Справа № 2а-4433/09/0770
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 4786/10

17.05.10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів Олендера І.Я., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Балко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації в Закарпатській області про визнання наказу протиправним та його скасування, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації в Закарпатській області,в якому просив наказ Державної податкової адміністрації України від 10.11.2009 р. № 1393-0 «Про звільнення ОСОБА_1І.» (С-465695) визнати протиправним та скасувати; поновити його на посаді першого заступника голови начальника податкової міліції Державної податкової адміністрації в Закарпатській області; стягнути з Державної податкової адміністрації в Закарпатській області на його користь середній втрачений заробіток за час вимушеного прогулу, за вирахуванням суми податків та обовязкових платежів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Наказ ДПА України від 10.11.2009 р. № 1393-0 «Про звільнення ОСОБА_1І.» всупереч нормативним вимогам посилання на жодну із підстав, передбачених Положенням «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР 29.07.1991 р. № 114 не містить., їх на час його звільнення і не існувало, в звязку з чим наказ про звільнення вважає безпідставним. Також відповідач-1 звільнив позивача без дотримання визначеного ч. 5 п. 9 Положення «Про Державну податкову адміністрацію України» порядку, за відсутності подання Голови Державної податкової адміністрації у Закарпатській області. Крім того, виданням Наказу від 10.11.2009 р. № 1393-0 порушено норми чинного трудового законодавства, які стосуються проходження публічної служби та її припинення, так як на час видання наказу позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності.

В ході розгляду судом першої інстанції справи позивач відмовився від частини позовних вимог до Державної податкової адміністрації в Закарпатській області про стягнення середньомісячного втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за врахуванням суми податків та обовязкових платежів. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року в цій частині позовних вимог провадження закрито.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Наказ Державної податкової адміністрації України «Про звільнення ОСОБА_1І.» за № 1393-0 від 10 листопада 2009 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови начальника податкової міліції Державної податкової адміністрації в Закарпатській області з 10 листопада 2009 року. Рішення суду допущене до негайного виконання.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив відповідач Державна податкова адміністрація України, який в апеляційній скарзі, покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та як наслідок постановлення неправильного рішення, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в силу Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 р. № 114 виведення особи начальницького складу податкової міліції в розпорядження це право керівника, в даному випадку голови ДПА України, так як ДПА України є вищим органом системи державної податкової служби, у складі якої знаходяться відповідні спеціальні підрозділи по боротьбі з податковими правопорушеннями податкова міліція. ОСОБА_1 наказом ДПА України від 10.11.09 р. № 1393-о звільнено не зі служби, а лише з займаної посади, з зарахуванням у розпорядження ДПА у Закарпатській області. Відповідно до Постанови № 114 жодних заборон щодо виведення особи в розпорядження під час перебування особи на лікарняному, у відрядженні чи на спецзавданні не існує, вирішення цього питання це право керівника. Постановою № 114 передбачено перебування в розпорядженні органів внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців та до цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах. Також з необґрунтованих підстав Позивач просить поновити його на посаді першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області не врахувавши, що посада перший заступник голови начальник управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області не врахувавши, що ця посада є номенклатурою ДПА України. Тобто позивачу після закінчення перебування на лікарняному та зявленню до ДПА у Закарпатській області повинна пропонуватися посада номенклатури ДПА у Закарпатській області, а не ДПА України. Крім цього, позивач є атестованим працівником, має звання полковника податкової міліції та повинен проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4 ) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу вимог ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом від 10.11.2009 року за №1393-0 ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області, з зарахуванням його у розпорядження ДПА у Закарпатській області.

У вищезазначеному Наказі підстав його прийняття та причин звільнення з посиланням на норми спеціального законодавства, що регламентує проходження служби в органах податкової міліції такий не зазначено.

При цьому, в поданому в суді першої інстанції запереченні на позовну заяву та в апеляційній скарзі ДПА України стверджує, що у спірних відносинах має місце переміщення позивача на рівнозначну посаду у розпорядження ДПА у Закарпатській області і таке переміщення викликане інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким спеціальним порядком є «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року за №114.

Згідно абзацу 4 п.21 зазначеного Положення особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Наказ ДПА України №1393-0 від 10.11.2009 року «Про звільнення ОСОБА_1І.» не обумовлює звільнення позивача із займаної посади, як такого, що викликано інтересами служби. Крім того, ДПА України не доведено підставності свого заперечення, жодним іншим наказом ДПА України, який би обумовив звільнення позивача, у зв'язку із інтересами служби.

З огляду на зазначене, твердження ДПА України про звільнення позивача з посади першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області, як таке, що викликано інтересами служби є безпідставним, та спростовується оскаржуваним Наказом ДПА України №1393-0 від 10.11.2009 року.

Також, ДПА України не доведено твердження, про те, що позивача звільнено з посади першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області у зв'язку із переміщенням на рівнозначну посаду. Таке твердження апелянта також не підтверджується матеріалами справи та спростовується спеціальними нормами Положення, які регулюють переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, зокрема: згідно абзацу 2 п.42 Положення, рішення про переміщення по службі осіб середнього і вищого начальницького складу приймається відповідним начальником із урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.

Апелянтом не доведено, що наказ ДПА України №1393-0 від 10.11.2009 року прийнятий з урахуванням думки колективу працівників.

Із системного аналізу Розділу IV «Призначення на посади, переміщення і просування по службі» Положення випливає висновок, що наслідком будь-якого переміщення є призначення на нову посаду.

Відповідно до п.42 Положення переміщення по службі осіб середнього і вищого начальницького складу провадиться:

а) на вищі посади в порядку просування по службі;

б) на рівнозначні посади у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров'я, віку та підготовки за новою спеціальністю;

в) у зв'язку з початком навчання у закладах Міністерства внутрішніх справ СРСР і Міністерства внутрішніх страв УРСР - при звільненні із штатної посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;

г) на нижчі посади за підставами, передбаченими пунктом 45 цього Положення.

Наказ ДПА України №1393-0 від 10 листопада 2009 року «Про звільнення ОСОБА_1І.» не обумовлює його звільнення з посади першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області у зв'язку із переміщенням на будь-яку іншу посаду: або на вищу посаду, або на рівнозначну посаду, або у зв'язку із навчанням, або на нижчу посаду. У свою чергу, представником ДПА України не доведено та не подано доказів призначення позивача на іншу посаду. В матеріалах справи такі відмості також відсутні.

Крім цього, відповідно до абзацу 2 пункту 42 Положення рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників. Однак, думка колективу працівників відсутня, що виключає твердження відповідачів про переміщення.

Також, судом першої інстанції встановлено неправомірність перебування позивача протягом більше півтори місяця (станом на момент розгляду справи) у розпорядженні ДПА у Закарпатської області, яка випливає із наступного. Зокрема згідно Наказу ДПА України №1393-0 від 10 листопада 2009 року позивач з 10 листопада 2009 року зарахований у розпорядження ДПА у Закарпатській області.

Відповідно до пункт «в» абзацу 1 пункту 40 Положення при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися у розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

Положення не містить інших випадків зарахування осіб начальницького складу до розпорядження органу внутрішніх справ, оскільки у випадку переміщення, останнє здійснюється як правило без зарахування осіб у розпорядження (пункт «г» абзацу 1 пункту 40 Положення). Тобто, передумовою зарахування осіб начальницького складу до розпорядження органу внутрішніх справ є прийняте відповідним органом рішення про здійснення організаційно-штатних заходів.

ДПА України не доведено проведення організаційно-штатних заходів, зокрема не подано наказів, розпоряджень, які б передбачали створення, реорганізацію або припинення діяльності податкового органу, до складу якого відносилася займана позивачем посада.

Крім того, ДПА у Закарпатській області не є органом внутрішніх справ, а тому перебування у розпорядженні ДПА у Закарпатській області не передбачено відповідним Положенням.

З огляду на викладене, ДПА України не доведено, що Наказом ДПА України №1393-0 від 10 листопада 2009 року позивача звільнено у зв'язку із переміщенням на рівнозначну посаду, яке викликане інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

У свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували, наявність обставин звільнення позивача з посади у зв'язку із його переміщенням на будь-яку іншу посаду.

Звільнення з посади осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, яке не пов'язане з переміщенням можливе лише на підставі та у відповідності до Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року за №3460-ІУ, зокрема: відповідно до ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» звільнення з посади є видом дисциплінарного стягнення.

Тобто, звільнення позивача з посади першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області згідно Наказу ДПА України №1393-0 від 10 листопада 2009 року є дисциплінарним стягненням.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є безпідставним та вчинене без додержання вимог передбачених Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», а тому є незаконним.

Так, відповідно до вимог цього Закону підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення винною особою дисциплінарного проступку.

Застосування до позивача дисциплінарного проступку у вигляді звільнення з посади вчинено без обов'язкової підстави наявності дисциплінарного проступку у діях позивача. Даний висновок випливає із змісту оспорюваного наказу та не спростований ДПА України.

Крім того, застосування до позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з посади вчинене з грубими порушеннями вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Зокрема, відповідно до ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Тобто, передувати застосуванню дисциплінарного стягнення «звільнення з посади» має проведення службового розслідування.

Доказів того, що перед винесенням оскаржуваного наказу проводилось службове розслідування по ОСОБА_1, суду не надано та ДПА України не спростовано.

Згідно вимог Дисциплінарного статуту, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Доказів того, що Голова ДПА України зажадав від позивача письмових пояснень перед накладенням дисциплінарного стягнення, суду не надано та ДПА України не спростовано.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Доказів того, що зміст наказу було оголошено особовому складу та доведено до відома позивача під підпис суду не надано та ДПА України не спростовано. Також оскаржуваний наказ не містить відміток про ознайомлення з ним позивача.

Таким чином, жодна з викладених обов'язкових передумов застосування відповідного дисциплінарного стягнення не дотримана, що спростовує підставність та констатує застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади у неналежний законом спосіб.

Посилання апелянта на Наказ ДПА України від 21.10.2009 року за №578, як на підставу застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади вірно не взяте до уваги судом першої інстанції, оскільки згідно рішення оперативної наради від 01.10.2009 року, наказу ДПА України від 12.10.09 року за №548, висновку службового розслідування від 01.10.09 року та пояснення ОСОБА_1від 15.10.2009 року останнього за відповідний дисциплінарний проступок вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - у вигляді суворої догани. У свою чергу, притягнення двічі за один дисциплінарний проступок заборонено.

Окрім того, позивача звільнено без додержання ДПА України спеціальної процедури звільнення заступників голів ДПА у областях.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторони не заперечують, що ОСОБА_1 працював з 06.07.2009 року на посаді першого заступника голови - начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області, що стверджується Наказом за №851-0 ДПА України від 06.07.2009 року. Такий Наказ був прийнятий на підставі подання ДПА у Закарпатській області та рапорту ОСОБА_1 Наказом за №1393-0 від 10.11.2009 року ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА у Закарпатській області без відповідного подання Голови ДПА у Закарпатській області про таке звільнення. Такі дії ДПА України , суперечать ч.5 п.9 Положення «Про Державну податкову адміністрацію України» затвердженого Указом Президента України від 13.07.2000 року за №886/2000, згідно якого голова Державної податкової адміністрації України призначає та звільняє з посади заступників голів державних податкових адміністрацій в областях за поданням голів відповідних державних податкових адміністрацій в областях.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що спірний наказ є безпідставним та таким, що прийнятий з порушенням норм Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року за №3460-ІУ, «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим постановою КМУ від 29.07.1991 року за №114, іншими актами законодавства про ці органи, у зв'язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог та необхідності їх задоволенні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року у справі № 2а-4433/09/0770 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я. Олендер

суддя В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 21.05.2010 р.