Справа № 02/28-92А
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2010 р. Справа № 57083/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів Шавеля Р.М., Заверухи О.Б.,

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської міжрайонної Державної податкової інспекції на постанову господарського суду Львівської області від 17 червня 2009 року в справі за позовом Ковельської міжрайонної Державної податкової інспекції до Відкритого акціонерного товариства «Ковельське ремонтно-транспортне підприємство», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс»про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.07.2006 року та застосування наслідків передбачених ст. 208 ГКУ ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, Ковельська міжрайонна Державна податкова інспекція, у вересні 2007 року звернувся з позовом в суд до Відкритого акціонерного товариства «Ковельське ремонтно-транспортне підприємство», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс» та просив визнати недійсними договори купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.07.2006 року укладені між Відкритим акціонерним товариством «Ковельське ремонтно-транспортне підприємство» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дакс» та застосувати наслідки визнання господарського зобовязання недісним, передбачені ст. 208 ГКУ: стягнути в дохід держави з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс»все одержане нерухоме майно від Відкритого акціонерного товариства «Ковельське ремонтно-транспортне підприємство» та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс» все належне з неї в користь Відкритого акціонерного товариства «Ковельське ремонтно-транспортне підприємство» - 274 378,80 грн..

В обґрунтування своїх вимог зазначає, те що оспорювані договори вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, укладені з метою ухилення від сплати податків, зборів (обовязкових платежів). Оспорювані договори нотаріально не посвідчені та не проведена їх державна реєстрація, тому укладені з порушенням чинного законодавства, є мнимими угодами укладеними про людське око, без наміру створити юридичні наслідки, дії сторін по угодах спрямовані на завдання шкоди інтересам держави і суспільства в частині несплати податків та зборів (обовязкових платежів).

Постановою Господарського суду Львівської області від 17 червня 2009 року в справі №2/28-92а відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Ковельською міжрайонною державною податковою інспекцією подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Господарського суду Львівської області від 17 червня 2009 року в справі №2/28-92а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному розмірі.

В обґрунтування своєї позиції вказує, що даний договір (договори) купівлі-продажу не відповідає вимогам закону та вчинений з метою яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, а тому підлягає визнанню недійсним. Такі правочини укладені не в рамках здійснення фінансово-господарської діяльності, а з метою ухилення від сплати податків і зборів. Вважає, що нерухоме майно було умисно продане з метою уникнути відповідальності та не сплачувати наявну заборгованість перед державою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання договору недійсним скасувати із закриттям провадження, в решті оскаржувану постанову залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «Ковельське ремонтно-транспортне підприємство»та товариством з обмеженою відповідальністю «Дакс»07.07.2006 року укладено договір, згідно якого продавець передає у власність покупцю нежитлові приміщення за ціною 274378 грн. 20 коп. Між цими самими сторонами 07.07.2006 року було укладено договір на передачу нежитлових приміщень у власність товариству з обмеженою відповідальністю «Дакс»на суму 274333,80 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку про закриття провадження у справі в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу як такого, що суперечать інтересам держави і суспільства оскільки такі вимоги не можуть бути предметом позову з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з урахуванням того, що відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, - нікчемним. Як зазначено у частині 2 статті 215 цього Кодексу визнання судом такого правочину недійсним не вимагається. Тому позови податкових органів про визнання такого правочину (угоди, господарського зобов'язання) недійсним судовому розгляду не підлягають, оскільки нікчемний правочин вважається недійсним з моменту його вчинення.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці 1 статті 10 Закону України від 4 грудня 1990 року N 509-XII "Про державну податкову службу в Україні", можуть на підставі пункту 11 цієї статті звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, застосовуються санкції, передбачені частиною 1 статті 208 ГК. Для стягнення цих санкцій є необхідною наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування ПДВ у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 208 ГК передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню, наведеному в частині першій статті 238 ГК.

Згідно ч. 1 ст. 238 ГК України адміністративно-господарські санкції це заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків

Крім того, встановлені частиною 1 статті 208 ГК санкції можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через один рік з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Колегія суддів наголошує на тому, що для визнання правочину таким, що порушує інтереси держави чи суспільства та застосування наслідків такого правочину, обовязковим є встановлення умислу на вчинення даного діяння.

В ході розгляду справи було зясовано, що на момент укладення договорів сума податкового боргу становила 26696, 59 грн. На погашення даної заборгованості податковою інспекцією було описано та знаходилось у податковій заставі майно лінія розробки кареток оціночною вартістю 55000 грн., що підтверджується актом опису від 13.06.2006 року № 17/24-031 та витягом з державного реєстру обтяжень нерухомого майна.

Заборгованість в сумі 105557, 58 виникла в результаті несплати податку на додану вартість по договору, який є предметом спору.

Крім того в матеріалах справи наявне рішення господарського суду Тернопільської області від 18.09.2006 року в справі №12/245-3389 за позовом відкритого акціонерного товариства «Ковельське ремонтно-транспортне підприємство»до товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс», КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», якою визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.07.2006 року.

Тому згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції слід задовольнити частково, оскільки визнання недійсним договору, що суперечить інтересам держави чи суспільства, не може бути предметом позовних вимог, оскільки такий договір визнається нікчемним, тобто таким, що не потребує встановлення його недійсності, а санкції передбачені ст. 208 Господарського кодексу України не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків, зборів (обовязкових платежів) однією із сторін договору, оскільки за даних обставин порушенням є несплата податків, зборів (обовязкових платежів), а не вчинення правочину.

При цьому колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно мотивовано своє рішення з обґрунтуванням і правильним зясуванням обставин, однак невірно зазначено результат вирішення справи в резолютивній частині.

Відповідно до статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у ній.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1ч.1 ст. 157, ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.203, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції задовольнити частково, постанову Господарського суду Львівської області від 17 червня 2009 року в справі №2/28-92а в частині відмови в задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним - скасувати із закриттям провадження у цій частині, в решті постанову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.О. Яворський

Судді Р.М. Шавель

ОСОБА_1

Повний текст

виготовлено та підписано

13.07.2010 р.