Справа № 713/1734/15-а
Суддя: Пилип'юк І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/1734/15-а
Провадження №2-а/713/32/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС роти ДПС УДАІ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ДПС роти ДПС УДАІ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3, про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В позові вказував, що 17.09.2015 року рухався на своєму транспортному засобі марки «ВАЗ-2108», номерний знак 135 89 МО по дорозі «Чернівці-Берегомет», де в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області о 12.53 год. був зупинений відповідачем по причині нібито перевищення швидкості. На переконання відповідача рухався зі швидкістю 91 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху на 31 км/год. та допустив порушення пункту 12.4 ПДР України. У зв'язку з цим відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 255,00 грн.

У постанові зазначено, що адміністративне стягнення накладається на нього згідно ст.122 ч.1 КУпАП у зв'язку з тим, що він 17.09.2015 року о 12.53 год., керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2108», номерний знак 135 89 МО в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області перевищив швидкість руху в населеному пункті на 31 км/год..

Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки зазначене в ній правопорушення не вчиняв. Дійсно 17.09.2015 року керував автомобілем «ВАЗ-2108», номерний знак 135 89 МО в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області і був зупинений відповідачем. Відповідач повідомив про перевищення швидкості, з ним не погодився, оскільки рухався зі швидкістю 70-75 км/год. Проте відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення. Вимагав у відповідача показати годину, коли зафіксована швидкість на приладі, показати його транспортний засіб, який був би зображений на приладі, перевищення швидкості якого було б зафіксовано у цю годину та у цей день та відповідало обстановці місцевості, пред'явити маршрутну карту, сертифікат на прилад «Трукам», документи що стосуються повірки зазначеного приладу станом на 17.09.2015 року, технічний паспорт на нього.

Відповідач відмовився задовольнити зазначені вимоги. В протоколі зазначив, що на момент зупинки свідків правопорушення не було, доказів порушення правил дорожнього руху інспектори не пред'явили. Після складання протоколу відповідач виніс постанову.

Вважав, що протокол частково не відповідає вимогам ст.ст.256, 268 КУпАП, зокрема: не повністю зазначена посада особи, яка склала протокол, а вказано лише, що протокол склав інспектор ДПС роти ДПС, а якого органу не зазначено, що є порушенням вимог ст.256 КУпАП; зазначено, що швидкість вимірювалася приладом ТRUКАМ №00100, але прилади під такою назвою відсутні у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженому наказом МВС України від 01.03.2010 року №33; йому не роз'яснювалися права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Тобто єдиним доказом по даній справі на користь відповідача є лише протокол, який не відповідає вимогам закону.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruСАМ» не сертифікований, що виключає його застосування працівниками ДАІ. Фіксація порушення ПДР (якщо б таке і було допущене) здійснювалася не в автоматичному режимі, оскільки прилад перебував у співробітника ДАІ, котрий керує ним безпосередньо, визначаючи швидкість, об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо. Фіксація не відповідає вимогам закону.

Стверджував, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 17.09.2015 року серії ПС2 №134314 є незаконною та підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Просив скасувати постанову інспектора ДПС роти ДПС УДАІ УМВС України у Чернівецькій області ОСОБА_3 від 17.09.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення (серія ПС2 №134314).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, послався на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного штрафу може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.18 ч.1 п.2 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно з п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (міліцію).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Згідно ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів на спростування пояснень позивача відповідачем не надано, а тому суд розглядає справу в межах наданих позивачем доказів.

З досліджених у судовому засіданні письмових доказів Судом встановлено, що постановою ІДПС роти ДПС молодшого сержанта міліції ОСОБА_3 серії ПС2 №134314 від 17.09.2015 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої він керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2108», номерний знак НОМЕР_1, 17.09.2015 року, о 12.53 год. в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області, перевищив швидкість руху на 31 км/год. чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП та до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн. Швидкість руху вимірювалась приладом «ТRUKAM» №001007.

Дана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 17.09.2015 року серія АП1 №467166.

З наданої на запит суду копії свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №22-2/2495100 від 04.08.2015 року вбачається, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20», зав. №ТС001007 на підставі результатів повірки засобів вимірювальної техніки визнано придатним до застосування згідно з паспортом та нормативно-технічною документацією фірми-виробника. Гарантії допустимих похибок при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах - ± 2 км/год. в діапазоні від 2 до 200 км/год.

Сертифікат на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20», зав. №ТС001007, яким здійснювалося вимірювання швидкості, та технічний паспорт на зазначений прилад відповідачем суду не надано. Не вказано зазначених відомостей і у оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про міліцію» працівникам міліції дозволяється використовувати технічні засоби для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, лише ті, що передбачені нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.19.2. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС №111 від 27.03.2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 року за №576/16592, - працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Згідно ст.10 ЗУ «Про метрологію і метрологічну діяльність», результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики погрішностей або невизначеності вимірювань.

На вимірювання в сфері, в якій їх результати можуть бути використані як доказ в справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки повинен бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки до використання в Україні і перевірку даного типу засобів вимірювальної техніки. Про такі документи в постанові не зазначено.

Згідно ст.11 вищезгаданого Закону засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, в певних умовах їх експлуатації.

Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Враховуючи викладені обставини та досліджені в судовому засіданні докази судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ст.283 КУпАП, зокрема у ній немає відомостей про сертифікат на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20», зав. №ТС001007, яким здійснювалося вимірювання швидкості транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, та технічний паспорт на зазначений прилад. Не надано вказаного сертифікату відповідачем і на запит суду.

Крім того в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_2 відсутні докази, які б свідчили, що швидкість 91 км/год. зафіксовано в с. Заволока Сторожинецького району Чернівецької області і що на вказаному відрізку дороги встановлено обмеження швидкості 60 км/год..

Протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.251 КУпАП є лише одним із доказів, який повинен оцінюватись в сукупності з іншими доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Також відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення по справі, передбачених ст.280 КУпАП, та не наведено мотивів відхилення доводів ОСОБА_2 про те, що він встановлену швидкість руху не перевищував.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому суд вважає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням встановленого законодавством порядку.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що постанова від 17.09.2015 року винесена за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, та з грубим порушенням ст.283 КУпАП, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі ст.ст.122 ч.1, 247, 265-2, 287-289 КУпАП, керуючись ст.ст. 18, 69, 71, 87, 90, 99, 100, 128, 158-163, 167 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову інспектора ДПС роти ДПС УДАІ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3 серії ПС2 №134314 від 17.09.2015 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 255,00 гривень - визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І. В. Пилип'юк