Справа № 2а-5387/09
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2010-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 р. Справа № 80100/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів: Любашевського В.П., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Ільницькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області в якому просила зобовязати відповідача зарахувати один рік пільгового стажу з 26 березня 1998 року по 26 березня 1999 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що неправомірність дій відповідача полягає в тому, що в квітні 2008 року вона отримала повідомлення від управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі про те, що виплату пенсії їй припинено в звязку з тим, що відпустки по догляду за дитиною (внучкою) надавались їй безпідставно і в неї недостатньо стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років. Як їй стало відомо, безпідставність надання їй відпусток по догляду за дитиною було виявлено під час перевірки в училищі в якому вона працювала, проведеної 24.03.2008 року інспектором територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області ОСОБА_2 Однак, позивач вважає, що відпустки надавались їй правомірно, а відтак, відповідач неправомірно припинив їй виплату пенсії у раніше призначеному розмірі.

В процесі судового розгляду позивач уточнила свої позовні вимоги, вказавши про те, що на момент призначення пенсії, згідно записів в трудовій книжці, в неї було 29 років 3 місяці і 8 днів загального стажу, в тому числі 25 років стажу, що дає право на пільгову пенсію за вислугою років. Відтак, просила суд зобовязати відповідача надалі виплачувати належну їй пенсію; виплатити в її користь пенсію за період з 01.04.2008 року по 30.07.2009 року; зарахувати стаж з 01.04.1993 року по 11.03.1999 року.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо припинення виплати пенсії на користь ОСОБА_1 та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області продовжити виплату пенсії на користь ОСОБА_1 в раніше призначеному розмірі з 01 квітня 2008 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім»ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Оскільки в процесі судового розгляду не встановлено зловживань з боку позивача при наданні їй відпусток без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позову в цій частині. Стосовно вимоги зарахувати один рік пільгового стажу, то в цій частині суд відмовив у задоволенні позову, оскільки така вимога не може вирішуватись в судовому порядку.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу, вважає, що постанова суду першої інстанції винесена при невірному застосуванні норм матеріального права. Вказує на те, що оскільки судом не вирішено питання щодо зарахування стажу необхідного для виплати пільгової пенсії позивачу, апелянт не може її виплачувати. Просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Позивач та її представник в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді майстра виробничого навчання в Бурштинському вищому професійному училищі торгівлі та ресторанного сервісу. 13 березня 2000 року їй була призначена пенсія за вислугою років відповідно до п.«е»ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»та постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 14.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

На момент призначення пенсії в ОСОБА_1, згідно записів в трудовій книжці, було 29 років 3 місяці і 8 днів загального стажу, в тому числі 25 років стажу, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.

Виплата пенсії ОСОБА_1 припинено в звязку з тим, що відпустки по догляду за дитиною (внучкою) надавались їй безпідставно і в неї недостатньо стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років (зі стажу роботи виключені періоди з 01 квітня 1993 року по 11 березня 1999 року) відповідно до копії повідомлення управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі від 23.04.2008 року № 4557/03.

Підставою для припинення виплати пенсії позивачу було те, що незаконність надання їй відпусток по догляду за дитиною було виявлено під час перевірки в училищі, проведеної 24.03.2008 року інспектором територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області ОСОБА_2, про що свідчить акт за № 01.21/370, що призвело до безпідставного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з квітня 2000 року по травень 2008 року та відповідно до нанесення бюджету Пенсійного фонду майнової шкоди на суму 23063,65 грн.

В березні 2008 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було направлено запит в територіальну Державну інспекцію праці в області з проханням підтвердження законності надання відпусток ОСОБА_1 в період з 1993 року по 1999 роки. Як зазначено у висновку інспекції праці за № 01.21/3.70 від 24.04.2008 року в період з 01.04.1993 року по 11.03.1999 року ОСОБА_1 адміністрацією училища відпустки надавались безпідставно, з порушенням вимог ст.20 п.3, ст. 25 Закону України «Про відпустки». В зв'язку з таким висновком, ОСОБА_1 було проведено перерахунок загального трудового стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років і згідно перерахунку загальний трудовий стаж на момент первинного призначення пенсії склав 23 роки 03 місяці і 28 днів, а стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугою років - 19 років і 21 день.

Як вбачається з висновку повторної перевірки, проведеної інспектором Салигою С.М. в березні 2009 року за зверненням ОСОБА_1, відпустки без збереження заробітної плати по догляду за онукою, майстру виробничого навчання ОСОБА_1 з 01.04.1993 року по 01.04.1994 року (наказ № 43-а), з 02.04.1994 року по 10.03.1996 року (наказ № 39) надавалися у відповідності до вимог ст. 20 Закону України «Про відпустки». Відпустка з 11.03.1996 року по 11.03.1998 року (наказ № 31) та відпустка з 01.03.1998 року по 11.03.1999 року (наказ № 17) були надані ОСОБА_1 з порушенням вимог п.3 ст. 25 Закону України «Про відпустки», оскільки в медичних довідках про необхідність догляду за дитиною до шести років не вказано терміну на який такий догляд потрібен.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та наявні у справі докази, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (ч.3, ч.6 ст. 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення»органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Статтею 103 вищезазначеного Закону передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці у раніше встановленому розмірі є протиправними, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про зловживання з боку позивачки при наданні їй відпусток для догляду за дитиною. Стосовно ж позовної вимоги про зарахування до пільгового стажу перебування позивачки у відпустці для догляду за дитиною за період з 26 березня 1998 року по 26 березня 1999 року, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку відмовляючи у її задоволенні. З матеріалів справи вбачається та не доведено відповідачем, що накази Бурштинського вищого професійного училища торгівлі та ресторанного сервісу згідно яких у 1998-1999 р.р. позивачці надавались відпустки для догляду за дитиною скасовувались чи визнавались незаконними в судовому порядку, а відтак, на думку колегії суддів, відсутні підстави для відмови у зарахуванні позивачці до пільгового стажу часу перебування у такій відпустці з 26 березня 1998 року по 26 березня 1999 року. Висновок про відмову у задоволенні решти позовних вимог колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неповністю зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, має місце неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ст. 198, п.п. 1,3,4 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2009 року по справі № 2-а-5387/09 скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 час перебування у відпустці для догляду за дитиною у період з 26.03.1998 року по 26.03.1999 року та продовжити з 1 квітня 2008 року виплату їй пенсії в раніше призначеному розмірі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.П. Любашевський

ОСОБА_3

Повний текст постанови

виготовлений та підписаний

21.05.2010 року

: