Справа № 2а-785/10
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 17954/10

04.10.10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспетора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Луцька ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2009 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови серії АС № 012647 від 14.08.2009 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що пішоходи розпочали переходити дорогу на пішохідному переході по проїзній частині зустрічного напряму, а тому ніякої небезпеки в розумінні п. 18.1 ПДР позивач їм не створив, оскільки рухався в цей час по проїзній частині, вільній від пішоходів. Позивач вважає, що ПДР не зобов»язують його зупинятись на пішохідному переході чи перед ним, та пропускати пішоходів, чекаючи поки вони перейдуть всі проїзні частини дороги. На думку позивача, інспектор ДПС не навів доказів та не відобразив у протоколі пояснень пішоходів про те, що їм дійсно була створена перешкода для руху.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2010 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспетора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Луцька ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративне стягнення накладено в межах наданих повноважень посадовій особі підрозділу ДАІ МВС України, яка є суб»єктом владних повноважень, під час виконання нею службових обов»язків, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглянута у необхідний строк, а тому відсутні підстави для задоволення позову та скасування постанови.

Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також обставини, викладені у позовній заяві.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2009 року стосовно позивача було винесено постанову серії АС № 012647 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у зв»язку з порушенням п.18.1 ПДР України.

За порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у вигляді штрафу в сумі 260 грн.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи /а.с.4/, інспетором ДПС ВДАІ з обслуговування м. Луцька ОСОБА_2 відносно позивача було складено постанову про адміністративне правопорушення за порушення правил проїзду нерегульованого пішохідного переходу, а саме порушення п.18.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Згідно вказаного пункту водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Враховуючи всі докази в сукупності, всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно встановлено вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

Доводи позивача стосовно того, що ПДР не зобов»язують його зупинятись на пішохідному переході та пропускати пішоходів, які переходять зустрічну проїзну частину дороги до уваги колегії суддів не приймаються. Оскільки норма п.18.1 ПДР є імперативною і позивач, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зобов»язаний був дотриматись її вимог, зменшити швидкість і зупинитись.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при правильно встановлених обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2009 року у справі № 2а-785/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я. Олендер

суддя В.З. Улицький