Справа № 755/6614/14-а
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/6614/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді В.П. Гончарука

при секретарі К.В. Погорілій

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва, Київський міській центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення одноразової матеріальної допомоги та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва, Київський міській центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення одноразової матеріальної допомоги та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона в 2000 році захворіла на тяжку хворобу в наслідок чого, з 01.06.2009 року була визнана інвалідом 2 групи загального захворювання, рішенням Київської міської ради від 17 лютого 2011 року № 19/5406 затверджена міська цільова програми «Трурбота. Назустріч киянам» на 2011-2015. Як вбачається з листа відповіді начальника управління праці та соціального забезпечення населення у Дніпровському районі м. Києва, що ОСОБА_1, як інваліду 2 групи загального захворювання призначено з 20.06.2013р. по 30.11.2013 року в розмірі 894грн., соціальної допомоги, але інвалідність їй встановлено з 01.06.2009 року в соціальна допомога лише з 20.06.2013року. Відповідно до розпоряджень Київської міської державної адміністрації одноразова матеріальна допомога ОСОБА_1, як інваліду 2 групи мала б нараховуватись на «Картку киянина» в сумі 100 грн., яку ОСОБА_1 отримала саме у відповідача. Проте відповідачі таких зарахувань на її «Картку киянина» не здійснювали, та виплати іншим шляхом не отримувала. У зв'язку з чи ОСОБА_1 просить суд: Визнати дії Відповідачів про відмову у своєчасному призначенні ОСОБА_1 одноразової матеріальної допомоги, як інваліду 2 групи неправомірними; Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок одноразової матеріальної допомоги з часу встановлення інвалідності; Стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 суму за перерахунком одноразової матеріальної допомоги з часу встановлення інвалідності з урахуванням здійснених виплат; Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 40 000грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю, надавши пояснення які були зазначені в позові.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав заперечення в якому просив суд відмовити в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, у 2000 році ОСОБА_1 захворіла на тяжку хворобу в наслідок чого, з 01.06.2009 року була визнана інвалідом 2 групи загального захворювання.

04.07.2014 року згідно довідки, ОСОБА_1 з 20.06.2013 року встановлено ІІ групу інвалідності (а.с.6). Захворювання, що сталось внаслідок загального захворювання.

12.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам.

Листом начальника Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.12.2013 року №37/13-11970 ОСОБА_1 було відмовлено у наданні допомоги з тих підстав, що на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії АВ № 0068504 їй як інваліду ІІ групи загального захворювання призначено: з 20.06.2013 року по 30.11.2013року в розмірі 894грн., щомісяця, з 01.12.2013 по 31.07.2014року в розмірі 949грн. щомісяця, та враховуючи, що виписка з акту АВ № 0068504 видане перше, а інвалідність встановлена первинно, тому не вбачається законних підстав для призначення допомоги за більш ранній.

Відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідність», право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (далі - соціальна допомога) мають особи, що одночасно відповідають таким умовам:

· чоловіки, які досягли 63 років, та жінки - 58 років і не мають права на пенсію відповідно до законодавства або визнані інвалідами в установленому порядку;

· не одержують пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", та допомогу, що призначається відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам";

· є малозабезпеченими особами.

До малозабезпечених осіб, що мають право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, належать особи, середньомісячний сукупний дохід яких за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги, не перевищує прожитковий мінімум, визначений для осіб, які втратили працездатність.

Особам, які одержують пенсію по інвалідності, державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства (чи мають право на їх призначення), за бажанням замість зазначених виплат може бути призначена соціальна допомога відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам".

Для визначення права на соціальну допомогу застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений на дату звернення за допомогою законом на відповідний рік.

Соціальна допомога встановлюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у такому розмірі:

· 100 відсотків - інвалідам I групи, жінкам, яким присвоєно звання "Мати-героїня";

· 80 відсотків - інвалідам II групи;

· 60 відсотків - інвалідам III групи;

· 50 відсотків - священнослужителям, церковнослужителям та особам, які протягом не менш як десяти років до введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" займали виборні або за призначенням посади у релігійних організаціях, офіційно визнаних в Україні та легалізованих згідно з законодавством України, за наявності архівних документів відповідних державних органів та релігійних організацій або показань свідків, які підтверджують факт такої роботи;

· 30 відсотків - чоловікам, які досягли віку 63 років, жінкам - 58 років.

Для визначення розміру соціальної допомоги застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений на дату звернення за допомогою законом на відповідний рік.

Так, відповідно до положень статті 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" прожитковий мінімум у 2011 році для осіб, які втратили працездатність, затверджено в таких розмірах:

· з 1 січня - 750 гривень,

· з 1 квітня - 764 гривні,

· з 1 жовтня - 784 гривні,

· з 1 грудня - 800 гривень.

Важливо зазначити про те, що у разі збільшення прожиткового мінімуму перерахунок соціальної допомоги здійснюється з дати, з якої встановлений новий розмір прожиткового мінімуму.

Соціальна допомога призначається управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення).

На виконання ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було прийнято раніше зазначену постанову КМ України від 28 травня 2008 року № 499.

Положеннями ч. 2 вказаної постанови було установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Вказана норма права передбачає, що затверджений цією постановою Порядок застосовується у разі, зокрема, настання інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року.

Тобто, ч. 2 постанови КМ України від 28 травня 2008 року № 499 пов'язує можливість застосування затвердженого нею Порядку із датою настання інвалідності, а не з датою звільнення особи з військової служби.

З огляду на те, що ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності, причиною якої є захворювання, тому суд приходить до висновку, що вона має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Порядку, затвердженого постановою КМ України від 28 травня 2008 року № 499.

Факт звільнення позивача з військової служби у 2002 році не впливає на призначення йому такої допомоги, адже положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.п. 2 п. 1 Порядку передбачено виплату допомоги на оздоровлення у разі настання інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від дати звільнення з неї.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою надання повного захисту правам та інтересам позивача суд виходить за межі позовних вимог та зобов'язує Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв'язку з настанням інвалідності.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині перерахунок одноразової матеріальної допомоги з часу встановлення інвалідності, щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 40000 грн., суд вважає необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою КМУ від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, ст.ст. 2, 9, 11, 16, 69-71, 86, 94, 158-163, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва, Київський міській центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення одноразової матеріальної допомоги та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва щодо виплати одноразової грошової допомоги в зв'язку з інвалідністю ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок одноразової матеріальної допомоги з часу встановлення інвалідності.

В решті позовних вимог - відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя