Справа № 2а-1739/09
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 р. Справа № 69146/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Богаченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу ветерану війни,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 23.06.3009 року звернувся в суд з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в якому просить нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу ветерану війни за 2007-2009 роки.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії протиправними, зобовязано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради провести виплату позивачу недоплачену суму разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни відповідно до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2008 2009 роки в сумі 2 812,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Прийняте судом першої інстанції рішення мотивоване тим, що згідно ст.ст.99, 100 КАС України позивач пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за 2007 роки, оскільки на цьому наполягав відповідач.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право на отримання до 5-го травня щорічної разової грошової допомоги у визначених розмірах, такі вимоги є законними, а тому судом першої інстанції відновлено порушене право в межах стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за 2008-2009 роки.

Покликається на те, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними положення п.21 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими встановлено зменшений розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня, а тому виплата допомоги у 2008-2009 роках повинна здійснюватись у розмірах, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (ст.95 Конституції України) та щорічно затверджуються асигнування для головних розпорядників коштів. Головним розпорядником коштів для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є Міністерство праці та соціального захисту населення України.

Згідно ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетному кодексу України і закону про Державний бюджет України. Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлені абсолютні розміри виплат щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня. Таким чином грошова допомога виплачена у розмірах визначених Державним бюджетом України, а зобовязання державних органів щодо виплати такої є виконаними в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є ветераном війни учасником війни, що підтверджено копією посвідчення наявного в матеріалах справи.

Як вбачається з копій довідки /а.с.6/ позивачу у 2007, 2008, 2009 роках було виплачено щорічну разову допомогу до 5-го травня в розмірі встановленому законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. За цим конституційним приписом у разі якщо застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян, у тому числі виплата грошової допомоги для ветеранів війни, потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України.

Відповідач не має повноважень на самостійне визначення розміру грошової допомоги, яка виплачується до 5-го травня, оскільки, згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час виплати щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2007-2008 роки, розмір такої виплати був встановлений законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, що додатково, поряд з нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» регулював відносини з виплати зазначеної допомоги і такі норми на час виплати не були ні відмінені, ні визнані неконституційними.

За наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах повинні застосовуватись положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно на той час дії відповідача повністю узгоджувались з вимогами законодавства і це вказує, на те що субєкти владних повноважень діяли на підставі та в спосіб передбачений законом, тобто правомірно.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково вирішив питання, щодо зобовязання виплатити допомогу за 2008 рік, оскільки, згідно ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було встановлено виплату щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни не мають зворотної дії в часі. Таким чином, на момент виплати вказаної допомоги до 5-го травня за 2008 рік діяла норма Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка була чинною.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що при вирішенні справ про стягнення недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня слід керуватися нормами законів, які були чинними на момент проведення таких виплат.

Щодо виплати разової грошової допомоги за 2009 рік, то відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», оскільки розмір виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік, як однієї з державних соціальних гарантій, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» на виконання ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» з урахуванням відсутності відповідного регулювання такої виплати в залежності від прожиткового мінімуму іншими нормативно-правовими актами.

18.03.2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою, зокрема, встановлено розміри виплати разової грошової допомоги, передбаченої ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною 1 статті 71 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2010 року відмовлено в позові про визнання незаконною Постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань.

При цьому суд прийшов до висновку про обґрунтованість визначення Кабінетом Міністрів України розміру одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті учасникам бойових дій у 2009 році, а також про те, що постанова видана з метою реалізації покладених на відповідача повноважень щодо виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України в частині виплати Міністерством праці та соціальної політики України щорічної разової грошової допомоги учасникам війни, в межах бюджетних асигнувань, затверджених Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2010 року залишено без змін наведену вище постанову Окружного адміністративного суду м. Києва.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач при виплаті позивачу разової грошової допомоги за 2009 рік діяв на підставі в межах повноважень та спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Судом першої інстанції не враховано, що зазначена допомога є разовою, тобто виплачується щорічно виключно до 5 травня і чинним законодавством України не передбачена можливість повторних виплат чи доплат цієї допомоги при подальшій зміні її розміру.

За таких обставин, беручи до уваги, те що законодавством врегульовані правовідносини щодо виплат, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також, що отримано зазначені виплати в розмірі, встановленому законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», «Про Державний бюджет України на 2007 рік» органи державної влади правомірно керувалися даними нормами у спірних правовідносинах, відповідно дії відповідача по нарахуванню та виплаті щорічної грошової допомоги є правомірними та виконаними в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198 п.3, 202 п.1, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2009 року у справі №2а-1739/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій, С.І. Богаченко