Справа № 755/20269/14-а
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Гончарука В. П.

при секретарі Погорілій К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду Країни в Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду Країни в Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії і просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим що виконуючи свій громадянський обов'язок, втратив здоров'я. Рішенням медико-соціальної експертної комісії йому було встановлено ІІ групу інвалідності, пов'язану з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває на пенсії як інвалід ІІ групи та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 50 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на отримання основної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка повинна становити у розмірі 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також відповідно до ст. 48 цього ж закону має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат..

В судове засідання сторони не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких просить суд в задоволені позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вкладка НОМЕР_1, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, серії НОМЕР_2.

Позивача як особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано інвалідом II групи з 03.09.2008 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії КА-1 № 003594. Положеннями ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно заявлених вимог позивач просить нарахувати та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, розмір щорічної допомоги на оздоровлення визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 р. № 562, якою установлено, що розмір такої допомоги інвалідам II групи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, складає в сумі 120 грн.

Приписами п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Зазначені норми Закону не визнані неконституційними.

Слід зазначити, що Закон України «Про державний бюджет України на 2013 рік», прийнятий пізніше ніж Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неконституційним не визнавався, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 є чинними.

Статтею 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. При цьому норми, введені цим законом діють протягом бюджетного року і є пріоритетним відносно інших законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року за № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012), суди під час вирішення справ про соціальних захист громадян повинні керуватися принципом законності, який передбачає застосування законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Отже, дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, відсутнє порушення прав позивача з боку відповідача, так як, позивач не звертався до відповідача з заявою що призначення йому одноразової компенсації та не надав відповідний «Експертний висновок» Центральної міжвідомчої експертної комісії.

Щодо позовних вимог про захист прав позивача в подальшому, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги потрібно залишити без задоволення у зв'язку з тим, що Кодекс адміністративного судочинства України не містить норми, яка б передбачала захист порушених прав на майбутнє.

Отже, суд вважає, що позов є не обґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 117 Конституції України, ст. 48, 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік», постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 р. № 562, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року за № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012), ст. ст. 8, 9, 11, 17, 18, 71, 99, 100, 122, 128, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя