право виписувати та надавати податкові накладні, не був виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що визнання протиправним та скасування винесеного ОСОБА_1 ОДПІ податкового повідомлення рішення № від 29.07.2014 року є обґрунтованим та вірним.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КАС України правомірно присудив з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 185,72 грн.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко