Справа № 2а-1156/09/0770
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2010-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 р. Справа № 91067/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Любашевського В.П.

суддів Ліщинського А.М.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Гром В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова справу

за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.11.2009 року по справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області про визнання нечинним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача Державної податкової інспекції в Тячівському районі Закарпатської області. У позовній заяві просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 31 грудня 2008 року: № 1037//18962, яким йому донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1 485,00 грн., в тому числі 495,00 грн. - основний платіж та 990,00 грн. - штрафні ( фінансові ) санкції, № 1038//18963, яким йому донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 14814,50 грн., № 1039//18964, яким йому донараховано податок на додану вартість в розмірі 1867302, 00 грн., в тому числі 1 244 868, 00 грн. - основний платіж та 622 434, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції, мотивуючи тим, що такі прийнято з порушенням норм чинного законодавства. Заявою від 10.06.2009 р. позивачем збільшено позовні вимоги, згідно якої він, окрім вимог викладених в позовній заяві також просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № 191//1/1102, № 192//1/1103, № 193//1/1104, винесені відповідачем 30.01.2009 р. після залишення без задоволення скарги на первинні податкові повідомлення-рішення, подані позивачем в порядку адміністративного оскарження.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.11.2009 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області № 1039//18964 від 31.12.2008 року та № 193//1/1104 від 30.01.2009 року в частині донарахування приватному підприємцю ОСОБА_2 податок на додану вартість в розмірі 1 815 133,22 грн. в тому числі 1 210 088,81 грн. основний платіж та 605 044,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що податкові накладні на підставі яких сформовано податковий кредит позивачем містять всі визначені підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» реквізити, зокрема порядковий номер податкової накладної, дату виписування, повну назву продавця та покупця, податкові номери покупця та продавця, опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількісний склад, інші реквізити. Доводи відповідача про те, що в податкових накладних, виданих ВАТ «Івано -Франківськцемент» № 012924 від 08.06.2007 р. та ЗАТ «УкрАгроНПК» № 1102004 від 02.11.2007 р. не зазначено місце покупця, приватного підприємця ОСОБА_2, не позбавляють можливості орган податкової служби ідентифікувати покупця згідно таких податкових накладних, яким є позивач по справі.

Також суд першої інстанції не погодився із наявністю підстав для донарахування позивачу податку на додану вартість в розмірі 1 743255,45 грн. оскільки встановив факт відсутності порушень норм п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 та п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Підставою для висновку суду першої інстанції стало встановлення судом обставин того, що Приватне підприємство «Промет» прийняло у приватного підприємця ОСОБА_2 продукцію - карбамід загальною кількістю 3 453,656 кг, що була предметом договору поставки № 02/11 від 01.11.2006 р., укладеного між ними, через її невідповідність умовам договору щодо якості продукції. Загальна кількість отриманого позивачем товару від приватного підприємства «Промет» згідно договору поставки № 02/11 від 01.11.2006 р. відповідає кількості продукції повернутої тому ж приватному підприємству. Приватним підприємством «Промет» було виписано по вказаній господарській операції відповідно податкові накладні від 06.03.06р. № 40 на загальну суму 2 107 968,00 грн., від 22.03.06 р № 62 на загальну суму 1 929 470,00 грн., від 29.03.06р. № 69 на загальну суму 2 935 584,00 грн. Проте, як зазначено судом, податковий кредит позивачем сформовано на підставі податкових накладних виданих Приватним підприємством «Промет» від 06.03.06р. № 40, від 22.03.06 р. № 62 та від 29.03.06р. № 69, що підтверджується матеріалами справи, наявність яких у позивача не перевірялася.

Щодо податкового зобовязання із податку з доходів фізичних осіб, то суд встановив, що чистий оподатковуваний дохід від підприємницької діяльності за друге півріччя 2007 року склав 111 404,00 грн., тоді як позивачем в декларації про доходи за друге півріччя 2007 року задекларовано 12 641, 00 грн. За наслідком вказаного відповідачем було донараховано позивачу податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15% від суми, що є різницею між вказаними вище показниками. Тому, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №1038//18963, яким позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 14 814,50 грн. Крім того, вказана сума коштів позивачем на момент вирішення даної справи сплачена до бюджету, що підтверджується матеріалами справи.

З аналогічних мотивів не задоволено позовні вимоги в частині вимог про скасування та визнання протиправним податкового повідомлення - рішення № 1037//18962, яким позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1 485,00 грн., оскільки перевіркою було встановлено, що позивач в першому та другому кварталі використовував працю найманого працівника з виплатою заробітної плати в розмірі 550,00 грн. без утримання податку з доходів з фізичних осіб, чим порушено підпункт 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.11.2009 року у справі № 2а-1156/09/0770 та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову повністю. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивачем в порушення вимог Закону України «Про податок на додану вартість» сформовано податковий кредит з податку на додану вартість у квітні, червні, листопаді, грудні 2007 року та лютому, червні 2008 року на підставі неналежно оформлених податкових накладних. Також скаржник посилається на те, що в порушення п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону № 168/97-ВР ПП ОСОБА_2 віднесено до податкового кредиту податкові накладні, видані ПП Промет», яке в період їх виписки не було зареєстроване платником податку на додану вартість.

Зясувавши обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з наступних підстав:

При апеляційному розгляді справи встановлено, що відповідачем з 17 листопада 2008 року по 28 листопада 2008 року було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.01.2007 року по 30.06.2008 року, за результати якої 22 грудня 2008 року складено Акт № 45/17-0119/НОМЕР_1.

На підставі зазначеного акту податковою інспекцією 31 грудня 2008 року винесено податкові повідомлення-рішення №1037//18962, яким йому донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1 485,00 грн., в тому числі 495,00 грн. - основний платіж та 990,00 грн. - штрафні санкції, а також податкове повідомлення-рішення № 1038//18963, яким йому донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 14 814,50 грн. та податкове повідомлення-рішення № 1039//18964, яким йому донараховано податок на додану вартість в розмірі 1 867 302, 00 грн., в тому числі 1 244 868, 00 грн. - основний платіж та 622 434, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Зазначені податкові повідомлення-рішення було позивачем оскаржено в адміністративному порядку до Державної податкової інспекції в Тячівському районі Закарпатської області, однак рішенням від 30.01.2009 року №1074/10-17 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін. Тоді ж податковим органом винесено щодо позивача повторні податкові повідомлення-рішення № 191//1/1102, № 192//1/1103, № 193//1/1104 з доведенням нових строків їх виконання без зміни розмірів донарахованих податкових зобов'язань.

Надаючи оцінку вказаним податковим повідомленням рішенням суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем в у квітні, червні, листопаді, грудні 2007 року та в лютому, червні 2008 року було сформовано податковий кредит з податку на додану вартість на підставі податкових накладних виданих: ПСП «ОСОБА_3 Хім» № 483 від 28.04.07 р., № 529 та № 520 від 29.04.2009 р. на загальну суму 80 538,15 грн. в тому числі ПДВ - 13 453,02 грн.; ВАТ «Івано - Франківськцемент» № 012924 від 08.06.2007 р. на суму 21 672, 24 грн., в тому числі ПДВ - 3 612,04 грн.; ТОВ «Подільська Агрохімічна Компанія» № 815 від 14.11.2007 р. на загальну суму 17 298,0 грн., в тому числі ПДВ - 2 883,0 грн.; ТОВ «ОСОБА_1 Україна» № 7014490 від 14.11.2007 р. на загальну суму 3 328,94, в тому числі ПДВ - 554,82 грн.; ЗАТ «ОСОБА_4 НПК» № 1102004 від 02.11.2007 р. на загальну суму 147 700,00 грн., в тому числі ПДВ - 23 950,0 грн.; ПП «ВЕД-центр» № 080603/099 від 03.06.2008 р. на суму 10 308,78 грн., в тому числі ПДВ - 1 718,13 грн.

Відповідно до п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що вказані податкові накладні є неналежно оформлені, а тому вважає що податковий кредит позивача сформовано безпідставно. Надаючи оцінку доводам апелянта судова колегія вважає їх безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відповідно до п. 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 № 165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 р. за № 233/2037, податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку, в якому зазначено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

На підставі вказаної норми судова колегія вважає, що інших підстав для визнання податкової накладної фіктивною або недійсною діючі нормативні акти, які регулюють порядок нарахування, сплати податку на додану вартість та складання податкової накладної, не передбачають. Таким чином суд першої інстанції правильно зазначив, що у відповідача відсутні правові підстави для виключення з податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем при придбанні товарів (робіт, послуг), на підставі вказаних вище податкових накладних. При цьому, відповідачем в ході розгляду справи не було доведено, що податкова накладна, по якій ним зроблено донарахування, видана не платником податку на додану вартість. Не надано також доказів, що контрагент позивача не включив відповідні суми податку на додану вартість до складу його податкових зобов'язань.

Як встановлено при розгляді справи, підставою для донарахування позивачу податку на додану вартість в розмірі 1 743 255,45 грн. в тому числі 1 162 170,3 грн. - основного зобов'язання та 581 085,15 грн. - штрафні (фінансові) санкції, відповідачем визначено порушення позивачем підпункту 7.2.4 пункту 7.2 та підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 та пунктів 9.2 та 9.3 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таке порушення, на думку податкового органу, полягало у безпідставному включенні позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість у листопаді 2007 року в розмірі 351328,00 грн., грудні 2007 року - 321 578,30 грн., січні 2008 року - 489 264,00 грн. на підставі податкових накладних від 01.11.2006 року № 76, від 06.11.2006 р. № 79, від 17.11.2006 р. № 85, від 27.11.2006 р. № 87, від 04.12.2006 р. № 93, від 21.12.2006 р. № 141, від 07.] 2.2006 р. № 111, виданих Приватним підприємством «Промет» згідно договору поставки № 02/11 від 01.11.2006 р., оскільки свідоцтво платника податку на додану вартість видане Приватному підприємству «Промет» № 38792811 від 01.11.2000 р. було анульовано 28.09.2006 р. за ініціативою податкової, тобто на момент виписки вказаних податкових накладних.

Проте суд апеляційної інстанції із висновками відповідача не погоджується, оскільки податковий кредит Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 сформовано на підставі податкових накладних виданих ПП «Промет» від 06.03.2006 року № 40, від 22.03.2006 року № 62, та від 29.03.2006 р. № 69. На момент видачі таких податкових накладних Приватне підприємство «Промет» як продавець було платником податку на додану вартість на підставі свідоцтва платника податку на додану вартість № 38792811 від 01.11.2000 р. Таким чином, донарахування позивачу зобов'язань по податку на додану вартість в розмірі 1743255,45 грн. в тому числі 1162170,3 грн. - основного зобов'язання та 581085,15 грн. - штрафні (фінансові) санкції є неправомірним.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.11.2009 року по справі № 2а 1156/09/0770 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В. П. Любашевський

Судді А.М. Ліщинський

ОСОБА_1

Повний текст ухвали

виготовлено та підписано

17.08.2010 р.