Справа № 143/1062/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/1062/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Скрицький Л.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

22 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та обмеження її розміру і зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області про визнання неправомірними дії щодо відмови у перерахунку пенсії та обмеження її розміру і зобов'язання вчинення певних дій.

Погребищенський районний суд Вінницької області постановою від 10.08.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 10.08.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з жовтня 2010 року отримував пенсію за вислугу років, яка відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" була обчислена у розмірі 90% середньомісячного заробітку.

14.07.2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 з врахуванням довідки прокуратури Вінницької області від 17.02.2015 року №18/212 про заробітну плату та у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, на що отримав відмову.

На думку позивача вище вказана відмова є необгрунтованою та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало підставою звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України Про прокуратуру, Постанови Кабінету Міністрів України "Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (далі - Закону № 1789-ХІІ) у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з матеріалами справи, позивачу в жовтні 2010 року саме на підставі вище вказаної норми було призначено пенсію, тобто в розмірі 90% середньомісячного заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, зокрема відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія прокурорам призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а з моменту вступу в законну силу Закону № 1166-VII втратили чинність положення ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, щодо призначення пенсії прокурорам в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

При цьому, відповідно до ч.30 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо пенсійного забезпечення виникають в момент виникнення права на пенсію, з чим слід пов'язувати застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VIIзміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного ОСОБА_4 України від 10.12.2013 року у справі № 21-420а13.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, останнє підвищення заробітної працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури, а відтак з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Що стосується доводів апелянта, стосовно то що, з 01.06.2015 року пенсія відповідно до Законів України "Про прокуратуру"не призначачається та не перераховується колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, вказаною нормою визначено, що 01.06.2015 року пенсії відповідно до вказаних законів не призначаються, однак дана норма не стосується перерахунку раніше призначених пенсії та в даному випадку і перерахунку пенсії позивача призначеної в жовтні 2010 року з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури, а тому твердження апелянта з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем невірно застосовано норми матеріального права щодо пенсійного забезпечення позивача та, відповідно, наявності у позивача права на перерахунок його пенсії.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з 01.01.2015 року з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Оскільки, колегія суддів не вбачає причини пропущення строку звернення до суду поважними, так як позивач щомісячно отримував пенсію розмір якої його влаштовував та не оскаржувався, а також не надано докази в обґрунтування поважності причин пропущення строку, а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду в частині зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2014 року по 31.01.2015 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що протиправні дії відповідача є продовжуваними та мали місце зокрема з моменту призначення, а тому колегія суддів вважає, що порушене право позивача підлягає захисту саме з 01.02.2015 року в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Апелянтом в доводах апеляційної скарги зазначено, що позивачем не було подано всіх необхідніх докуменів для перерахунку пенсії відповідно до вказаного Порядку, а тому відповідач не розглядав заяву позивача як звернення за призначенням пенсії.

Однак, згідно з матеріалами справи позивачем було подано всі необхідні документи для здійснення перерахунку пенсії, при цьому посилання відповідача на вказаний ним Порядок не є доречними, оскільки під час призначення пенсії позивачем було надано весь пакет необхідних документів, які знаходяться в пенсійній справі позивача, а тому їх повторне витребовування у позивача є безпідставним, оскільки не перешкоджає здійсненню перерахунку пенсії.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та обмеження її розміру і зобов'язання вчинення певних дій скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 року по 31.01.2015 року залишити без розгляду.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними дїї Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 за вислугою років та обмеження її розміру.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області перерахувати ОСОБА_2 пенсію з 01.02.2015 року, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505, підтвердженої довідкою прокуратури Вінницької області, із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії з урахуванням фактичного отриманих виплат і умов оплати праці, що існували на день призначення пенсії за вислугу років.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 жовтня 2015 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_4