Справа № 2-а-26/11
Суддя: Закревський В. І.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2011 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Закревського В.і.

при секретарі - Рибак І.О.

розглянувши у судовому засіданні в м. Первомайську адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної інспекції праці в Миколаївській області, Головного Державного інспектора праці в Миколаївській області ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державного казначейства України, про визнання протиправними дій державного інспектора праці ОСОБА_3; визнання протиправними та скасування складених нею акту перевірки, припису, та протоколу про адміністративне правопорушення та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

29.11.2010 року позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 Державної інспекції праці з Миколаївській області, Головного Державного інспектора праці в Миколаївській області ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державного казначейства України, про визнання протиправними дій державного інспектора праці ОСОБА_3; визнання протиправними та скасування складених нею акту перевірки, припису, та протоколу про адміністративне правопорушення та відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка підтвердила свої доводи, викладені в позові, вказавши, що 27.10.2010 р. за місцем її роботи у магазині «Все по 35» по вул.. Шевченка м. Первомайська Миколаївської області головним державним інспектором праці ОСОБА_3 ОСОБА_2 Державної інспекції праці в Миколаївській області, не пред'являючи документів на підставу проведення перевірки та відкрито відмовляючи у їх наданні, тобто не маючи законних підстав на виконання владних повноважень, здійснила протизаконну перевірку її діяльності, як фізичної особи підприємця щодо дотримання вимог законодавств України про працю, в результаті чого Інспектором було складено з істотними порушеннями вимог законодавства акт перевірки № 14-04-032/0077 ї підприємницької діяльності, де зазначено, що укладені 01.07.2010 року письмові трудові договори з найманими працівниками, мають певні недоліки. Зокрема зазначено, що п. п, 2. З, 4, 6 трудових договорів мають порушення і у них не визначено конкретні дні виплати заробітної плати два рази на місяць; не зазначено докладні характеристики роботи; не визначено у які конкретні дні працівник має відпрацювати визначений робочий час; не визначено конкретні місяці відпустки. Також встановлені порушення виплати заробітної плати працівникам у липні-серлні 2010 року і не проведення оплати праці у святковий день у подвійному розмірі, що призвело де порушень ст. ст. 107 та 115 ч.

1 КЗпГІУ та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про працю». Було надано припис Ns 14-04-032/0077 від 27.10.2010 року з визначенням строку усунення недоліків до 27.11.2010 року, а саме: доповнити трудові договори визначенням характеру робіт, днів виплати заробітної плати два рази на місяць з інтервалом через 16 днів у порядку ст. 115 КЗпПУ та зазначенням днів надання щорічної відпустки; встановити посадові оклади працівникам з урахуванням складності виконаних робіт і провести доплату за роботу працівників у вихідний день. Акт і ОСОБА_4 складено з істотними порушеннями вимог Порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів (затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України 21.03.2003 року № 72, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.06.2003 року за № 433/7753).

На підставі ОСОБА_4 було складено протокол № 14-04-032/0077 про адміністративне правопорушення від 27.10.2010 року, у якому викладено все, що зазначено все, що зазначено у ОСОБА_4 та зроблено висновок, що зазначеними діями позивачка «порушила вимоги ч. 1 ст, 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення» (ч. 1 ст. 41, ст. 41-1, 41-2, 41-3,188-6).

Позивачка вважає, що дії субєкта владних повноважень є протизаконними, як і сама перевірка, а винесені час неї з порушеннями вимог діючого законодавства акти індивідуальної дії ОСОБА_4, Акт ї Протокол є незаконними та необгрунтованими і підлягаючими скасуванню.

У порушення вимог ст. З, 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» про проведення перевірки позивачку не було жодним чином попереджено, а під час проведеної перевірки Інспектор не надала жодних документів на підтвердження законності її дій, а її вимоги щодо предявлення таких документів були нею повністю проігноровані лише з посиланням на те, що вона має право проводити такі перевірки. Таким чином перевірка відбулась із істотними порушеннями вимог Закону Ns 877- V, а відповідно ї дії Інспектора і складені нею акти індивідуальної дії є з таких підстав незаконними і Інспектор вийшла за межі своїх повноважень.

Вказані інспектором порушення є формальними і не відповідають вимогам законодавства України. До того ж Протокол, як будь-який офіційний документ, якщо він складений без дотримання основних вимог до його'змісту та форми, містить не точні чи не правдиві відомості можна вважати недійсним, таким чином він не може бути належним доказом її вини/

Складений на підставі ОСОБА_4 також не можна вважати таким, що відповідає вимогам законодавства України, адже він складений Інспектором, який не мав права проводити перевірку, як зазначено вище та у його основу покладено формальні порушення, вказані у ОСОБА_4 і Протоколі, складених, з істотними порушеннями вимог законодавства України. Крім того і сам ОСОБА_4 є таким, що складено з істотними порушеннями вимог закону та неможливим щодо виконання зазначених у ньому вимог.

Всі викладені обставини у сукупності спричинили позивачці і продовжують спричиняти душевні страждання, які відбулись в наслідок протиправних дій зі сторони відповідачів. Це спричинило погіршення її душевного стану, підвищення роздратованості, втрати віри у верховенства права та у самі державні органи. В результаті протиправних дій відповідача позивачка була позбавлена можливості реалізувати свої плани та задуми, що потребувало додаткових зусиль 8 організації

життєвого устрою, вона та її сімя перебували у стресовому стані. Причинену таким чином моральну шкоду відшкодувати адекватно та повністю у матеріальній формі неможливо, але суму, яка б могла частково загладити її моральні страждання, позивачка вказує в розмірі 5000 грн., яку і просила стягнути з відповідача на її користь.

Представник відповідача ОСОБА_2 державної інспекції праці у Миколаївській області в судове засідання не зявився, проте відповідач надіслав заперечення на даний адміністративний позов, в якому вказав, що вони, ознайомившись з позовом підприємця ОСОБА_1 не визнають його та не погоджуються з викладеними в ньому обставинами, виходячи з того, що вимоги позивачки є безпідставними та вказали свої заперечення. Також в запереченнях просили проводити розгляд справи без їх представника в звязку з відсутністю коштів на відрядження.

Головний державний інспектор праці територіальної Державної інспекції праці в Миколаївській області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного позову та вказала, що діяла вона відповідно до вимог законодавства України.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав свої заперечення проти заявленого адміністративного позову просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Так у судовому засіданні з наявних матеріалів справи та пояснення сторін було встановлено, що 29.11 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 Державної інспекції праці в Миколаївській області, Головного Державного інспектора праці в Миколаївській області ОСОБА_3, третя особа: Державне казначейство України, про визнання протиправними дій державного інспектора праці ОСОБА_3; визнання протиправними та скасування складених нею 27,10.2010 року: акту перевірки № 14-04-032/0077, припису № 14-04-032/0077 тз протоколу № 14- 04-032/0077 про адміністративне правопорушення та відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 от. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Позивачем не доведено, що винесення оскаржуваних акту перевірки № 14-04-032/0077, припису № 14-04-032/0077 та протоколу № 14-04-032/0077 про адміністративне правопорушення призвело до приниження її честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, тощо. Позивачем не вказано, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, не проведено будь-яких розрахунків в обґрунтування розміру моральної шкоди, не подано доказів, якими підтверджується спричинення їй моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.60.1995 р. № 4 обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, прбтиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується Факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні; яким є ступінь вини заподіювана, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. у

Позивач не надала жодного доказу та не довела, що існує причинно-наслідковий зв'язок між моральними стражданнями та діями відповідача, не доведено, що самі дії відповідача призвели до заподіяння моральних страждав позивачу,

Вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн,, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем -- доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, так як позивачем не надано жодних змістовно обґрунтувань та належних доказів заподіяння їй моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 2, 7,11, 86,158-163. 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

протоколу про адміністративне правопорушення та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Перво"?>:=-:-1 міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосує?- :-л:| частинні " ' і"" тексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання кош" г-;г

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної інспекції праці в Миколаївській г.:га:- Головнбіо Державного інспектора праці територіальної Державної інспекції праці в Миколаївській області ОСОБА_3 -=л Петрівни, третя особа: Головне управління Державного казначейства України, - про визнання протиправними дій де: -іє-.ші інспектора праці ОСОБА_3, визнання протиправними та

Суддя