Справа № 826/13648/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 жовтня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/13648/15

за позовом Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Ай Ті-Технологія"
про стягнення податкового боргу в розмірі 260 137,16 грн.
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ай Ті-Технологія», в якому, враховуючи подані уточнення позовних вимог від 19.10.2015 р., просить стягнути суму податкового боргу у розмірі 260 137,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем заборгованості по податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств.

Відповідач частково заперечував проти позову та зазначив, що ДПІ при обчисленні спірної суми податкового боргу не враховано того, що відповідачем було подано податкові декларації з ПДВ за липень та серпень 2015 року, у яких задекларовано суму від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у загальному розмірі 1 358 грн., а відтак, як вважає відповідач, спірна сума заборгованості є неузгодженою.

У судовому засіданні 12.10.2015 року за згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України суд ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ВСТАНОВИВ:

Сума заборгованості з ПДВ складається із грошових зобов'язань, визначених відповідачем самостійно згідно з поданими податковими деклараціями з ПДВ, а також із грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом та узгоджених в установленому законом порядку.

Так, згідно самостійно поданої декларації № від 17.09.2013 на суму 5%,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 21.10.2013 на суму 351,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 20.11.2013 на суму 865,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 20.12.2013 на суму 126 504,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 20.01.2014 на суму 63760,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 18.03.2014 на суму 21328,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 18.04.2014 на суму 20078,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 20.05.2014 на суму 607,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 18.06.2014 на суму 96,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 16.07.2014 на суму 1329,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 19.08.2014 на суму 2717,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 19.09.2014 на суму 1439,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 20.10.2014 на суму 3216,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 20.11.2014 на суму 2008,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 19.12.2014 на суму 5543,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 14.04.2015 на суму 3983,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 17.04.2015 на суму 1208,00грн. Згідно самостійно поданої декларації № від 20.05.2015 на суму 75,00грн.

До того ж, ДПІ було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ, та складено акт перевірки від 26.02.2014 № 1772/26-51-15-01-11.

На підставі вказаного Акту перевірки ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.02.2014 року № , яким донараховано відповідачу суму штрафних санкцій у розмірі 230,52 грн., та № , яким донараховано відповідачу суму штрафних санкцій у розмірі 222,25 грн. Вказані податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем 22.04.2014 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення відправлення. Доказів оскарження вказаних рішень в адміністративному чи судовому порядку суду не надано.

На підставі п.п. 129.1.2 ст. 129 ПК України відповідачу було нараховано також пеню у сумі 1,11 грн.

Відповідачем частково сплачено суму заборгованості з ПДВ у розмірі 1 373,02 грн.

До того ж, ТОВ «Торговий дім «Ай Ті-Технологія» було подано до ДПІ податкові декларації з ПДВ за липень 2015 року, у якій задекларовано суму від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 494 грн., а також за серпень 2015 року, у якій задекларовано суму від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 864 грн.

Загалом, як вбачається з наявної в матеріалах справи картки особового рахунку платника податків та довідці про розмір заборгованості (вх. від 19.10.2015 р.), за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати податку на додану вартість у розмірі 253 426,16 грн.

Заборгованість з податку на прибуток виникла на підставі самостійно поданих податкових декларацій з податку на прибуток підприємства, а саме: згідно самостійно поданої декларації № від 07.02.2013 на суму 810,00 грн. та згідно самостійно поданої декларації № від 03.03.2014 на суму 5901,00 грн.

Таким чином, загальна сума податкового боргу з податку на прибуток є узгодженою та становить 6 711,00 грн.

У зв'язку з несплатою узгоджених грошових зобов'язань позивачем виставлено податкову вимогу № 216-15 від 27.01.2014 року. Вказана податкова вимога отримана відповідачем 30.01.2014 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Загалом, як вбачається з наявних в матеріалах справи облікових даних платника податків, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість у розмірі 260 137,16 грн.

Аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі -ПКУ) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.

Відповідно до п/п. 14.1.39. ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п/п. 14.1.157. ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п/п. 14.1.175. ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 59.1. ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153. ПК України передбачено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Враховуючи наведене, а також положеннями Податкового кодексу України, а саме: ст. 126, п/п. 14.1.265., 14.1.39, п. 54.3. (щодо штрафних санкцій та обов'язку податкового органу їх визначити), п. 57.1, п. 57.3 (щодо строків сплати узгоджених грошових зобов'язань), п. 58.1., п. 58.3 (щодо умов направлення та порядку вручення податкових повідомлень), п. 87.2. (щодо джерел погашення податкового боргу), п/п. 14.1.137. (щодо визначення органів стягнення), п/п. 20.1.34. (щодо права ДПІ на звернення до суду з приводу стягнення податкового боргу), п. 95.1. (щодо права податкових органів звертатися до суду про стягнення податкового боргу та звернення стягнення в першу чергу на кошти боржника), п. 95.2. (щодо стягнення коштів та продаж майна платника податків не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги), п. 95.3. (щодо стягнення податкового боргу за рішенням суду), п. 59.5. (щодо стягнення консолідованої суми боргу), суд зазначає наступне.

В даному випадку, як встановлено вище судом, станом на момент звернення ДПІ із даним позовом до суду та станом на момент розгляду даної справи, спірні грошові зобов'язання вважаються узгодженими.

У той же час, зазначені грошові зобов'язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, та, відповідно, набули статусу податкового боргу, який не сплачений станом на час звернення до суду та розгляду справи.

Слід зазначити, що ДПІ у відповідності з вимогами 95.2. ПК України виставлено відповідачу податкову вимогу. Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано.

З наведеного у сукупності вбачається дотримання позивачем вимог п. 95.2. ПК України, а відтак і про дотримання встановленої ПК України процедури, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Відтак, враховуючи вищенаведене у сукупності та те, що зазначене рішення позивача не виконано відповідачем у добровільному порядку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях згаданих вище правових актів та є обґрунтованими, з урахуванням чого надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення у справі про задоволення адміністративного позову.

Щодо доводів відповідача про неузгодження спірної суми заборгованості з ПДВ, то суд зазначає про їх безпідставність, оскільки матеріалами справи підтверджується, що спірні грошові зобов'язання набули статусу узгоджених у встановленому законом порядку. При цьому суд враховує, що ДПІ 19.10.2015 року було подано до суду уточнення позовних вимог, у яких, враховуючи задекларовану відповідачем суму від'ємного значення у липні та серпні 2015 року, зменшено заборгованість з ПДВ, що підлягає стягненню, на суму 1 358 грн., тобто в частині, що заперечував відповідач.

Інших доводів, які б спростовували законність позовних вимог, відповідачем подано не було.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ай Ті-Технологія» (адреса: 02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд. 6-А, офіс 616; ) на користь бюджету загальну суму податкового боргу в розмірі 260 137,16 грн. (двісті шістдесят тисяч сто тридцять сім гривень 16 коп.), з яких 253 426,16 грн. заборгованість з податку на додану вартість та 6 711 грн. заборгованість з податку на прибуток підприємств.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк