Справа № 2а-1799/11/2770
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/20122/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 18 липня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради, третя особа Севастопольська міська рада про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання недійсними записів у трудовій книжці,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської Ради, третя особа Севастопольська міська рада. Уточнивши позовні вимоги, просив визнати незаконним його звільнення, скасувати наказ начальника управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської Ради від 12 травня 2011 року № 37-К «Про звільнення ОСОБА_4», поновити його на роботі, зобов'язати відповідача розрахувати і виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, визнати недійсними записи 6, 7 у трудовій книжці позивача та зобов'язати відповідача внести до трудової книжки ОСОБА_4 записи, які відповідають вимогам законодавства.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що його звільнення проведено без законних підстав та з порушенням порядку звільнення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 18 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, встановлених ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 11 жовтня 2006 року розпорядженням голови Севастопольської міської ради № 400-рп позивача прийнято на роботу за конкурсом до управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради на посаду головного спеціаліста відділу договірної і реєстраційної роботи. Відповідно до розпорядження голови Севастопольської міської ради від 10 січня 2007 року № 08-рп з 12 січня 2007 року позивачу присвоєно 11 ранг службовця органів місцевого самоврядування.

На підставі рішення Севастопольської міської ради від 14 серпня 2007 року № 2412 "Про створення управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської Ради" відділ договірної і реєстраційної роботи був реорганізований у відділ обліку і контролю використання земельного фонду. Згідно з наказом начальника управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради від 2 листопада 2007 року № 7-К позивач призначений на посаду головного спеціаліста відділу обліку та контролю використання земельного фонду управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради в порядку переведення з 2 листопада 2007 року.

Рішенням Севастопольської міської ради від 22 лютого 2011 року № 389 "Про внесення змін до структури управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської Ради, затвердженої рішенням Севастопольської міської Ради від 14 серпня 2007 року № 2412" внесено зміни в структуру управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради.

Відповідно до цього рішення штатна кількість працівників Управління скорочена з 26 до 19 осіб, а відділ обліку та контролю використання земельного фонду управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради об'єднано з відділом правового забезпечення у відділ договірної та правової роботи. Так, до реорганізації відділ обліку та контролю використання земельного фонду управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради складався з п'ятьох осіб, з них начальник відділу - одна особа, головні спеціалісти відділу - чотири особи. Відділ правового забезпечення складався з чотирьох осіб, з них начальник відділу - одна особа, головні спеціалісти - три особи. Після проведення реорганізації об'єднаний відділ договірної та правової роботи складається з восьми осіб, з них начальник відділу - одна особа, головні спеціалісти відділу - три особи, головні спеціалісти-юрисконсульти - три особи, головний спеціаліст з кадрової роботи та державної служби - одна особа. Посада головного спеціаліста відділу обліку та контролю використання земельного фонду скорочена.

Згідно пункту 2.2 вказаного рішення назви посад у штатному розписі були приведені у відповідність до Класифікатора професій ДК 003:2005, прийнятого наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005 року № 375, з врахуванням посадових обов'язків за кожною посадою.

9 та 10 березня 2011 року працівники управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради письмово повідомлялися про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату. Позивач двічі відмовився від ознайомлення з наказом та отримання повідомлень, про що складено акт та доповідну записку.

Наказом начальника управління з питань земельних, водних відносин та містобудування Севастопольської міської ради від 12 травня 2011 року № 37-К позивача 16 травня 2011 року звільнено з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, за скороченням штату. До трудової книжки ОСОБА_4 занесено запис про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності дій відповідача, оскільки зміни в організації виробництва та праці, що потягли скорочення штату працівників, мали місце, процедура та порядок звільнення відповідачем дотримані.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачений порядок вивільнення працівників, зокрема, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1(крім повної ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

За таких обставин, коли зміни в організації виробництва та праці дійсно мали місце та потягли за собою скорочення чисельності та штату працівників, порядок звільнення відповідачем дотримано, зокрема: про наступне вивільнення позивача попереджено за два місяці, згоду профспілкового комітету на звільнення отримано, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги про порушення переважного права позивача на залишення на роботі не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи були предметом дослідження судів попередніх інстанцій і їм дана належна правова оцінка.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 18 липня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк