Справа № 2а-4653/09/1770
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 р. Справа № 83864/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Попка Я.С., Дяковича В.П.

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дубенської обєднаної державної податкової інспекції на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2009 року у справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Дубенської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, приватний підприємець ОСОБА_1 в червні 2009 року звернувся з позовом в суд до Дубенської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 16.12.2008 року та /0 від 16.12.2008 року.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що податковою інспекцією неправомірно виключено суми податку на додану вартість по транспортним засобам, мотивуючи своє рішення тим, що транспортний засіб зареєстрований на фізичну особу, а не на субєкта підприємницької діяльності. З цього приводу позивач вказує, що такого поняття, як реєстрація транспортних засобів на фізичну особу субєкта підприємницької діяльності не існує, оскільки транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Позивач зазначає, що ним правомірно віднесено до податкового кредиту витрати палива на автомобіль, оскільки такий використовується в його господарській діяльності. Позивач також вказує, що є платником єдиного податку, а тому відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» не є платником податку з доходів фізичних осіб. Позивач вважає твердження податкового органу з приводу виключення амортизаційних відрахувань на основні засоби, оскільки позивач не є платником податку на прибуток помилковим, тому що відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платник податків фізична особа не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обовязку вести бухгалтерський облік, тому формує витрати за переліком статті 5 «Валові витрати» і відповідно до ст. 8 «Амортизація» з деякими особливостями.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2009 року в справі № 2а-4653/09/1770 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Дубенською обєднаною державною податковою інспекцією подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2009 року в справі № 2а-4653/09/1770 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права та на підставі невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому така підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу Дубенської обєднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача проведено планову перевірку позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 09.07.2007 року по 30.09.2008 року за результатами, якої складено акт №254/17-38/НОМЕР_1 від 03.12.2008 року.

На підставі акту перевірки Дубенською обєднаною державною податковою інспекцією прийнято податкові повідомлення-рішення №/0 від 16 грудня 2008 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку на додану вартість в сумі 16323,00 грн. (в т.ч. 10882, 00 грн. за основним платежем та 5441,00 грн. за штрафними санкціями), №/0 від 16 грудня 2008 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 6582,78 грн. ( в т.ч. за основним платежем сумі 6582,78грн.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 11.07.2007 року по 30.06.2008 року здійснював свою діяльність на спрощеній системі оподаткування, шляхом сплати єдиного податку, з 01.07.2008 року позивач перейшов на загальну систему оподаткування. В період здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування позивач в II кв. 2008 року досягнув обсягу виручки в розмірі 936 612, 35 грн., що перевищує гранично допустимий обсяг для платників єдиного податку.

Крім того судом встановлено, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування згідно Указу Президента України є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва №100055015 від 25.07.2007 року.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 року №727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Спрощена система оподаткування передбачає сплату єдиного податку замість цілої низки податків і зборів, що містяться в п. 6 вказаного Указу.

Згідно п. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 року №727/98 у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Ні згаданий Указ Президента ні Закони України на даний час не регулюють питання справляння податку з суми виручки, яка перевищує встановлену Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».. В згаданому Указі Президента України говориться тільки про перехід з наступного податкового періоду на загальну систему оподаткування.

Крім того при перевірці правильності заявленого в поданих деклараціях податкового кредиту встановлено, що до складу податкового кредиту в травні 2008 року включено податкову накладну № 1160/14 від 25.03.2008р. придбаного автомобіля JAC НFС1020К на загальну суму 61840,00 грн. в т.ч. ПДВ 10306,67 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ВКС 061812 виданого ВРЕР ДАІ м. Дубно УДАІ УМВС України у Рівненській області такий зареєстрований на фізичну особу громадянина ОСОБА_1

У відповідності з п.7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.98р., власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 днів після придбання.

Однією із складових державної реєстрації транспортних засобів, яка здійснюється органами Державтоінспекції МВС, згідно з п.3 Правил, є здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів. У відповідності до п. 15 Правил, на зареєстровані транспортні засоби власнику видаються свідоцтва про реєстрацію. Відомості про зареєстровані транспортні засоби та їх власників вносяться до облікової бази органів Державтоінспекції МВС.

Згідно з п.1 ст. 133 Господарського кодексу України, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становить право власності. Згідно з пп.. 2 п.2 ст.55 Господарського Кодексу України, суб'єктами господарювання є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів» п. 6 встановлено, що транспортні засоби реєструються за фізичними та юридичними особами.

Законодавством України не передбачено реєстрацію транспортних засобів за фізичними особами, як субєктами підприємницької діяльності, а тільки за фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність.

Позивач вважає, що податковим органом безпідставно не включено витрати на придбання транспортних засобів, зокрема автомобілів JAC HFC 1020K та Шевроле LSGTC 58U58Y061774 до податкового кредиту субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 оскільки відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Податковий орган заперечує використання придбаних транспортних засобів в господарській діяльності фізичної особи субєкта підприємницької діяльності з тих підстав, що вказані транспортні не зареєстровані за фізичною особою субєктом підприємницької діяльності, а тому використання їх у господарській діяльності є формально неможливим, хоча фактичне використання допускається.

Однак з такими доводами податкового органу погодитися не можна, оскільки на підтвердження використання транспортного засобу у господарській діяльності позивача в матеріалах справи містяться договори поставки укладені СПД ФОП ОСОБА_1 з контрагентами (а.с. 93 100), подорожніми листами (а.с.42-50), виданими податковими накладними.

Виходячи з документів, які містяться в матеріалах справи та викладеного вище вбачається, що автомобілі, які зареєстровані на субєкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 використовуються ним для здійснення підприємницької діяльності, що крім того підтверджується Свідоцтвом про сплату єдиного податку Серії Е №2087651, де зазначено, що субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 здійснює оптову торгівлю продуктами харчування та напоями по Україні.

З приводу неприйняття відповідачем віднесених до складу валових витрат позивача:

амортизаційних відрахувань на основні засоби на суму 11 000,50 грн., оскільки на думку відповідача позивач не є платником податку на прибуток, не зобовязаний вести бухгалтерський облік;

витрат не придбання бензину згідно податкових накладних №2749/04 від 10.09.2008 року, №3557 від 19.09.2008 року на суму 2 876, 61 грн., оскільки в обліку платника не відображено його використання у виробничому процесі та у наявних залишках. На перевірку не представлено документів підтверджуючих використання бензину.

витрати по придбанню стартера згідно податкової накладної №010253 від 10.09.2008 року на суму 1167 грн. колегія суддів вважає зазначити наступне:

Відповідно до п.22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, стосовно оподаткування доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю діють положення Розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян».

Згідно ч.2, 3 ст.13 Декрету оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльність, затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.1993 року №12 фізична особа платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обовязку вести бухгалтерський облік, тому формує витрати за переліком статті 5 «Валові витрати» і відповідно до статті 8 «Амортизація» вказаного Закону з деякими особливостями.

Положення статті 5 «Валові витрати» застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно з операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

Відповідно до статті 8 «Амортизація» можливо додатково зменшити валовий дохід виключно на суми витрат, які підлягають амортизації і не перевищують суми амортизаційних відрахувань, нарахованих шляхом застосування норм амортизації до балансової вартості груп основних фондів, лише у випадку ведення бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів відповідно з порядком, який установлюється Міністерством фінансів України.

Позивачем нараховувалась амортизація на основні фонди ІІ групи, зокрема на придбані автомобілі. На підтвердження позивачем долучено до матеріалів справи оборотно сальдові відомості, інвентарні картки обліку основних засобів, акти ведення в експлуатацію основних засобів, що свідчать про ведення бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів, що підлягають амортизації.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку при вирішенні даної справи, тому постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2009 року в справі № 2а-4653/09/1770 слід залишити без змін.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене в задоволенні апеляційних вимог Дубенської обєднаної державної податкової інспекції слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дубенської обєднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2009 року в справі № 2а-4653/09/1770 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.О. Яворський

Судді Я.С.Попко

ОСОБА_2

Повний текст

виготовлено та підписано

21.12.2010 року