Справа № 2а-8225/10/0670
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"17" травня 2011 р. Справа № 2а-8225/10/0670

номер рядка статистичного звіту 8.2.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю представників сторін:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Житомирі на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" березня 2011 р. у справі № 2а-8225/10/0670 за позовом ОСОБА_4 - приватного підприємця до Державної податкової інспекції в м.Житомирі про скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року позовні вимоги приватного підприємця ОСОБА_4 були задоволені.

Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Житомирі від 08.10.2010 року № /1 та № /1.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Житомирі вказує, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що як випливає з матеріалів перевірки, зменшення перевіркою витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість відбулося внаслідок відсутності у позивача документів, що засвідчують факт реального здійснення господарської операції, а саме : товарно - транспортних накладних, подорожніх листів, доручень на отримання товару, якщо він отримувався не позивачем.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом під час проведення перевірки виявлені порушення підприємцем ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992 року (зі змінами та доповненнями), п.п. "а" п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889 від 22.05.2003 року, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 24.12.2002 року №349-ІV зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено оподатковуваний доход за період з 01.04.2009 року по 31.12.2009 року на суму 203999,00грн., що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 201022,95грн.

На підставі акту перевірки відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.10.2010 року №/1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 418063,00грн. та 209032,00грн. штрафних (фінансових) санкцій, та №/1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 201022,95 грн.

Суд першої інстанції, перевіривши оскаржувані рішення на відповідність їх вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, дійшов до висновку , що вони не узгоджуються з правовими положеннями законів України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 придбав товар (пестициди та агрохімікати) в ТОВ "Будграніт КОРП" та включив до складу валових витрат придбані ТМЦ за період з 01.04.2009 року по 31.03.2010 року. Розрахунки за придбаний товар з ТОВ "Будграніт КОРП" проводилися у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на банківські рахунок та за готівку згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Факт придбання ТМЦ у ТОВ "Будграніт КОРП" підтверджується наявними в матеріалах справи договорами купівлі-продажу № 6 від 05.05.2009 року та № 19 від 29.07.2009 року, видатковими накладними та податковими накладними, виданими ТОВ «Будграніт КОРП». Згідно умов вказаних договорів та пояснень представника позивача, які відповідачем не спростовані, доставка товару здійснювалась продавцем покупцю.

Придбані у ТОВ "Будграніт КОРП" ТМЦ позивач реалізовував сільськогосподарським підприємствам Житомирської області, що підтверджується дослідженими у суді довіренністями на право отримання їх у позивача, виданими покупцями, видатковими накладними, підписаними отримувачами, зазначеними в довіреностях.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з чинним законодавством України, а саме з підпунктами 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість". Зміст наведених норм свідчить про те, що наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту.

Обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій з придбання у ТОВ «Будграніт КОРП» товарно - матеріальних цінностей, на які платник податку посилається як на підставу виникнення у нього права на включення сплаченого ПДВ до податкового кредиту, відповідачем спростовані не були. Крім того, зазначені обставини знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, під час якого було встановлено, що позивач належними доказами довів факт придбання вказаних товарів, їх отримання шляхом відвантаження безпосередньо на склад, на якому ці товари зберігалися що, зокрема, підтверджено наявним в матеріалах справи договором оренди складського приміщення.

Обставини, які слугували фактичною підставою для визначення позивачу податкового зобовязання з податку на додану вартість згідно спірних податкових повідомлень-рішень, знаходяться поза межами вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Інші статті цього Закону, так само як і інших законів, не ставлять в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання.

Крім того, надані позивачем документи дають підстави для висновку про сплату підприємством сум податку на додану вартість в ціні придбаних товарів у ТОВ «Будграніт КОРП», яке видало позивачу податкові накладні, маючи статус платника податку, що не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене законодавче регулювання спірних правовідносин та на встановлені у справі обставини щодо дотримання позивачем усіх визначених Законом України "Про податок на додану вартість" умов для включення сплаченого в ціні придбаних товарів податку на додану вартість до складу податкового кредиту підприємства та при наявності належним чином складених податкових накладних, виданих платником податку на додану вартість, суд вважає, що оскаржуване рішення державної податкової інспекції у м. Житомирі про донарахування підприємству податкового зобов'язання з ПДВ не відповідають вимогам названого Закону.

Є правомірним висновок суду першої інстанції щодо незаконності донарахування контролюючим органом позивачу податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб.

Він відповідає п.п. «а» п. 19.1 ст. 19, п.22.10 ст.22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Зазначеними нормами законодавства врегульовано питання сплати податку фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, які знаходяться на загальній системі оподаткування чи сплачують фіксований податок за придбаним патентом.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що витрати, повязані з оплатою придбаних товарів у ТОВ «Будграніт КОРП», правомірно включені до складу валових витрат, оскільки факт їх придбання підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_5

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 - приватний підприємець АДРЕСА_1,10002

3- відповідачу ОСОБА_6 податкова інспекція в м.Житомирі пл.Перемоги,2,Житомир,10014