Справа № 2а-766/10/0370
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 р. Справа № 22561/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді

суддів

при секретарі судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Нововолинську на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2010 року про закриття провадження по справі за позовом Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Нововолинську до Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області про скасування актів та спонукання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Нововолинську звернулося в суд з позовом до територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області про скасування акту про нещасний випадок на виробництві, що стався 25.04.2009 року з ОСОБА_1 не пов'язаний з виробництвом, скасувати акт №Н-5 від 25.05.2009 року, визнання акту про нещасний випадок на виробництві Н-1 №17 від 25.05.2009 року недійсним у випадку з ОСОБА_1 і не пов'язаним з виробництвом та зобов'язання комісії з - розслідування нещасних випадків скласти акт НПВ.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2010 року закрито провадження по справі. Суд виходив з того, що предметом спору в даній справі є встановлення причин нещасного випадку на виробництві та результати спеціального розслідування нещасного випадку на підприємстві, пов'язаного з виробництвом, тобто між сторонами існує спір про право, що виник з трудових правовідносин, що в свою чергу виключає його розгляд в порядку, адміністративного судочинства.

Не погодившись із зазначеними судовим рішенням сторона позивача подала апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що даний спір носить публічно-правовий характер, оскільки Верховний Суд України надіслав лист Виконавчій Дирекції Фонду від 22 червня 2007 року, яким давав роз'яснення чинного законодавства, зокрема не передбачалося оскарження актів Фондом. Однак 12 листопада 2007 року вищезазначений лист був відкликаний і Фондові надавалося право оскаржувати акти. Ухвала Верховного Суду України від 11 березня 2009 року свідчить про це ж саме. Згідно ч.1.ст.3 ЦПК України будь-яка фізична чи юридична особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що спірні правовідносини виникли з приводу незаконного, на думку позивача, прийняття акту про нещасний випадок на виробництві Н-1 №17 від 25.05.2009 року з ОСОБА_1, позаяк такий випадок не пов'язаним з виробництвом.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1112 від 25.08.2007 року, не містить норм, які б надавали права робочим органам Фонду на оскарження актів форми Н-1, Н-5 (або форми НПВ).

Відповідно до пункту 59 цього Порядку право на оскарження змісту актів форми Н-5, Н-1 (або форми НПВ) мають роботодавці, потерпілий або члени його сім'ї чи особа, яка представляє його інтереси. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному трактуванню не підлягає.

Пункт 58 Порядку передбачає, що у разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначати повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії. Таким чином, законодавством визначено конкретний механізм щодо оскарження обставин та причин нещасного випадку.

З аналізу викладених правових норм, та беручи до уваги те, що Фонд не належить до числа осіб наведених в пункті 58 зазначеного вище Порядку, яким надано право оспорювати зміст актів зазначених форм, а також, складання акта та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку на виробництві не зачіпають і не порушують прав Фонду, відтак останній не може звертатися до суду з позовом щодо оскарження таких актів. Крім цього, діючим законодавством не передбачено можливості звернення сторони позивача з подібним позовом.

Окрім наведеного, п.5 ч.4 ст. 50 КАС України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: в інших випадках, встановлених законом. Проте, позивач як субєкт владних повноважень у відповідності до ст. 71 КАС України, жодну норму закону, яка б дозволяла йому звертатись в суд з подібним позовом не навів.

Також, на думку колегії суддів, зі спірних правовідносин не вбачається публічно-правового спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Нововолинську залишити без задоволення, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2010 року про закриття провадження по справі № 2а-766/10/0370, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

судді

Повний текст виготовлено 10.09.2010 року.