Справа № 2а/1770/1966/2011
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2012-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"25" червня 2012 р. Справа № 2а/1770/1966/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Волянська О.В. ,

за участю представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" листопада 2011 р. у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 до ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція про скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_4 про скасування податкових повідомлень-рішень ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції від 22.11.2010 року № НОМЕР_1, № /1 від 30.12.2010 року про визначення суми податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб" на суму 12402,45 грн., та № /0 від 22.11.2010 року, № /1 від 30.12.2010 року про визначення суми податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" усього 907,88 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року позовні вимоги задоволено.

Податкові повідомлення-рішення № /0 від 22.11.2010 року, № /1 від 30.12.2010 року про визначення суми податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб" усього 12402,45 грн., у тому числі за основним платежем 4134,15 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 8268,30 грн., № /0 від 22.11.2010 року та № /1 від 30.12.2010 року про визначення суми податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" усього 907,88 грн., у тому числі основний платіж 907,88 грн., - скасовано повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 МДПІ Рівненської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що документальною планової виїзною перевіркою встановлено неоподаткування підприємцем ОСОБА_4 доходів від оптової торгівлі за обладнання для опалювальної системи, про що не зазначено в свідоцтві платника єдиного податку на 2007 рік, у зв'язку з чим донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 907,88 грн.

Крім цього, в ході перевірки на запит податкового органу сім бюджетних організацій надали копії зведених та локальних кошторисів будівництва, актів виконаних робіт, платіжних доручень по взаємовідносинах з СПД ОСОБА_4, згідно яких встановлено факт включення до складу витрат заробітної плати робітників-будівельників та зайнятих на обслуговуванні будівельних машин і механізмів. Згідно актів виконаних підрядних робіт форми № КБ-2в, витрати на заробітну плату в складі прямих витрат складають 27561 грн. На час виконання робіт по встановленню метало пластикових вікон та дверей в 2007-2010 роках ОСОБА_4 мала вік 73-75 років і фізіологічно не могла здійснювати такі роботи. Апелянт ч вважає, що вказані обставини свідчать про приховування позивачем факту виплати доходу найманим працівникам та ухилення від оподаткування, а саме неутримання податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників. Факт виконання робіт працівниками чоловічої статі підтверджено в інформаціях, наданих бюджетними організаціями. Оскільки фінансування вищевказаних робіт здійснювалось за бюджетні кошти, то заперечення підприємцем ОСОБА_4 факту нарахування та виплати заробітної плати в сумі 27561 грн. мало бути підтверджено поверненням невикористаних бюджетних коштів в зазначеній сумі.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статтею 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Березнівським відділенням ОСОБА_3 МДПІ в період з 07.10.2010 року по 20.10.2010 року на підставі п.1 ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до направлень від 06.10.2010 року № 165 та від 21.10.2010 року № 181 проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання приватним підприємцем ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

За результатами перевірки Костопільскою МДПІ (Березнівське відділення) складено акт від 01.11.2010 року.

Відповідно до розділу 3 "Висновки" перевіркою встановлені порушення позивачем:

пп.9.12.1 п.9.12 ст.9, пп.7.1 ст.7, пп.22.3 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", ст.13, абз. "б" п.1 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" занижено чистий дохід на 3891,32 грн. за другий квартал 2010 року;

п.1.6, п.1.15 ст.1, п.2.1 ст.2, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, пп."а" п.17.2 с.17, пп."а" п.19.2 ст.19, абз. "а" пп.20.3.1, пп.20.3.2п.20.3 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб": не утриманий і не перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 4134,15 грн., в тому числі за 2007 рік 2029,50 грн., за 2008 рік 2084,55 грн., за перше півріччя 2010 року 20,10 грн.

На підставі акта перевірки від 01.11.2010 року ОСОБА_3 МДПІ 22.11.2010 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ /0 форма "Р", яким за порушення пп.9.12.1 п.9.12 ст.9, пп.7.1 ст.7, пп.22.3 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", ст.13, абз. "б" п.1 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" визначено суму податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" усього 907,88 грн.

№ /0 форма "Р", яким за порушення п.1.6, п.1.15 ст.1, п.2.1 ст.2, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, пп."а" п.17.2 с.17, пп."а" п.19.2 ст.19, абз. "а" пп.20.3.1, пп.20.3.2п.20.3 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" визначено суму податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб" усього 12402,45 грн., у тому числі основного платежу 4134,15 грн., штрафних (фінансових) санкцій 8268,30 грн.

Позивач використав процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, за результатами якої ОСОБА_3 МДПІ (а.с.37-41) та Державною податковою адміністрацією в Рівненській області (а.с.42-46) скарги платника податків залишені без задоволення, податкові повідомлення-рішення - без зміни.

ОСОБА_3 МДПІ 30.12.2010 року прийнято податкові повідомлення-рішення № /1 (а.с.31) та № /1.

Матеріалами справи стверджено, що в періоді, охопленому перевіркою, СПД ОСОБА_4 здійснювала підприємницьку діяльність з виробництва та встановлення металопластикових вікон та дверей; оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року здійснювала за спрощеною системою оподаткування та була платником єдиного податку на підставі поданих заяв про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності та відповідно до вимог Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва". Свідоцтва платника єдиного податку видані позивачу згідно поданих заяв: № 359192 з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року; № 136896 з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року; № 654840 з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; № 231048 з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року. Заявлені види діяльності: 52.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованому магазині з перевагою продовольчого асортименту, 28 виробництво готових металевих виробів; ставка єдиного податку 120 грн. (п.2.1 акта перевірки, а.с.14).

В акті перевірки зазначено, що за підсумками діяльності 2007 року загальний обсяг виручки завищено на суму 8070 грн., одержану від Білківської сільської ради за обладнання для опалення, яка не може бути включена до результату діяльності по єдиному податку, оскільки це є інші доходи, ніж зазначені в заяві та свідоцтві про сплату єдиного податку на 2007 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.11.2007 року на розрахунковий рахунок в банку СПД ОСОБА_4 надійшли кошти в сумі 8070 грн. від Білківської сільської ради з призначенням платежу "оплата за обладнання для опалення на підставі видаткової накладної № РН-00000006 від 22.11.2007 року".

Податковий орган вказує, що згідно наданого пояснення Білківською сільською радою, зазначене обладнання було придбане СПД ОСОБА_4 під замовлення і реалізоване організації для потреб встановлення системи опалення в дитячому садку с. Білка.

Згідно висновку податкового органу, вищеописана господарська операція відноситься до виду діяльності 51 - оптова торгівля (ставка єдиного податку 200 грн.), оскільки це реалізація товарів з метою їх подальшої реалізації, а саме: Білківська сільська рада не була кінцевим споживачем поставленого товару, позаяк такий товар підлягав подальшій реалізації для встановлення системи опалення в дитячому садку с. Білка (кінцевому споживачу).

З наведених підстав відповідач вважає, що виручка від вказаної операції в сумі 8070 грн. підлягає оподаткуванню за загальною системою, оскільки одержана від здійснення іншого виду діяльності, ніж зазначений в заяві та свідоцтві платника єдиного податку.

Оскільки до перевірки не було представлено документи на підтвердження витрат, безпосередньо пов'язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, податковий орган розрахував суму таких витрат (25% від суми одержаного доходу 8070 грн., що становить 2017,50 грн.), дійшов висновку, що сума чистого доходу за 2007 рік, яка підлягає оподаткуванню за ставкою 15%, становить 6052,50 грн., та донарахував податкове зобов'язання в сумі 907,88 грн. (р.2.2.3 акта перевірки, а.с.21-23).

Разом з тим, відповідно до Національного стандарту України "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять" ДСТУ 4303:2004, роздрібна торгівля - вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг (п.4.4); оптова торгівля - вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надання пов'язаних з цим послуг (п.4.5).

Враховуючи нормативно визначений зміст терміну "оптова торгівля", суд першої інстанції правилльно вважав безпідставним висновок податкового органу про те, що поставка позивачем для Білківської сільської ради обладнання має ознаки оптової торгівлі, позаяк матеріалами справи безспірно стверджується, що між позивачем (продавець) та Білківською сільською радою (покупець) 22.11.2007 року було укладено договір купівлі-продажу № 100, згідно з умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) покупця товар (шкафна до КТП в зборі, роз'єднувач) в загальній кількості 2 шт., загальною вартістю 8070,00 грн. (а.с.111).

На виконання умов договору купівлі-продажу позивач згідно видаткової накладної № РН-0000006 від 22.11.2007 року поставлено для Білківської сільської ради без замовлення товар: шкафна до КТП в зборі - кількість 1 шт., роз'єднувач - 1 шт. Таким чином, при здійсненні вказаної господарської операції відсутній такий обов'язковий складовий елемент оптової торгівлі, як поставка товару партіями. Поставлений товар було оплачено Білківською сільською радою позивачу платіжним дорученням № 722 від 23.11.2007 року (а.с.199), відтак у вказаних взаємовідносинах Білківська сільська рада є кінцевим споживачем придбаного обладнання. Та обставина, що в подальшому таке обладнання було використане для облаштування системи опалення в дитячому садку с. Білка, не дає жодних підстав для кваліфікації такого товарообігу, як оптової торгівлі.

Поставка обладнання для Білківської сільської ради охоплюється таким видом діяльності, як роздрібна торгівля, тобто одним з заявлених позивачем видів діяльності, за якими вона здійснює підприємницьку діяльність при сплаті єдиного податку.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно статті 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" № 727/98 від 03.07.1998 року (в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин), спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень.

Відповідно до статті 2 Указу Президента України № 727/98, суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Абзацом 3 статті 2 Указу Президента України № 727/98 передбачено, що у разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Порядок переходу суб'єкта малого підприємництва на спрощену систему оподаткування врегульовано пунктом 4 Указу.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Указу форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України. Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації.

Згідно з Порядком видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 року № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за № 752/4045, підставою для видачі Свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою письмової заяви згідно з додатком 1 до зазначеного Порядку.

У рядку 2 вказаної заяви зазначається вид (види) діяльності, яким суб'єкт підприємницької діяльності передбачає займатися.

Зазначені суб'єктом малого підприємництва види діяльності записуються податковим органом у Свідоцтві про сплату єдиного податку.

Нормами Указу не передбачено обов'язку суб'єкта малого підприємництва, який бажає здійснювати діяльність на спрощеній системі оподаткування, обирати вичерпний перелік видів підприємницької діяльності, якими він планує займатися.

Натомість про наявність такого обмеження можна зробити висновок зі змісту підзаконного нормативного акта, яким є Порядок видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку.

Вичерпний перелік умов, дотримання яких є необхідним для застосування спрощеної системи оподаткування, встановлені пунктом 1 Указу. Ці умови не обмежують суб'єкта малого підприємництва у виборі здійснюваних ним видів діяльності лише тими, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку чи в будь-якому іншому документі.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони.

За таких обставин режим оподаткування єдиним податком поширюється на всі доходи суб'єкта малого підприємництва, що обрав спрощену систему оподаткування, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи одержані.

Наявність певного рядка в заяві суб'єкта малого підприємництва про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку та зміст самого свідоцтва не можуть слугувати такими обмеженнями, оскільки відповідно до статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не може встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Ураховуючи наведене, норми Указу поширюються на всі доходи суб'єкта спрощеної системи оподаткування, отримані ним як виручка від реалізації товарів, робіт, послуг у межах усіх видів здійснюваної ним підприємницької діяльності.

При цьому ставка, за якою сплачується єдиний податок таким суб'єктом малого підприємництва, визначається з урахуванням абзацу третього пункту 2 Указу.

Судом встановлено, що рішенням сесії Березнівської районної ради від 24.11.2006 року № 86 затверджено перелік видів підприємницької діяльності відповідно до класифікації видів економічної діяльності, на які запроваджено єдиний податок, та ставки єдиного податку.

Актом перевірки стверджується, що за видами діяльності, заявленими позивачем, а саме 52.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованому магазині з перевагою продовольчого асортименту, 28 виробництво готових металевих виробів, органом місцевого самоврядування встановлено ставку єдиного податку 120 грн. щомісячно, яка фактично сплачувалася позивачем (а.с.12,14).

Таким чином, відповідно до абзацу 3 статті 2 Указу Президента України № 727/98 підприємець правомірно сплачував єдиний податок у розмірі, що не перевищує встановленої максимальної ставки. Будь-які об'єктивні докази про одержання позивачем в перевіреному періоді доходу від здійснення оптової торгівлі, відповідачем не надані, судом першої інстанції не встановлені.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у податкового органу були відсутніми підстави для донарахування позивачу податкового зобов'язання за 2007 рік в сумі 907,88 грн. у зв'язку з одержанням доходів від здійснення інших видів підприємницької діяльності. Відтак податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 МДПІ № /0 від 22.11.2010 року (№ /1 від 30.12.2010 року) про визначення суми податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" в сумі 907,88 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього, судом встановлено, а сторонами не заперечується, що в перевіреному періоді позивач на підставі договорів підряду з рядом бюджетних установ та організацій Березнівського району виконувала роботи по влаштуванню металопластикових вікон (а.с.200-210).

Фактичне виконання вищеназваних робіт підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в за червень 2007 року, за серпень 2007 року, за вересень 2007 року, за березень 2008 року, за травень 2008 року, за червень 2008 року (а.с.112-188), дослідженням яких судом встановлено факт включення до складу витрат заробітної плати робітників-будівельників та робітників, зайнятих на обслуговуванні будівельних машин і механізмів, на загальну суму 27 561 грн.; норми прямих витрат відповідають локальним кошторисам та прийняті й оплачені замовниками в повному обсязі, сторони претензій одна до одної не мають.

Податковий орган вважає, що позивач як податковий агент, всупереч приписам абз. "а" пп.19.2 ст.19 Закону України № 889-IV, не утримала та не перерахувала до бюджету податок з доходів найманих працівників в загальній сумі 4134,15 грн., відповідно до абз. "а" пп.20.3.1, пп.20.3.2 п.20.3 ст.20 названого Закону донарахував позивачу податкове зобов'язання на вказану суму та застосував штрафну фінансову санкцію в подвійному розмірі заниженого зобов'язання в сумі 8 268,30 грн. (а.с.107).

Оцінюючи доводи та заперечення сторін в зазначеній частині адміністративного спору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України від 22.05.2003 року № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб", що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно п.1.6 ст.1 Закону № 889-IV загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (далі - оподатковуваний дохід).

Платником податку, згідно п.2.1 ст.2 Закону № 889-IV, є, зокрема, резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону № 889-IV, наймана особа - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію виключно за дорученням або наказом працедавця згідно з умовами укладеного з ним трудового договору (контракту) відповідно до закону. При цьому усі вигоди від виконання такої трудової функції (крім заробітної плати такої найманої особи, інших виплат чи винагород на її користь, передбачених законодавством), а також усі ризики, пов'язані з таким виконанням або невиконанням, отримуються (несуться) працедавцем.

Відповідно до п.1.15 ст.1 Закону № 889-IV податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

Відповідно до пп.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону № 889-IV до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, відповідно до приписів пп.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону № 889-IV утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до пп.20.3.2 п.20.3 ст.20 Закону № 889-IV у разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави суду дійти висновку, що відповідальність на податкового агента за неутримання чи неперерахування до бюджету податку з доходу покладається винятково у випадку, коли такі дії вчинені ним до або під час виплати доходу на користь платника податку. Тобто, обов'язковою умовою такої відповідальності є факт виплати податковим агентом доходу на користь платника податку, а зокрема виплати суб'єктом підприємницької діяльності заробітної плати найманим працівникам.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що всі підрядні роботи по встановленню металопластикових вікон, в яких відповідно до актів виконаних робіт були задіяні спеціальні машини й механізми, були виконані особисто підприємцем ОСОБА_4 позаяк вона ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає хронічними захворюваннями органів дихання та серцево-судинної системи (а.с.53), і зазначені обставини на думку суду об'єктивно виключають особисте виконання позивачем вищевказаних підрядних робіт.

Разом з тим, за даними Березнівського районного центру зайнятості позивач не оформляла договорів найму працівників і відповідно не зареєстрована платником внесків до соціальних фондів (р.2.3 акту перевірки, а.с.23), наявність незареєстрованих трудових договорів позивач заперечує.

З досліджених судом першої інстанції доказів встановлено, що в спірних правовідносинах відсутня база оподаткування податком з доходів фізичних осіб та складові частини об'єкта оподаткування, а саме немає нарахованого (виплаченого) доходу платникам податку - найманим працівникам, які податковим органом не встановлені, а факт виплати таким особам доходу документально не підтверджений. Суд погоджується з позицією податкового органу про те, що в загальній сумі доходів, виплачених позивачу за цивільно-правовими договорами, включено й витрати на заробітну плату найманих працівників; отримання таких доходів позивачем не заперечується. Однак акти виконаних підрядних робіт є первинними документами по взаємовідносинах позивача з замовниками підрядних робіт, а не позивача з найманими працівниками, відтак не можуть слугувати належним доказом нарахування (виплати) будь-яких коштів позивачем на користь третіх осіб, щодо яких позивач має статус податкового агента.

Колегія суддів не приймає доводів апелянта на обгрунтування правомірності донарахованого податкового зобов'язання про те, що позивачу за цивільно-правовими договорами фактично виплачено бюджетні кошти, в тому числі й за витратами на оплату праці найманих працівників. На думку суду, враховуючи позицію підприємця під час перевірки щодо невикористання в підприємницькій діяльності найманої праці, податковий орган не був позбавлений можливості ініціювати у встановленому законом порядку повернення позивачем до бюджету надлишково одержаних коштів.

На підставі досліджених доказів суд першої інстанції правильно визнав, , що при прийнятті податкового повідомлення-рішення № /0 від 22.11.2010 року (№ /1 від 30.12.2010 року) про визначення суми податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб" усього 12402,45 грн., у тому числі за основним платежем 4134,15 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 8268,30 грн., посадові особи ОСОБА_3 МДПІ діяли необгрунтовано, без урахування усіх обставин справи, при недотриманні приписів матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195,196,200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано: рек. з пов.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_6 підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_4 пров.Берегового, 28,м.Березне,Березнівський район, Рівненська область,34600

3- відповідачу ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція вул. С. Руданського, 5,м.Костопіль,Рівненська область,35000