Справа № 2а-1912/09
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2010-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 р. Справа № 93491/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Онишкевича Т.В.

Суддів Попка Я.С. , Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання Поворозник Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 до управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування і виплату пенсії,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2009 року вищевказані позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Володимирицькому районі Рівненської області (далі УПФ України у Володимирецькому районі) у перерахунку їх пенсій згідно із ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон № 796-XII) та зобовязати відповідача починаючи з 01.08.2006 року здійснити перерахунок і виплатити їм, з урахуванням фактично отриманих сум, основну та додаткову пенсію виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, обчисленої за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України про Державний бюджет України, зокрема:

позивачці ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачці ОСОБА_2 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_3 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_11 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_4 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.02.2008 року;

позивачу ОСОБА_12 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.10.2006 року;

позивачу ОСОБА_5 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_6 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_13 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_14 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_7 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_15 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_8 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.03.2008 року;

позивачу ОСОБА_16 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачці ОСОБА_9 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_10 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_18 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачу ОСОБА_17 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року;

позивачці ОСОБА_19 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.08.2006 року.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2009 року зазначений позов задоволено частково, визнано протиправною відмову УПФ України у Володимирецькому районі у проведенні перерахунку пенсії позивачів по інвалідності та зобовязано відповідача здійснити перерахунок і виплатити їм пенсію згідно із ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема:

позивачці ОСОБА_1 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачці ОСОБА_2 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_3 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_11 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_4 починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_12 за період з 01.10.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_5 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_6 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_13 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_14 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_7 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_15 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_8 починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_16 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачці ОСОБА_9 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_10 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_18 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачу ОСОБА_17 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу;

позивачці ОСОБА_19 за період з 01.08.2006 року до 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % від розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу.

У поданій апеляційній скарзі УПФ України у Володимирецькому районі просить зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні вимог позивачів, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій, в тому числі пенсій, призначених згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просить врахувати, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією даного Закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а не Пенсійного фонду України. Стверджує, що пенсію позивачам правомірно було обчислено відповідно до положень ст. 54 Закону № 796-XII із змінами, внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Незважаючи на те, що ці зміни Конституційним Судом України 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), Верховною Радою України не було прийнято рішення про відновлення дії вищевказаного Закону у редакції, чинній до внесення таких змін. Вказує на те, що при розрахунку розміру пенсії позивачів необхідно керуватися насамперед постановами КМ України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року.

Під час апеляційного розгляду справи представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та надав суду пояснення, аналогічні її змісту. Окрім того, просить закрити провадження у частині позовних вимог ОСОБА_15 у звязку із його смертю.

Представник позивачів вимоги апелянта заперечив, просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, підстав для закриття провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_15 не вбачає з огляду на те, що він був живий на час постановлення судового рішення судом першої інстанції.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик апеляційного суду не зявилися, що згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача і учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Частково задовольняючи вимоги позивачів, суд виходив з того, що вони є особами, які постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС, визнані інвалідами внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають право на пенсію, не нижчу восьми (шести) мінімальних пенсій за віком, і додаткову пенсію у розмірі 75 % (50 %) мінімальної пенсії за віком.

Відповідачем УПФ України у Володимирецькому районі неправомірно та всупереч зазначеному Закону № 796-XII здійснено розрахунок пенсії позивачки виходячи з розміру 19,91 грн., установленого п. 2 постанови КМ України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України». Тому, з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсії позивача підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений законом про Державний бюджет України на відповідний рік, на підставі якого і має визначатися мінімальний розмір пенсії за віком.

Положеннями п. 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було змінено редакцію ст. 54 Закону № 796-XII та обмежено право на отримання спірної пенсії, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Перерахунок основної та додаткової пенсії позивачів по інвалідності згідно із ст.ст. 50, 54 Законом № 796-XII слід провести виключно до 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як безспірно встановлено, позивачі є особами, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідними посвідченнями та згідно із наявних у матеріалах справи довідок визнані інвалідами внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Положеннями статті 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їх віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, а інвалідам III групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, та для інвалідів III групи нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що залежно від встановленої групи інвалідності позивачі мають право на призначення основної пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком для інвалідів ІІ групи і не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком для інвалідів ІІІ групи.

Наявність такого права у позивачів є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, його права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. У своєму рішенні у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобовязань (п. 26).

Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» звернув увагу на те, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Крім того, згідно із положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру пенсій позивачів застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України» та постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року і № 654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

У вказаному Законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень. Отже, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-XII, є неправомірним.

Колегія суддів визнає безпідставним покликання відповідачів на ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги при вирішенні даного спору, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивача конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка носить імперативний характер, на переконання колегії суддів свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення такого мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачам слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачів повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні такого перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, слід вважати протиправною.

Крім того, вирішуючи вимоги позивачів щодо проведення перерахунку їх пенсії за 2008 рік, судом першої інстанції правильно враховано, що положеннями п. 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було змінено редакцію ст. 54 Закону № 796-XII та обмежено право на отримання спірної пенсії.

Зазначені положення Закону про Державний бюджет України визнані такими, що не відповідають Конституції України на підставі рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 тільки 22 травня 2008 року, із вказівкою на те, що дане рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин вимоги позивачів про зобовязання УПФ України у Володимирецькому районі провести перерахунок належної їм у 2008 році основної та додаткової пенсії виходячи з вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають задоволенню починаючи з 22 травня 2008 року, що також правильно встановлено судом першої інстанції.

Разом із тим, при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було неповно зясовано фактичні обставини, що мають значення для справи.

Так, судом не було враховано те, що позивач ОСОБА_15 протягом спірного періоду не отримував основну державну пенсію на підставі положень ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачка ОСОБА_2 отримувала таку пенсію лише у період з 01.06.2006 року по 14.01.2009 року, позивач ОСОБА_17 у період з 01.01.2006 року по 20.02.2008 року, позивач ОСОБА_11 у період з 01.08.2006 року по 11.06.2009 року, позивачка ОСОБА_19 у період з 12.01.2006 року по 31.01.2007 року та з 04.02.2008 року.

Дані обставини є визначальними для вирішення позовних вимог щодо покладення обовязку на відповідача по проведенню перерахунку спірної пенсії, оскільки підставою для проведення такого перерахунку щодо основної (державної) пенсії, на переконання колегії суддів, є отримання її особою на підставі положень ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Окрім того, у ході апеляційного розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_15 помер 24.01.2010 року. При цьому, на переконання колегії суддів, спірні правовідносини нерозривно повязані із особою померлого, який претендував на перерахунок своєї пенсії як потерпілий від Чорнобильської катастрофи, а відтак не допускають правонаступництва.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_19 про зобовязання УПФ України у Володимирецькому районі здійснити їм перерахунок пенсії з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених у ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 202 п. 1, 3, 203, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2009 року у справі № 2-а-1912/09 у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_19 про зобовязання управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області здійснити перерахунок їх основної (державної) пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» скасувати та прийняти нову.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 01 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 14 січня 2009 року з виплатою повязаної із цим заборгованості.

У задоволенні решти таких позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_11 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 01 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 11 червня 2008 року з виплатою повязаної із цим заборгованості.

У задоволенні решти таких позовних вимог ОСОБА_11 відмовити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_17 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 01 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року з виплатою повязаної із цим заборгованості.

У задоволенні решти таких позовних вимог ОСОБА_17 відмовити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_19 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 01 серпня 2006 року по 31 січня 2007 року та з 22 травня 2008 року з виплатою повязаної із цим заборгованості.

У задоволенні решти таких позовних вимог ОСОБА_19 відмовити.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2009 року у справі № 2-а-1912/09 у частині позовних вимог ОСОБА_15 скасувати та закрити провадження у справі у цій частині.

У решті постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691-VI від 18 лютого 2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Онишкевич Т.В.

Судді Попко Я.С. , Сапіга В.П.

Постанова у повному обсязі складена 09 червня 2010 року.