Справа № 2а-2702/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2010 р. Справа № 55871/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Носа С.П.

при секретарі судового засідання Когутич Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23.06.2009р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ДАІ УМВС України в Тернопільській обл. про визнання протиправними і скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.05.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк оскарження постанов ВО № 59959 від 15.04.2009р. та ВО № 59830 від 20.04.2009р. по справах про адміністративні правопорушення, визнавши причини пропуску строку поважними; скасувати як незаконні та необґрунтовані постанови ВО № 59959 від 15.04.2009р. та ВО № 59830 від 20.04.2009р. по справах про адміністративні правопорушення і накладені на нього згідно цих постанов адміністративні стягнення; зобовязати відповідача ОСОБА_2 ДАІ УМВС України в Тернопільській обл. виключити з відповідної бази даних записи про вчинення ним правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП від 15.04.2009р. та 20.04.2009р. (а.с.3-6).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23.06.2009р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.18-19).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить в апеляційній скарзі постанову суду скасувати, заявлений ним позов задоволити і закрити справи про адміністративні правопорушення (а.с.22-25).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що постанови про накладення на нього адміністративних стягнень були вручені йому несвоєчасно; представлені фотознімки не дають можливості ідентифікувати населений пункт і його вулиці, де рухався його автомобіль, а також дорожні знаки про обмеження швидкості руху.

Окрім цього, прилад «Візир»не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки ним фактично керував інспектор ДАІ; у постановах про накладення адміністративних стягнень не зазначено, хто саме проводив фотофіксацію і яким приладом вона проводилася; долучені до справи фотографії не можна вважати належними доказами по справі.

За таких обставин є відсутніми докази про порушення ним правил дорожнього руху; також розгляд справи проводився в його відсутність і без врахування всіх обставин справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як слідує з матеріалів справи, 15.04.2009р. інспектором дорожньо-патрульної служби ОР ДПС ряд.міл. ОСОБА_3 складено постанову ВО № 59959, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн. (а.с.7).

Згідно вказаної постанови, о 10 год. 52 хв. 15.04.2009р., позивач, керуючи автомобілем марки «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул.Протасевича у м.Тернополі, рухався при обмеженні швидкості руху 50 км/год. зі швидкістю 75 км/год., чим допустив перевищення обмеження швидкості руху на 25 км/год. і порушив вимоги п.12.9 «б»Правил дорожнього руху України.

Факт виявленого порушення зафіксований за допомогою приладу «Візир»№ 0711192, дані цього відеозаписуючого приладу перенесені на один фотознімок (а.с.8); при цьому протокол про вчинення вказаного адміністративного правопорушення не складався.

Також 20.04.2009р. старшим інспектором дорожньо-патрульної служби ОСОБА_4 складено постанову ВО № 59830, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн. (а.с.9).

Згідно вказаної постанови, о 14 год. 29 хв. 20.04.2009р., позивач, керуючи автомобілем марки «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_2, у м.Тернополі, рухався зі швидкістю 75 км/год., чим допустив перевищення обмеження швидкості руху і порушив вимоги п.12.9 «б»Правил дорожнього руху України.

Факт виявленого порушення зафіксований відеозаписуючим приладом, дані якого перенесені на один фотознімок (а.с.10); при цьому протокол про вчинення вказаного адміністративного правопорушення не складався.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактичними обставинами справи стверджується перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті, через що оскаржувані постанови винесені правомірно; вказані правопорушення належним чином зафіксовані складеними працівниками міліції документами, а вина ОСОБА_1 підтверджується показаннями технічного приладу, який використовується при нагляді за дотриманням правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.258 КУпАП посадові особи органів Державної автомобільної інспекції мають право застосовувати безпротокольну форму фіксації адміністративних правопорушень та розглядати справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі виявлення правопорушень у сфері дорожнього руху, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Вимірювач швидкості «Візир»не належить до спеціальних технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, оскільки він має лише обмежені функції для автоматичного процесу вимірювань і не може працювати без участі оператора.

З урахуванням наведеного, відповідачем безпідставно застосовано у розглядуваних випадках безпротокольну форму фіксації адміністративного правопорушення; натомість в силу приписів ст.254 КУпАП в цих випадках складення протоколу про адміністративне правопорушення є обовязковим.

Окрім цього, згідно зі ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах»інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу «Візир») повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) з підтвердженою відповідністю. Тобто перед застосуванням на території України «Візир»повинен був пройти державну експертизу в Держслужбі спецзвязку і захисту інформації України.

Прилад «Візир»не є автоматичним засобом фото - або відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника Державної автомобільної інспекції, управляється ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, такі як швидкість, обєкт зйомки, його режими і т.п).

У матеріалах справи відсутній експертний висновок або сертифікат відповідності приладу «Візир», тому будь-яка інформація з цього приладу враховуватися при розгляді справи не може.

Також з фотокопій, які отримані позивачем (а.с.8, 10) є незрозумілим, в якому населеному пункті проводилась фіксація даних правопорушень, на якій ділянці дороги розміщені дорожні знаки, що встановлюють обмеження швидкості, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, тобто, проведена фіксація технічним засобом не може прийматися до уваги, оскільки із зроблених даним приладом фотознімків не вбачається прив'язка до місцевості, на якій вчинені правопорушення, не міститься будь-яких відомостей про місця перевищення швидкості (конкретні вулиці у м.Тернополі), що викликає обгрунтований сумнів стосовно об'єктивності даних знімків.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що в матеріалах справи відсутні належні підтвердження фактів перевищення 15.04.2009р. і 20.04.2009р. позивачем обмеження швидкості руху в населеному пункті, встановленого п.12.4 Правил дорожнього руху України, через що в діях ОСОБА_1 відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому, виходячи із передбачених ст.162 КАС України повноважень суду при вирішенні адміністративної справи, постанову ВО № 59959 від 15.04.2009р., складену інспектором дорожньо-патрульної служби ОР ДПС ОСОБА_5, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 300 грн.; постанову ВО № 59830 від 20.04.2009р., складену старшим інспектором дорожньо-патрульної служби ОСОБА_4, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 300 грн., слід визнати протиправними і скасувати, оскільки суду не було надано належних і допустимих доказів, які б підтвердили факти скоєння правопорушення.

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобовязання відповідача ОСОБА_2 ДАІ УМВС України в Тернопільській обл. виключити з відповідної бази даних записи про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП від 15.04.2009р. та 20.04.2009р., оскільки такі вимоги фактично охоплюються вимогами про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення і додаткового вирішення не потребують.

Також вимоги апелянта про закриття справ про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

В частині зясування поважності причин пропуску позивачем строку оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення колегія суддів враховує, що оскаржувані постанови були вручені позивачу 21.05.2009р., що стверджується відповідними розписками на оскаржуваних постановах по справах про адміністративні правопорушення (а.с.7, 9), що унеможливило вчасне звернення до суду для захисту порушених прав.

За таких обставин позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду, через що такий слід йому поновити.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23.06.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду та заявлений ним позов задоволити частково.

Визнати протиправними і скасувати наступні постанови:

* постанову ВО № 59959 від 15.04.2009р., складену інспектором дорожньо-патрульної служби ОР ДПС ОСОБА_5, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 300 грн.;

* постанову ВО № 59830 від 20.04.2009р., складену старшим інспектором дорожньо-патрульної служби ОСОБА_4, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 300 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 01 (один) грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Шавель Р.М.

Судді Ліщинський А.М. , Нос С.П.

< Текст >