Справа № 1718/2а-174/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" квітня 2011 р. Справа № 1718/2а-174/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської облсті на постанову Саренського районного суду Рівненської області від "14" лютого 2011 р. у справі № 1718/2а-174/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської облсті про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

27 грудня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Саренському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2011 року позов задоволено : визнано протиправною бездіяльнсть ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Сарненському районі Рівненської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_3 підвищення до пенсіїї як непрацюючому пенсіонеру , який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення , в розмірі двох мінімальних заробітних плат (ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ) та додаткової пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком ( ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") починаючи з 27 червня 2010 року з урахуванням фактично здійснених виплат

Зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Сарненському районі перерахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсіїї як непрацюючому пенсіонеру , який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення , в розмірі двох мінімальних заробітних плат (ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ) та додаткову пенсію в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком ( ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") починаючи з 27 червня 2010 року з урахуванням фактично здійснених виплат.

Не погоджуючись прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідач виплачував позивачу доплату до пенсії як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, суми яких, на думку позивача, є значно нижчими, ніж це передбачено ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з чим і звернулася до суду за захистом своїх прав, порушених неправомірними діями відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн..

Базовою величиною, з якої розраховується сума додаткової пенсії згідно зі ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачу слід керуватися розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 2010 рік становить з 01.04.2010 року - 706,00 грн., з 01.07.2010 року - 709,00 грн., з 01.10.2010 року - 723,00 грн., з 01.12.2010 року - 734,00 грн.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період, застосуванню підлягають саме статті 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 03 січня 2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та відповідно до ст.51 Закону, має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено вказані виплати в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні. Законом №796-ХІІ (статті 62 та 67) Кабінету Міністрів надано право проводити лише розяснення порядку застосування цього Закону та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 статті 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, коли підзаконний нормативний акт суперечить Закону, обмежуючи права громадян визначені останнім, застосування зазначеної постанови неможливе.

Статтею 62 даного Закону визначено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

В абз. 2 п. 2 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005р. вказано, що втрачають чинність пункти 20-22, 25-28, 30, 32-35 Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.00 №987, тобто п.24 Порядку, який стосується виплат пенсіонерам, є чинним.

Відповідно до п. 24 Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2000р. №987, видатки, повязані з наданням пільг щодо пенсійного забезпечення згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (пенсій на пільгових умовах за віком і стажем роботи, пенсій по інвалідності та у звязку з втратою годувальника, додаткові пенсії, щомісячні компенсації за втрату годувальника, підвищені пенсії і допомога), провадяться органами, які виплачують пенсію.

Вказана норма узгоджується зі статтею 72 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яка відносить до джерел формування коштів Пенсійного фонду кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом. Зазначені кошти становлять бюджет Пенсійного фонду (ст.71 цього Закону), а тому підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення має здійснюватися відповідачем.

На підставі викладеного, розмір нарахованих відповідачем доплат не відповідає кратному розміру мінімальної заробітної плати , а тому вимога про її нарахування та виплату в розмірах, визначених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є правомірною. Проте, суд першої інстанції у своїй постанові про зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату пенсії з 27.06.2010 р., суд не зазначив кінцеву дату здійснення такого перерахунку. Тим самим зобов"язав відповідача проводити нарахування та виплату позивачу передбачених Законом коштів на майбутнє без обмеження будь-якими строками.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві.

Зважаючи на ту обставину, що позов поданий 27.12.2010 року, жодних уточнень, доповнень або змін до позову від позивача не надходило, суд першої інстанції повинен був прийти до висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання перерахувати позивачу додаткову пенсію підлягають задоволенню в межах визначеного ч.2 ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, а саме починаючи з 27.06.2010 року по 27.12.2010 року, тобто до моменту подачі адміністративного позову до суду.

А вимоги позивача щодо зобов"язання відповідача проводити йому такі нарахування і в майбутньому є безпідставними, в зв"язку з чим в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

З урахуванням викладеного, постанова суду в названій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової - про відновлення порушеного права позивачки на отримання доплат передбачених вищезазначеним законом в межах, визначених ст.99 КАС України, за період з 27 червня 2010 року по 27 грудня 2010 року

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Сарненському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2011 року у справі № 1718/2а-174/11 в частині відновлення порушеного права ОСОБА_3 починаючи з 27 червня 2010 року і на майбутнє скасувати та прийняти нову постанову.

"Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Сарненському районі щодо ненарахуванн та невиплати ОСОБА_3 визначеного статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підвищення до пенсіїї як непрацюючому пенсіонеру , який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення , в розмірі двох мінімальних заробітних плат та визначеної статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячної додаткової пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 27 червня по 27 грудня 2010 року з урахуванням фактично проведених виплат .

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Сарненському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_3 визначене статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підвищення до пенсіїї як непрацюючому пенсіонеру , який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення , в розмірі двох мінімальних заробітних плат та визначену статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячної додаткової пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 27 червня по 27 грудня 2010 року з урахуванням фактично проведених виплат."

В решті постанову - залишити без змін

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Лісова,41,с.Копище,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської облсті вул. Суворова, 8,м. Сарни,Рівненська область,34500