Справа № 2а-229/09
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 р. Справа № 86905/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Богаченка С.І.

Суддів Багрія В.М. , Старунського Д.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області про зобовязання провести перерахунок та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А :

29 липня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області про перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 12 серпня 2008 року та виплату такої допомоги в подальшому, покликаючись на те, що вона має право на отримання грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2009 року в справі №2а-229/09 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області про перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржила ОСОБА_1. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та винести нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що, відповідно до ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, а саме ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», адже вона перебуває на обліку як незастрахована в системі загальнообовязкового державного страхування. Тому, вважає, що суд першої інстанції не застосувавши вищенаведені норми матеріального права, неправильно вирішив справу, у звязку з чим постанова підлягає скасуванню.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову за 2008 рік та у виплаті такої допомоги в подальшому, суд першої інстанції виходив з наступного. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року внесено зміни до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», згідно яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Отже, вказаним Законом врегульовано питання розміру виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і внесені зміни не розглядались щодо їх не конституційності.

Безспірно встановлено, що позивач є матірю, яка здійснює догляд за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-6 (далі Закон № 107-6) затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 01 січня-526 грн., з 01 квітня 538 грн., з 01 липня 540 грн., а згідно пункту 23 розділу ІІ цього Закону, внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», зокрема, ч.1 ст.15 вказаного Закону передбачає, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Крім цього, згідно п.3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. .

Окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема, п.п.1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ вказаного Закону були предметом розгляду Конституційного Суду України щодо невідповідності Конституції України по справі №1-28/2008 за конституційним поданням 101 народного депутата України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року по справі №1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст.67 розділу І, пункти 2-4, 6-8, 10-18, підпункт 7 пункту 19, пункти 20-22, 24-34, підпункти 1-6, 8-12 пункту 35, пункти 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, положення пункту 23 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не були предметом розгляду Конституційного Суду України, не визнані неконституційними, відповідно є чинними та підлягають застосуванню.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що у 2008 році Управлінням праці та соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області вірно проведено нарахування та виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Необґрунтованою є вимога у подальшому здійснювати нарахування та виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки така вимога стосується правовідносин, що виникатимуть в майбутньому, щодо обставин, які фактично не настали, та не засвідчують про порушення права позивача, а регулювання цих правовідносин здійснюватиметься діючими на той час нормативними актами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати їй недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною за період з 12 серпня 2008 року та щодо виплати такої допомоги в подальшому та правомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст.197, ч.1 п.1 ст. 198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2009 року в справі №2а-229/09 без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя < підпис >ОСОБА_3
Судді< підпис > < підпис > ОСОБА_4 ОСОБА_5

< Текст >