Справа № 2а-128/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 р. Справа № 69241/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Каралюса В.М.

Суддів Олендера І.Я. , Улицького В.З.

при секретарі судового засідання Балко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 11 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 Мар»янівни, третіх осіб на строні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України у Львівській області про скасування постанови інспектора адміністративної практики ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 10 квітня 2009 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009 року позивач ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Скасування постанови серії ВС №086974 від 10.04.2009 року у справі про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором адміністративної практики ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ ОСОБА_4 та закритття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що автомобіль «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 вибув з її володіння і знаходиться в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі довіреності від 31.08.2007 року. Працівником ДАІ не доведено, чи здійснювалась стоянка автомобіля, чи його зупинка на деякий час.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 11 серпня 2009 року постанову інспектора адміністративної практики ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ ОСОБА_4 від 10.04.2009 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП залишено без змін, а скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про факт стоянки автомобіля у забороненому місці. У суду першої інстанції не виникало сумнівів, що відстань для руху пішоходів на тротуарі була меншою 2-х метрів, а тому працівником ДАІ правомірно та з обгрунтованих підстав не робились відповідні заміри.

Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржив позивач, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано що фотофіксація не відповідає вимогам закону, оскільки не велася засобами, працюючими в автоматичному режимі. Крім того, відповідачем не був складений протокол у порядку, передбаченому ст. 256 КУпАП. чим порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Колегія суддів вважає достатніми підстави для поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки така була винесена у відсутності позивача та оскаржена ним до начальника відділу ДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ при ГУМВС України у Львівській області про що позивачем отримано відповідь із запізненням.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2009 року стосовно позивача було винесено постанову серії ВС №086974 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у зв»язку з порушенням п.15.10 «в» ПДР України.

За порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП позивача, власника транспортного засобу марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_1, притягнуто до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у вигляді 300 грн. штрафу за вчинене правопорушення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 14.04.97 року №341, одними з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки дорожнього руху, удосконалення регулювання дорожнього руху, захист прав та законних інтересів учасників дорожнього руху (п.2, п.4). Організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів (ст.27 Закону України «Про дорожній рух»).

Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху є доказами по справі (ст.251 КУпАП), висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об»єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Колегія суддів зазначає, що власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст.14-1 КУпАП притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до призначення радіолокаційного відеозаписуючого вимірювача швидкості «Візир» та його основних технічних характеристик відсутня вказівка на роботу даного приладу в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові зазначено про застосування приладу «Візир», однак відсутні дані, як він був налаштований, який був встановлений тип цілі, дата повірки, дані чи допущений працівник ДПС, який склав постанову, до роботи зі спеціальними технічними засобами.

Законодавством України у сфері захисту інформації визначено дві процедури встановлення відповідності засобів захисту інформації вимогам нормативних документів у цій сфері - сертифікація та державна експертиза. При цьому об'єктом такого оцінювання може бути будь-який засіб, призначенням якого є забезпечення захисту інформації від загроз, або якому додатково до основного призначення передбачено окремі функції захисту інформації.

В той же час, на момент винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та відповідно до листа Держспецзв»язку вих.№ 8/1-817 від 25.03.2009 року пристрій фіксації порушень Правил дорожнього руху «Візир» органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації до Держспецзв»язку не надавався, процедур державної експертизи або сертифікації не проходив, експертного висновку або Сертифіката відповідності у сфері захисту інформації не мав.

Тому колегія суддів не може прийняти як доказ показання цього приладу та долучені фото як достовірно встановлене розміщення автомобіля позивача.

Згідно ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до відповідальності і протягом трьох днів з дня винесення має бути надіслана цій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, фотофіксація адміністративного правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних приладів не здійснювалась, протокол про адміністративне правопорушення у справі не складався, а тому відповідачем не надано суду обґрунтованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а судом першої інстанції не враховано вказаних обставин.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування ним обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, п.1,3,4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 11 серпня 2009 року у справі №2а-128/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВС №086974 від 10.04.2009 року інспектора адміністративної практики ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Каралюс В.М.

Судді Олендер І.Я. , Улицький В.З.

< Текст >