Справа № 2а-943/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2010 р. Справа № 2a-943/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимощука О.Л.,

за участю секретаря Дущак С.М.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі

до відповідача ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області

про визнання неправомірними дій та скасування постанови від 22.02.2010р., -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2010р. Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі (надалі-позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до Старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, про визнання неправомірними дій та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.02.2010р.

19.03.2010 року розгляд справи був відкладений за письмовим клопотанням позивача з підстав необхідності подання нових матеріалів по справі.

23.03.2010 року в судовому засіданні ухвалою суду про заміну неналежної сторони, за згодою представника позивача, проведена заміна відповідача - Старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, на належного відповідача - відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області (надалі-відповідач). У звязку із заміною відповідача представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив визнати неправомірними дії відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області та скасувати постанову від 22.02.2010 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем протиправно, всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження»при примусовому виконанні постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008 року на підставі виконавчого листа №2а-4801 від 29.07.2009р., та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2009 року, винесено постанову від 22.02.2010 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 850,00грн. Неправомірність дій відповідача позивач обґрунтовує тим, що листами від 17.08.2009р., та 19.09.2009р. ним було повідомлено позивача про вжиті заходи спрямовані на добровільне виконання рішення та обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, а саме: подано касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2009 року та на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008р., а також подані звернення за розясненнями відповідних - ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду та постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду. Крім цього позивачем 19.08.2009р. було подано заяву щодо відстрочення виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008р.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що підстав для скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.02.2010р. не має, оскільки позивачем було вчасно отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2009 року, впродовж здійснення виконавчого провадження не подано будь-яких обґрунтованих обставини, що ускладнювали або робили неможливим, виконання рішення, виконавчі дії провадились в межах, в спосіб і в порядку, передбаченому Законом України „Про виконавче провадження. Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01.01.2005 року та виплатити недораховану суму пенсії, провівши її індексацію. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2009 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008 року залишено без змін.

29.07.2009 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за № 2а- 4801.

12.08.2009 року головним державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження за №14205067 за вищевказаним виконавчим листом і встановлений строк для добровільного виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 2а- 4801 в термін до 19 серпня 2009 року.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачем ще станом на 21.09.2009 року постанова суду не була виконана, вказані обставини підтверджуються актом державного виконавця від 21.09.2009 року і визнаються сторонами.

22.02.2010 року відповідачем, на підставі статті 46 Закону України „Про виконавче провадження винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 850,00грн.

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено принцип обовязковості судових рішень.

Зміст обовязковості судових рішень як одного з основних принципів адміністративного судочинства закріплений в частині другій статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України і визначає, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України вищевказана постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду набрала законної сили 04.06.2009 року.

Суд зазначає, що позивач, як сторона в справі, до якої було звернуто позовні вимоги та яку судовим рішенням зобовязано вчинити певні дії, у відповідності до частини 5 статті 124, пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України, статей 14, 255 Кодексу адміністративного судочинства України зобовязаний неухильно та в повному обсязі виконати таке рішення суду.

У відповідності до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови, суд вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку звернення до суду тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання постанови; чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Судом не може бути взято до уваги посилання позивача на оскарження в касаційному порядку постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду, на підставі якої видано виконавчий лист, як на підставу для задоволення позову, оскільки, у відповідності до частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення апеляційного розгляду справи, 04.06.2009 року дане судове рішення набрало законної сили.

Аналогічно не може бути взяте до уваги посилання позивача на звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про розяснення резолютивної частини постанови суду та заяви про відстрочення її виконання, як на підстави для задоволення позову, оскільки в першому випадку сама по собі заява про розяснення не зупиняє дію рішення, що набрало законної сили, в другому випадку заява про відстрочення виконання рішення була подана в останній день строку, встановленого відповідачем для добровільного його виконання і залишена судом без задоволення.

Як випливає із змісту статті 71 КАС України кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Представником позивача не представлено суду будь-яких інших доказів, що підтверджували б наявність обставин, які ускладнювали або робили неможливим, виконання рішення суду.

Розглядаючи позовні вимоги про скасування постанови відповідача від 22.02.2010 року про стягнення виконавчого збору суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до статті 46 Закону України «Про виконавче провадження»в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника юридичної особи постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір, в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач в строк, встановлений для добровільного виконання постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008 року не виконав, а постанова про стягнення виконавчого збору винесена із дотриманням вимог передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтовані та не підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови від 22.02.2010р.- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Тимощук О.Л.

Постанова в повному обсязі складена 29.03.2010 року.