Справа № 2а/0614/1110/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а/0614/1110/11
Головуючий у 1-й інстанції: Збицька К.Д.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області, ОСОБА_4 на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "29" березня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_4 з 10.09.2010 року по 9.03.2011 року соціальної допомоги в розмірі меншому, ніж визначено Законом України „Про соціальний захист дітей війни.

ЗобовяЩодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі в подальшому виплачувати позивачу доплату до пенсії в розмірі, передбаченому ст.ст 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи слід зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем будуть порушені права на отримання допомоги у встановленому законом розмірі в майбутньому, а оскільки закон не містить поняття та механізмів превентивної охорони прав, свобод та інтересів особи в даному випадку, тому не допускається прийняття рішення щодо захисту прав та інтересів від будь-яких посягань на майбутнє, тобто суд розглядає справу про порушення права, яке (порушення) виникло та існує.

зано управління Пенсійного фонду в Малинському районі Житомирської області провести перерахунок підвищення до пенсії та виплатити ОСОБА_4 за період з 10.09.2010 року по 9.03.2011 року, надбавку до пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Постанова допущена до негайного виконання.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни, здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, а тому фонд не є належним відповідачем у справі. Також вважає, що суд не правильно допустив постанову до негайного виконання.

Вважаючи, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати судове рішення в частині періоду задоволення іі позовних вимог, а саме здійснити перерахунок та виплатити кошти відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01.01.2006 року без зазначення кінцевого періоду порушеного права позивача. В апеляційній скарзі, позивач зазначає, що не вирішена її позовна вимога про зобов'язання відповідача виплачувати доплату до пенсії їй як дитині війни у майбутньому.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається нарахування та виплата коштів проводилася у розмірах, встановлених п.8 постанови КМ України від 28.05.08р. №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України Про соціальний захист дітей війни та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.8 КАС України - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивача порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм, є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні ним щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду на підставі ст.100 КАС України.

Ухвалою суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та перерахунок пенсії за період з 01.01.2006 року по 09.09.2010 року - залишено без розгляду. Вказана ухвала позивачем не оскаржувалась. Отже постановою суду першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги за період з 10.09.2010 року по 10.03.2011 року.

Щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Малинському районі в подальшому виплачувати позивачу доплату до пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем будуть порушені права на отримання допомоги у встановленому законом розмірі в майбутньому, а оскільки закон не містить поняття та механізмів превентивної охорони прав, свобод та інтересів особи в даному випадку, тому не допускається прийняття рішення щодо захисту прав та інтересів від будь-яких посягань на майбутнє, тобто суд розглядає справу про порушення права, яке (порушення) виникло та існує.

Однак, допускаючи постанову суду до негайного виконання, суд першої інстанції не врахував вимоги п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, які є спеціальними для цієї категорії справ.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів виконуються негайно - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, постанова суду в частині допуску до негайного виконання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.197, 201, 205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2011 року в частині допуску до негайного виконання змінити.

Допустити до негайного виконання постанову Малинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2011 року в межах суми стягнення за один місяць.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Зубарева, 28,м.Малин,Житомирська область,11600

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області площа Соборна, 12а,Малин,Житомирська область,11600