Справа № 2а-377/09
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2010-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 р. Справа № 86425/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Любашевського В.П.

суддів Заверухи О.Б.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2009 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року позивач - ОСОБА_2 звернувся у Галицький районний суд Івано-Франківської області із позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області. У позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь суму в розмірі 33 035,33 грн. за період з 01.12.2008 року по 29.02.2009 року та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області виплачувати пенсію у відповідності до норм ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після 01.03.2009 року.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2009 р. позов задоволено. Стягнуто із Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на користь позивача 33 035 грн. 33 коп. недонарахованої і невиплаченої їй державної і додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із січня 2008 року по 28 лютого 2009 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного із перебуванням в зоні аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії осіб, віднесених до 1-4 категорій, складаються з державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Згідно із вимогами ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія особам, віднесеним до 1 категорії, які є інвалідами ІІІ групи внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи, не повинна бути нижчою 6-и мінімальних пенсій за віком. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір пенсії позивача слід розраховувати, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством на конкретний період з урахуванням щомісячної додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно із ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначений законами про Державний бюджет на відповідні роки. Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, з врахуванням вимог ч. 4 ст. 9 КАС України суд першої інстанції прийшов до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачу відповідач неправомірно застосовував розмір пенсії, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, а не зазначених вище законів.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, зокрема, що при розрахунку пенсії позивача не підлягає врахуванню положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, визначений абзацом 1 ч. 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим законом, а пенсія позивачу призначена згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також зазначає, що обчислення розміру пенсій по інвалідності особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюється постановами Кабінету Міністрів України, в яких відсутнє посилання на визначення мінімального розміру пенсії відповідно до законів про державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що позивач та відповідач клопотань про розгляд справи за їх участю не заявляли, колегія суддів вбачає підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Зясувавши обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з наступних підстав:

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, визнаний інвалідом IІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням в зоні аварії на ЧАЕС та отримує пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії, що призначаються інвалідам IІI групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими 6-и мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст.50 даного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІIІ групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача, а ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги, та свідчить про відсутність підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Попри вказане, колегія суддів визнає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав щодо визначення сум оспорюваної пенсії, оскільки відповідно до п.п. 3 п. 2.2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27 червня 2002 року № 11-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), Управління відповідно до покладених на нього завдань, організовує роботу підвідомчих управлінь Фонду в районах, містах і районах у містах щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Тобто призначення та перерахунок розміру пенсії належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд не має повноважень самостійно визначати розмір пенсії, яку належить нарахувати та виплатити позивачам, а може лише зобовязати відповідача нарахувати та виплатити пенсію відповідно до вимог законодавства.

Також судова колегія звертає увагу, що суд першої інстанції розглядаючи справу у резолютивній частині прийнятого рішення не зазначив, що виплату оспорюваної пенсії слід провести із урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Окрім зазначеного, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду в частині визначення періоду, протягом якого слід виплачувати оспорювану пенсію, оскільки ч.2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Із позовної заяви вбачається, що позивач просив виплачувати йому пенсію і після 01.03.2009 року, проте суд зазначеного не врахував та обмежив період виплат по 28.02.2009 року. Визначаючи момент із якого слід проводити перерахунок та виплату пенсії колегія суддів враховує, що згідно з пп. пп. 12, 15 п. 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: розмір пенсії особам віднесеним до І категорії, які є інвалідами ІІІ групи внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи встановлено в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність(ст. 50); розмір пенсії для осіб, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році по третій групі інвалідності 180% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а для осіб, учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році по другій групі інвалідності 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 54). Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008, визнано неконституційними зазначені положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тому з 22 травня 2008 року позивач має право на отримання пенсії в розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказаного вище суд першої інстанції не врахував, що свідчить про порушення норм матеріального права що призвели до неправильного вирішення справи, яке в силу п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області задовольнити частково, а постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2009 р. по справі № 2а-377/09 скасувати;

Прийняти нову постанову якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про стягнення заборгованості задовольнити частково:

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 згідно вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.05.2008 року у відповідності з ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та із урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя В. П. Любашевський

Судді О.Б. Заверуха

ОСОБА_1