Справа № 17382/10/9104
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2010 р. Справа № 17382/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Носа С.П.

при секретарі судового засідання Букавин М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснина» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.02.2010р. про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснина» до Державної податкової інспекції у Тисменицькому районі Івано-Франківської обл. про визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 02.02.2010р. відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_1/ «Соснина» про забезпечення позову в справі за його позовом до Державної податкової інспекції /ДПІ/ у Тисменицькому районі Івано-Франківської обл. про визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (а.с.6).

Не погодившись із винесеною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 «Соснина», який покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову ухвалу, якою з метою забезпечення позову зупинити дію рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (а.с.9).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що незважаючи на оскарження позивачем рішення ДПІ у Тисменицькому районі Івано-Франківської обл. про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податковим органом вживаються заходи з примусового стягнення грошових коштів на підставі оспорюваного рішення; також відповідачем неправомірно стягується сума штрафних санкцій (пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності) шляхом виставлення податкових вимог, оскільки спірні правовідносини не регулюються приписами Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», через що перша і друга податкові вимоги є неправомірними.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Як слідує із заявленого позову, ОСОБА_1 «Соснина» звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати прийняте ДПІ у Тисменицькому районі Івано-Франківської обл. рішення № 000006220 від 17.07.2009р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій (а.с.1-4).

Під час розгляду справи позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення з ОСОБА_1 «Соснина» суми пені відповідно до рішення № 000006220 від 17.07.2009р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій (а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні заявленого клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду справи не встановлено очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі (а.с.6).

Враховуючи в сукупності обставини справи, колегія суддів приходить до переконливого висновку про обґрунтованість та правильність відмови суду у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову і дотримання судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали вимог ст.117, 118 КАС України.

Наведений висновок обґрунтовується наступним.

Приймаючи рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Зокрема, доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову полягають в тому, що незважаючи на оскарження рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податковим органом з порушенням вимог Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» проводиться процедура примусового стягнення податкового боргу, до якого включено й суму нарахованої пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено процедури апеляційного узгодження рішення податкового органу, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності; також вказана пеня не є являється податковим боргом.

За таких обставин у разі несплати платником податків нарахованої пені у строки, визначені в рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податковий орган вправі звернутися до суду із позовом про стягнення такої в примусовому порядку.

Таким чином, оскарження рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій не зупиняє дію такого, через що наведений спір не позбавляє можливості податкового органу вживати передбачені законом заходи для нарахування вказаної пені.

При цьому, порушення Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на які вказує заявник, виходять за межі розглядуваного позову, такі можуть вирішуватися судом лише в разі оскарження податкових вимог тощо.

Із змісту вимог ст.117 КАС України слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо повязаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у звязку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

З урахуванням наведеного, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення з ОСОБА_1 «Соснина» суми пені відповідно до рішення № 000006220 від 17.07.2009р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій, не відповідають вимогам закону, реалізація останніх призведе до унеможливлення виконання податковим органом своїх повноважень, що є неприпустимим.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Додатково колегія суддів враховує, що у поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду та вжити заходи забезпечення адміністративного позову (зупинити дію рішення № 000006220 від 17.07.2009р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій), які є відмінними від зазначених у клопотанні, поданому суду першої інстанції (заборонити відповідачу вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення суми пені відповідно до рішення № 000006220 від 17.07.2009р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали суду, а тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснина» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.02.2010р. про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову в справі № 2а-2885/09/0970 - залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Шавель Р.М.

Судді Ліщинський А.М. , Нос С.П.

< Текст >