Справа № 817/2830/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2830/15

22 жовтня 2015 року 12год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача1: ОСОБА_1. В.Ю., представник ОСОБА_2,

позивача2: не прибув,

позивача3: не прибула,

відповідача: не прибула,

третьої особи: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс"
про визнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2015 року №22047192.

Позивач 1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду на їх обґрунтування, що 17.03.2008 року між нею та ВАТ "Сведбанк" укладено кредитний договір, на забезпечення виконання якого передано в іпотеку квартиру за адресою АДРЕСА_1, що належала на праві спільної сумісної власності позивачам. Позивач 1 зазначила, що банком відступлено ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" право вимоги за даним договором і внаслідок невиконання його умов товариство звернулось до нотаріуса, як до державного реєстратора, із заявою про реєстрацію права власності на цей об'єкт нерухомого майна, за наслідками розгляду якої прийнято оспорюване рішення. Позивач 1 вказала, що вимога про усунення порушень позивачам не надсилалась, а вартість квартири є вищою від суми заборгованості за кредитним договором.

Просить позов задовольнити повністю.

Позивачі 2, 3 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачем подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що діючи як державний реєстратор прийняла оспорюване рішення, яке вважає у повній мірі законними та обґрунтованим. Вказує, що попри вимоги законодавства щодо одночасності вчинення нотаріусом реєстраційної та нотаріальної дій, у даному випадку нею було проведено державну реєстрацію похідного від права власності права права іпотеки, тому вважає, що норми закону нею не порушено.

Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не прибула з причин, які не визнаються поважними, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що діючи в межах та на підставі Закону України "Про іпотеку", ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулась до позивачів із вимогою про усунення порушень кредитного договору, за наслідками невиконання якої, на підставі застереження, викладеного у договорі іпотеки, зареєструвала перехід права власності на предмет іпотеки - квартиру за адресою АДРЕСА_1. Вважає оспорюване рішення таким, що прийнято відповідачем правомірно, а вимоги позивачів - безпідставними та необґрунтованими.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності позивачів 2, 3, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення позивача 1, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належав на праві спільної сумісної власності об'єкт нерухомого майна - квартира площею 59,7 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Рівненської міської Ради народних депутатів 30.08.1996 року (а.с. 9).

17.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір №1701/0308/88-022, предметом якого стало надання кредиту в розмірі 30000,00 дол. США на строк до 16.03.2018 року (а.с. 10-12).

17.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець), ОСОБА_3, ОСОБА_4 (Іпотекодавці, Майнові поручителі) було укладено договір №1701/0308/88-022-Z-1, предметом якого стала передача в іпотеку об'єкту нерухомого майна - квартири площею 59,7 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 17.03.2008 року №1701/0308/88-022 (а.с. 13-14).

28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (Банк) та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Фактор) було укладено договір №15, предметом якого стало відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених в реєстрі, в тому числі за кредитним договором від 17.03.2008 року №1701/0308/88-022, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 80-94).

28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (Первісний іпотекодержатель) та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Новий іпотекодержатель) було укладено договір, предметом якого стало відступлення права вимоги за договорами іпотеки, зазначених в реєстрі, в тому числі за договором іпотеки від 17.03.2008 року №1701/0308/88-022-Z-1, укладеним з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 95-96).

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 було направлено вимоги про усунення порушень умов кредитного договору від 17.03.2008 року №1701/0308/88-022 шляхом погашення упродовж 30 днів заборгованості за кредитом у сумі 144565,23 грн. за основним платежем та 248163,49 грн. за відсотками за користування кредитом, підписані уповноваженою особою ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" ОСОБА_7, відправлені рекомендованим поштовим відправленням, відправником у яких вказано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, датовані 28.04.2015 року (а.с. 105-108).

12.06.2015 року уповноважена особа ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру площею 59,7 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 109).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2015 року №22047192 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна квартиру площею 59,7 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", (а.с. 112).

Про дану реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис від 12.06.2015 року №10023965, про що власнику видано відповідний витяг (а.с. 113).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом

Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом частини 9 статті 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у нього лише у результаті здійснення нотаріальних дій, реалізуються одночасно з їх вчиненням та виключно за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав фізичних і юридичних осіб на нерухоме майно.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (надалі - Закон України №898-IV), у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України №898-IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України №898-IV передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Матеріалами справи підтверджується, що у підпункті 12.3 пункту 12 договору іпотеки від 17.03.2008 року №1701/0308/88-022-Z-1 сторонами погоджено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя, в тому числі, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене у пп. 12.3.1 та пп. 12.3.2 цього пункту.

Підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 даного договору визначено, що договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Як вбачається з наданих відповідачем матеріалів реєстраційної справи, підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на об'єкт нерухомого майна - квартиру площею 59,7 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 та прийняття оспорюваного рішення 12.06.2015 року №22047192 був саме договір іпотеки від 17.03.2008 року №1701/0308/88-022-Z-1 (а.с. 115).

Поряд з цим, жодна нотаріальна дія з даним об'єктом нерухомого майна у порядку, встановленому абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV, під час здійснення державної реєстрації вказаного речового права відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась, що також визнається ним самим у запереченнях на адміністративний позов.

Попри те, що у матеріалах справи наявна копія ухвали Рівненського міського суду від 31.08.2015 року про відкриття провадження у справі №569/12118/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судом досліджено, що жодні виконавчі написи відповідачем не вчинялись. Крім того, вказані обставини також підтверджуються зі змісту позовної заяви, поданої в межах справи №569/12118/15-ц, з якої вбачається, що предметом оскарження в межах даної цивільної справи, фактично, є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2015 року №22047192 (а.с. 128-130, 172).

Таким чином, відповідач прийняла оспорюване рішення з виходом за межі повноважень, визначених Законом України №1952-IV та Порядком, у спосіб не передбачений законом.

Суд відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що право іпотеки є похідним від права власності на нерухоме майно та за змістом абз. 2 ст. 4 Закону України №1952-IV може проводитись окремо від вчинення нотаріальної дії, після реєстрації права власності.

Відповідно до ст. 4 Закону України №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1)право власності на нерухоме майно;

2)право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3)інші речові права відповідно до закону;

4)податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтями 4-1, 4-2 цього Закону.

Згідно з абз. 6 п. 4 Порядку, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно відповідно до вимог цього Порядку, крім випадків, коли державна реєстрація речового права, що є похідним від права власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності, а також коли державна реєстрація права власності проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Суд зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 37 Закону України №898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається саме шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на останній. Крім того, відповідачем було проведено державну реєстрацію безпосередньо права власності на нерухоме майно, а не лише права іпотеки, як він стверджує, що спростовується матеріалами реєстраційної справи (а.с. 61-115).

Тому, має місце невірне застосування відповідачем наведених норм законодавства.

Пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Отже, обов'язок з надіслання вимоги про усунення порушень може вважатися виконаним іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання ним цієї вимоги.

Судом досліджено, що вимоги про усунення порушень кредитного договору від 17.03.2008 року №1701/0308/88-022, були підписані уповноваженою особою ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" ОСОБА_7, проте направлені ОСОБА_1 - 29.04.2015 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - 30.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленнями про вручення, які не вручені останнім та повернуті за закінченням терміну зберігання (а.с. 105-108).

Пунктом 3 глави 20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, встановлено, що нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам на підставі усного звернення заінтересованих осіб (п. 1.1). Заяви подаються нотаріусу належним чином оформлені і не менше ніж у двох примірниках, один з яких пересилається поштою зі зворотним повідомленням або особисто передається адресатам під розписку (п. 3.1). На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви (п. 4.1). Передача заяви і видача свідоцтва про передачу заяви є самостійними нотаріальними діями і реєструються в реєстрі нотаріальних дій під окремими номерами (п. 4.3).

У матеріалах справи відсутні докази реєстрації в реєстрі нотаріальних дій вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від імені ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" передачі вимоги про усунення порушень від 28.04.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Таким чином, враховуючи ту обставину, що вимога про усунення порушень не була направлена іпотекодавцям безпосередньо іпотекодержателем, а також не була отримана ними у встановленому порядку, відповідачем під час прийняття оспорюваного рішення не дотримано вимоги пункту 46 Порядку в частині отримання завіреної копії письмової вимоги про усунення порушень та доказів завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцями такої письмової вимоги іпотекодержателя.

Крім того, Порядком взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, що затверджений Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №534/23066, визначено процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають, в тому числі, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 3 п. 1).

У пунктах 3-4 даного Порядку закріплено, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус, який прийняв заяву, забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Міністерства юстиції України.

За змістом абзаців 9-11 пункту 1 цього Порядку, його дія не поширюється на випадки подання заяв щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та державної реєстрації права власності на нерухоме майно одночасно із заявами щодо державної реєстрації похідних від права власності речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Водночас, в силу вимог абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України №1952-IV, державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки відповідачем, як державним реєстратором, проведено державну реєстрацію переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя, на спірні правовідносини поширюються положення даного Порядку.

Тому, суд вважає, що відповідач приймаючи оспорюване рішення також не врахувала положення цього Порядку, у зв'язку з чим здійснила вихід за межі власних повноважень.

За наведених обставин, висновки відповідача, покладені в основу прийняття оспорюваного рішення, не знаходять свого підтвердження належними і допустимими доказами, відтак є безпідставними та необґрунтованими, а рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 12.06.2015 року №22047192 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна квартиру площею 59,7 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" підлягає визнанню протиправним та скасуванню судом.

Позовні вимоги слід задовольнити повністю.

За змістом статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 12.06.2015 року індексний №22047192 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким проведено реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс".

Присудити на користь позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.