Справа № 2а-604/09
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2010-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 р. Справа № 40066, 40067/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Онишкевича Т.В.

Суддів Попка Я.С. , Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання Золотий Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та комунального житлово-експлуатаційного підприємства Залізничник Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2009 року і додаткову постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Міськавтотранс, комунального житлово-експлуатаційного підприємства Залізничник Тернопільської міської ради, начальника управління житлово-комунального господарства та екології Тернопільської міської ради ОСОБА_2, заступника Тернопільського міського голови з питань житлово-комунального господарства ОСОБА_3, виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання незаконними дій та бездіяльності, зобовязання вчинити дії, встановлення відсутності компетенції, скасування протоколу огляду та примусового переміщення транспортного засобу,

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до комунального підприємства Міськавтотранс (далі КП Міськавтотранс), комунального житлово-експлуатаційного підприємства Залізничник Тернопільської міської ради (далі КЖЕП Залізничник), начальника управління житлово-комунального господарства та екології Тернопільської міської ради ОСОБА_2, заступника Тернопільського міського голови з питань житлово-комунального господарства ОСОБА_3, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, у якому після змін та доповнень своїх вимог просив визнати незаконними дії відповідачів щодо переміщення з двору будинку № 1 по вул. Кардинала ОСОБА_4 у м. Тернополі на спецмайданчик КП Міськавтотранс належного його батькові ОСОБА_5 автомобіля Москвич 412, номерний знак НОМЕР_1, яким він користується на підставі довіреності, з покладенням обовязку оплатити ці послуги, визнати незаконною відмову повернути вказаний автомобіль у двір, звідки він був вилучений.

Окрім того, просить визнати незаконною бездіяльність КП Міськавтотранс, КЖЕП Залізничник, яка проявилася у ненаданні документів та нерозгляді його звернень щодо переміщення автомобіля Москвич 412, номерний знак НОМЕР_1, а також зобовязати відповідачів надіслати йому копію акту евакуації (вилучення) вказаного автомобіля та вирішити його письмові звернення відповідно до вимог Закону України Про звернення громадян.

Одночасно просив встановити відсутність компетенції начальника управління житлово-комунального господарства та екології Тернопільської міської ради ОСОБА_2, заступника міського голови м. Тернополя з питань житлово-комунального господарства ОСОБА_3 ініціювати збір інформації щодо автомобілів фізичних осіб для примусової евакуації з прибудинкових територій у м. Тернополі та складати списки автомобілів для примусової евакуації і давати з цього приводу усні чи письмові вказівки комунальним підприємствам міста. Також просив визнати відсутність компетенції КП Міськавтотранс та КЖЕП Залізничник вилучати та переміщати автомобіль Москвич 412, номерний знак НОМЕР_1, з двору будинку на спецмайданчик КП Міськавтотранс без рішення суду, без складання протоколу про адміністративне порушення, без наявності договорів про надання послуг з примусового переміщення, транспортування, завантаження, розвантаження зберігання.

Окрім того, просив визнати відсутність компетенції КП Міськавтотранс та виконавчого комітету Тернопільської міської ради вимагати оплати послуг евакуатора, примусового переміщення, транспортування, завантаження, розвантаження, зберігання, наданих примусово без наявності договорів, обумовлювати повернення автомобіля сплатою сум, що не мають відношення до штрафних санкцій, передбачених КУпАП.

Також просить визнати незаконними дії виконавчого комітету Тернопільської міської ради та начальника управління житлово-комунального господарства та екології ОСОБА_2 в частині примушування інших відповідачів до прийняття рішення про примусове переміщення автомобіля Москвич 412, номерний знак НОМЕР_1.

Додатково просив визнати недійсним та скасувати протокол № 24 огляду та примусового переміщення транспортного засобу на спеціально обладнаний майданчик від 28.01.2008 року, складений КП Міськавтотранс, а також зобовязати належного відповідача оплатити послуги з примусового переміщення автомобіля Москвич 412, номерний знак НОМЕР_1, та зберігання його на спецмайданчику.

Одночасно позивач просив зобовязати виконавчий комітет Тернопільської міської ради привести Правила паркування транспортних засобів у м. Тернополі у відповідність до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ст. 2652 КУпАП, постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1102 Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2009 року вказаний позов ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано неправомірними рішення та дії КЖЕП Залізничник та КП Міськавтотранс щодо переміщення автомобіля НОМЕР_2, з двору будинку № 1 по вул. Кардинала ОСОБА_4 у м. Тернополі на спецмайданчик КП Міськавтотранс. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окрім того, додатковою постановою від 04 червня 2009 року на користь позивача ОСОБА_1 стягнено 32 грн. 40 коп. судових витрат, а саме по 16,20 грн. із відповідачів КЖЕП Залізничник та КП Міськавтотранс.

У поданих апеляційних скаргах позивач ОСОБА_1 просить зазначену постанову суду від 29.04.2009 року та додаткову постанову суду від 04.06.2009 року скасувати та прийняти нову постанову про повне задоволення його позовних вимог. У обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на неналежне дослідження судом першої інстанції обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів, наводячи мотиви, аналогічні до викладених у своїй позовній заяві та доповненнях до неї.

Відповідач КЖЕП Залізничник у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду від 29.04.2009 року та додаткову постанову від 04.06.2009 року, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Наполягає на тому, що 28.01.2008 року працівники КЖЕП Залізничник не приймали участі у проведенні евакуації автомобіля НОМЕР_3 та не приймали жодних рішень щодо примусової евакуації цього транспортного засобу, оскільки переміщення здійснювали працівники КП Міськавтотранс.

Одночасно звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач ОСОБА_1 не зареєстрований у кв. 27 по вул. ОСОБА_6 ОСОБА_4, 1 у м. Тернополі, не має жодних правовідносин із КЖЕП Залізничник, а отже не може предявляти до підприємства жодних вимог.

При цьому зазначає, що переміщення автомобіля НОМЕР_2 працівниками КЖЕП Залізничник проводилося лише 30.05.2006 року з-під вікон підїзду на прибудинкову територію без заподіяння жодних пошкоджень, про що було складено акт за участю представника МВ УМВСУ у Тернопільській області та завідувача ТОВ Компанії, яке було проведено з попереднім повідомленням позивача. Разом із тим щодо цього факту позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних на те причин, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Додатково звертає увагу апеляційного суду на те, що за період з 10.05.2006 року по 29.01.2008 року жодних письмових звернень на адресу КЖЕП Залізничник від ОСОБА_1 не поступало і він пропустив строк звернення до адміністративного суду, передбачений ст. 99 КАС України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

На звернення позивача ОСОБА_1 від 30.01.2008 року з вимогою видати акт від 28.01.2008 року та оплатити послуги евакуатора і повернути автомобіль НОМЕР_2 на місце 20.02.2008 року була надана відповідь за адресою, вказаною у заяві м. Тернопіль, вул. Дорошенка, 12/20, у якій зазначено, що таке переміщення було проведено працівниками КП «Міськавтотранс».

Позивач ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду підтримав свої апеляційні вимоги у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник вимоги апелянтів заперечили у повному обсязі, просять залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги КЖЕП Залізничник та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що 28.01.2008 року автомобіль НОМЕР_4, власником якого є батько позивача ОСОБА_5, було переміщено із двору житлового будинку № 1 по вул. Кардинала ОСОБА_4 у м. Тернополі на спецмайданчик КП Міськавтотранс працівниками вказаного підприємства на виконання рішення КЖЕП Залізничник.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що у порушення Правил паркування транспортних засобів у м. Тернополі, затверджених рішенням сесії Тернопільської міської ради від 31.08.2007 року № 5/12/13, при здійсненні примусового переміщення вказаного автомобіля не було зроблено повідомлення у чергову службу міліції, саме переміщення було здійснено у відсутності працівників ДАІ та без складання жодних протоколів про адміністративне правопорушення позивачем, який не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою території міста, правил паркування чи будь-яких інших правил. Рішення про евакуацію транспортного засобу КЖЕП Залізничник було прийнято з перевищення наданих йому статутом та законодавством повноважень.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій інших відповідачів щодо переміщення автомобіля слід відмовити у звязку із відсутністю доказів про їх участь у таких діях.

Позовні вимоги щодо протоколу № 24 огляду транспортного засобу на спеціально обладнаний майданчик від 28.01.2008 року задоволенню не підлягають, оскільки він є одним із доказів, якому суд дає оцінку при вирішенні даного спору.

Окрім того, оскільки відповідачами КП Міськавтотранс, КЖЕП Залізничиник, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради надавалися позивачу ОСОБА_1 письмові відповіді на його звернення, то позовні вимоги про зобовязання відповідачів виконати певні дії та про визнання незаконними порушення ст. 40 Конституції України і вимог Закону України Про звернення громадян задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 про встановлення відсутності компетенції відповідачів на вчинення певних дій, то судом першої інстанції було відмовлено у їх задоволенні з огляду на те, що повноваження компетентних органів щодо примусового переміщення транспортних засобів визначено чинним законодавством.

Одночасно суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій виконавчого комітету Тернопільської міської ради та начальника управління житлово-комунального господарства та екології Тернопільської міської ради ОСОБА_2 стосовно примушування інших відповідачів прийняти рішення про примусове переміщення автомобіля, оскільки судом не було встановлено таких фактів.

Окрім того, судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобовязання належного відповідача провести оплату послуг з примусового переміщення автомобіля НОМЕР_4 на спецмайданчик, оскільки позивач не сплачував жодних коштів по його переміщенню та зберіганню і така вимога йому на час розгляду справи у суді не предявлялася.

Також судом першої інстанції було відмовлено позивачу у задоволенні його вимог про зобовязання виконавчого комітету Тернопільської міської ради привести Правила паркування транспортних засобів у м. Тернополі у відповідність до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ст. 2652 КУпАП, постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1102 Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках з огляду на те, що такі Правила затверджені рішенням сесії Тернопільської міської ради, яке не скасоване і не змінене.

При цьому судом було зроблено висновок про те, що позивачем не було пропущено строку звернення до суду з огляду на використання ним досудового порядку врегулювання спору і отримання відповіді від Тернопільської міської ради після 06.02.2008 року, тоді як позов подано до суду 06.02.2009 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, лише частково відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративним позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах,

Окрім того, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

На підставі системного аналізу вказаних правових норм колегія суддів приходить до висновку, що передумовою звернення до адміністративного суду позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, є порушення його прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах суб'єктом владних повноважень.

З поданого ОСОБА_1 до суду адміністративного позову вбачається, що суть його позовних вимог зводиться до порушення відповідачами прав неправомірним переміщенням автомобіля НОМЕР_5 із двору будинку № 1 по вул. Кардинала ОСОБА_4 у м. Тернополі на спецмайданчик КП Міськавтотранс та відмовою від його повернення на попереднє місце на безоплатній основі.

Разом із тим, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії довіреності від 17.03.2006 року (а.с. 51), якою позивач ОСОБА_1 обґрунтовує підставність своїх вимог, батько останнього ОСОБА_5 уповноважував його на оформлення необхідних документів для оформлення договору дарування автомобіля марки М-412 Д (Москвич 412), 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 Службі безпеки України. Вказаний автомобіль відповідно до копії технічного паспорта автомобіля (а.с. 51 зворот) належить на праві власності ОСОБА_5 і поставлений на тимчасовий облік у м. Тернополі 05.11.1997 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 не є власником вказаного автомобіля, а також не наділений належним його власником ОСОБА_5 повноваженнями щодо володіння, користування чи самостійного розпорядження вказаним транспортним засобом, окрім оформлення необхідних документів для оформлення договору дарування цього автомобіля Службі безпеки України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, ОСОБА_1 є неналежним позивачем щодо заявлених ним позовних вимог, а відтак вони не можуть вважатися підставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що заміна неналежної сторони можлива лише під час розгляду справи судом першої інстанції за правилами, передбаченими ст. 52 КАС України, а тому не може бути проведена на стадії апеляційного розгляду.

Окрім того колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Даючи правову оцінку позовним вимогам щодо протоколу № 24 огляду транспортного засобу на спеціально обладнаний майданчик від 28.01.2008 року, колегія суддів приходить до переконання про те, що він не може бути предметом судового розгляду в адміністративній справі, оскільки не є ні нормативно-правовим актом, ні актом індивідуальної дії, а є лише службовим документом, що носить доказову інформацію, однак не створює сам по собі будь-яких негативних правових наслідків для позивача, а відтак у цій частині провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 157 ч. 1 п. 1, 160 ч. 3, 196, 198, 202 п. 4, 203, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та комунального житлово-експлуатаційного підприємства Залізничник задовольнити частково.

Скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2009 року і додаткову постанову від 04 червня 2009 року у справі № 2а-604/09.

Закрити провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасувати протоколу № 24 огляду та примусового переміщення транспортного засобу на спеціально обладнаний майданчик від 28 січня 2008 року, складеного комунальним підприємством Міськавтотранс, а у задоволенні решти його позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова у повному обсязі виготовлена 14 жовтня 2010 року.

Головуючий суддя Онишкевич Т.В.

Судді Попко Я.С. , Сапіга В.П.

< Текст >