Справа № 2а-9034/10/0670
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"14" червня 2011 р. Справа № 2а-9034/10/0670

номер рядка статистичного звіту 8.2.6

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" березня 2011 р. у справі № 2а-9034/10/0670 за позовом Державного підприємства " ОСОБА_3 лісове господарство " до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року позовні вимоги Державного підприємства " ОСОБА_3 лісове господарство" були задоволені повністю.

Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення, видані ОСОБА_3 МДПІ Житомирської області 18.11.2010 року № /0, № /0, № /0.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 МДПІ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову і постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ДП " ОСОБА_3 лісове господарство".

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ДП " ОСОБА_3 лісове господарство", суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, про протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень № /0, № /0, № /0 від 18.11.2010 р.

Такий висновок відповідає Законам України " Про оподаткування прибутку підприємств", " Про податок на додану вартість" та матеріалам справи.

Суд першої інстанції встановив, що позивач - ДП "ОСОБА_3 лісове господарство", скориставшись виключним правом на заготівлю деревини, уклав з окремими суб'єктами господарювання (ПП ОСОБА_4, ТОВ "АТС-Мастер", ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7С.) договори щодо надання послуг по виконанню лісозаготівельних робіт. Згідно вказаних договорів останніми були використані на користь позивача роботи по заготівлі деревини загальною вартістю 858239,94 грн. без врахування податку на додану вартість, що підтверджується складеними та підписаними відповідними сторонами актами передачі-приймання виконаних робіт, які знаходяться в матеріалах справи. Їх оригінали надавались позивачем посадовим особам відповідача в ході перевірки, що останнім в судовому засіданні не заперечувалось.

За таких обставин позивач цілком правомірно відніс зазначену вище вартість наданих йому послуг в розмірі 858239,94 грн. до складу валових витрат.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Також суд першої інстанції встановив, що позивач, виступаючи в якості господарюючого суб'єкта, відповідно до умов Договору від 23.06.2009 року № 66 придбав у ТОВ "Юрдис" паливно-мастильні матеріали на загальну суму 196719,40 грн. На підтвердження реальності таких операцій позивач надав всі необхідні підтверджуючі документи (договори, накладні на товар, документи про сплату їх вартості та ін.). Відповідачем не заперечувався факт правомірності віднесення валових витрат щодо придбання паливно-мастильних матеріалів по взаємовідносинах з ТОВ "Юрдис".

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач правомірно включив до складу валових витрат вартість придбаних у ТОВ "Юрдис" паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 196719,40 грн.

Судом встановлено, що ПП "Укрпалетсистем" протягом перевіряємого періоду надавало ДП "ОСОБА_3 лісове господарство" послуги з оформлення вантажно-митних декларацій, послуги терміналу, здійснювало митне оформлення товару , надавало брокерські послуги. Вказане підтверджується первинними бухгалтерськими документами (актами виконаних робіт), які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Всі послуги, які надавалися позивачу ПП "Укрпалетсистем", пов'язані з реалізацією ним продукції на експорт та послідуючим отриманням доходів від здійснення таких операцій.

Суд правомірно не прийняв до уваги доводи представника відповідача, що в ДП "ОСОБА_3 лісове господарство" функціональні обов'язки по оформленню документації на митне оформлення експортної продукції покладено на інженера по експортній продукції виробничого відділу держлісгоспу - ОСОБА_8, оскільки відповідно до посадової інструкції інженер по експортній продукції лише проводить оформлення відповідної документації необхідної для суб'єктів котрі проводять митне оформлення експертної продукції та розмитнення експортного обладнання згідно заключних договорів з ними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про безпідставність посилань податкового органу та встановлення даного правопорушення, а позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат витрати з придбання послуг по оформленню вантажно-митних декларацій, брокерських послуг на загальну суму 57629,00 грн.

З цим висновком погоджується і колегія суддів.

Судом правомірно встановлено, що абз.3 п.27 Інструкції по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг) на підприємствах лісового господарства України №72 від 17.07.1996 р., передбачено, що витрати, пов'язані з виробництвом і збутом (реалізацією) продукції (робіт, послуг) лісогосподарського підприємства, під час планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) групуються за статтею: покупні матеріали (деревина, куплена від лісогосподарської діяльності), комплектуючі вироби, напівфабрикати, роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств і організацій.

Абзацом 3 п.30 Інструкції зазначено, що до статті калькуляції "Покупні матеріали, комплектуючі вироби, напівфабрикати, роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств та організацій" включається вартість: послуг виробничого характеру сторонніх підприємств і організацій по виконанню окремих операцій по виготовленню продукції, обробці сировини і матеріалів, які можуть бути прямо віднесені на собівартість конкретних видів продукції.

Виходячи з положень пп.27, 30 зазначеної Інструкції, на думку суду, послуги виробничого характеру, що можуть бути одержані лісокористувачем від сторонніх підприємств і організацій по виконанню ними окремих операцій з виготовлення продукції (включаючи і лісозаготівельні роботи), з обробки сировини і матеріалів в процесі калькулювання витрат на виробництво і збут продукції мають відноситись лісогосподарським підприємством до калькуляційної статті, що має назву "Покупні матеріали, комплектуючі вироби, напівфабрикати, роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств та організацій". До того ж Додатком № 2 Інструкції визначена методика складання Калькуляції собівартості продукції (робіт, послуг), яку позивач і використав в своїй господарській діяльності.

Також правомірно суд першої інстанції не погодився з думкою податкового органу щодо порушень ДП "ОСОБА_3 лісове господарство" п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів від 31.12.1999, № 318 та п.19 Положення (стандарту) бухгалтерського облік 3 "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом Міністерства фінансів від 31.12.1999, № 87.

Витрати позивача щодо сплати вартості послуг по заготівлі лісу, що були надані йому іншими суб'єктами підприємницької діяльності, не віднесені до категорій таких, що не визначаються витратами та не включаються до звіту про фінансові результати, а тому підлягають включенню до складу витрат підприємства та до собівартості реалізованої продукції і це відповідає пунктам 19,20 вищевказаного Положення.

Відповідно до п.3 Порядку відрахування господарськими організаціями до державного бюджету частини прибутку (доходу) від 29.01.2007, № 68, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, та розмірів відрахувань частини прибутку (доходу), зазначених у пункті 2 цього Порядку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до законного висновку про правомірність віднесення ДП "ОСОБА_3 лісове господарство" витрат з оплати вартості послуг (робіт) з заготівлі та трелювання деревини, що були виконані іншими суб'єктами господарювання, в загальній сумі 858239,94 грн. до складу собівартості продукції, та правомірно врахувало такі витрати при здійсненні розрахунків одержаного ним чистого прибутку.

Так, в акті перевірки податковим органом зазначено, що на порушення п.4.1 ст4, п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", підприємством безпідставно (без підтверджуючих документів) віднесено до складу податкового кредиту придбання товару (нафтопродуктів) від ТОВ "Юрдис" на загальну суму 270764,40 грн., в т.ч. ПДВ - 45127,40 грн.

Судом першої інстанції такі доводи контролюючого органу правомірно відхилені, оскільки під час перевірки позивачем були надані для огляду усі первісні документи (податкові накладні), отримані від ТОВ "Юрдис" .

Як судом встановлено, на момент видання податкових накладних ТОВ " Юрдис" перебувало в Реєстрі платників податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом за № 09474636, та будучи постачальниками товарно-матеріальних цінностей позивачу мало всі правові підстави для "виписки" - податкових накладних, а позивач, відповідно, мав всі правові підстави визначені п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону, для включення сум ПДВ до податкового кредиту.

Крім того, як вже було зазначено при встановленні факту правомірності включення позивачем до складу валових витрат вартість придбаних у ТОВ "Юрдис" паливно-мастильних матеріалів, відповідач в судовому засіданні не заперечував також і наявність підтверджуючих документів на придбання зазначеного товару по взаємовідносинах з ТОВ " Юрдис".

Отже, суд першої інстанції правомірно визнав, що позивач на законних підставах включив до складу податкового кредиту суми податку на загальну суму 43759,49 грн. за податковими накладними, що були отримані від ТОВ "Юрдис".

Судом було встановлено, що ПП "Укпалетсистем" згідно умовами укладеного договору надавало позивачу послуги з послуги з оформлення вантажно-митних декларацій, послуги терміналу, здійснювало митне оформлення товару , надавало брокерські послуги. Даний факт підтверджується належним чином оформленими актами виконаних робіт, що знаходяться в матеріалах справи. Всі послуги, які надавалися позивачу ПП "Укрпалетсистем", пов'язані з реалізацією продукції підприємства на експорт та послідуючим отриманням доходів від здійснення таких операцій в своїй господарській діяльності.

Таким чином, посилання відповідача про безпідставність віднесення до складу податкового кредиту сум податку за податковими накладними, отриманими від ПП "Укрпалетсистем" в розмірі 18883,52 грн. є помилковим.

Крім того, в акті перевірки податковий орган зазначає, що на порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" за перевіряємий період завищено податковий кредит по заготівлі лісопродукції на загальну суму 992713,20 грн., в т. ч. ПДВ - 165452,20 грн.

Суд правильно не погодився з такою думкою контролюючого органу, оскільки у відповідності до пп.7.5.1 Закону України " Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Крім зазначеного, обов'язковою умовою для включення сум податку до податкового кредиту є використання придбаних (виготовлених) ДП " ОСОБА_3 лісове господарство" матеріальних та нематеріальних активів (послуг), за якими був сплачений податок в його господарській діяльності ( п.п. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону).

Судом достовірно встановлено, що позивачем при віднесенні до складу податкового кредиту суми податку за податковими накладними, що були отримані ним від суб'єктів господарської діяльності, які здійснювали лісозаготівельні роботи були дотримані всі вище перелічені вимоги Закону України " Про податок на додану вартість".

Є правильним висновок суду першої інстанції, що порушень з боку позивача вимог Закону України "Про податок на додану вартість" вчинено не було, а отже останній правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку за податковими накладними, що були отримані ним від суб'єктів господарської діяльності, які здійснювали лісозаготівельні роботи і на момент здійснення своєї господарської діяльності були зареєстровані як платники податку на додану вартість, внаслідок чого висновок відповідача про завищення сум податкового кредиту по операціях з заготівлі лісопродукції на загальну суму 165452,20 грн. є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_9 підприємство " ОСОБА_3 лісове господарство " вул.Павлова 18,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301

3- відповідачу ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція вул.Горького, 8/42,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301