Справа № 2а-5339/10
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"04" жовтня 2011 р. Справа № 2а-5339/10

номер рядка статистичного звіту 8.2.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Лабунської Ю.В. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" липня 2011 р. у справі № 2а-5339/10 за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "СТС-Конструкція" до ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 липня 2011 року позовні вимоги задоволені.

Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 04 грудня 2009 року № /0, № /0, № /0.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 МДПІ Житомирської області , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Апелянти зазначають, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, а надані для перевірки первинні документи складені з порушенням норм п. 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що контролюючим органом проведено планову виїзну перевірку ТОВ "СТС-Конструкція" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.09.2006 року по 30.06.2009 року, за результатами якої складено акт № 106-23/035-34534654 від 26.11.2009 року. В акті перевірки зафіксовано порушення з боку товариства вимог п. п. 4.1.1 п. 4.1 статті 4, п. 5.1 статті 5, п. п. 8.2.1 п. 8.2, п. п. 8.4.1 п. 8.4 статті 8, п. п. 11.2.1, п. п. 11.2.3 п. 11.2 статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено значення податку на прибуток підприємства на суму 1169452,00 грн.; п. 4.1 статті 4, п. п. 7.3.1 п. 7.3, п. п. 7.4.4, п. п. 7.4.5 п. 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого встановлено його заниження на суму 184787,00 грн. та статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині надходження товарів по імпортному контракту з порушенням законодавчо визначених термінів.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.12.2009 року № /0, яким товариству визначено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1535225,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 1169452,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 365773,00 грн.; № /0, згідно якого товариству визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 277181,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 184787,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 92394,00 грн. та № /0, відповідно до якого товариству нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 26045,25 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення № /0 щодо завищення позивачем податкового кредиту на суму 8333,33 грн., суд дійшов обгрунтованого висновку, що господарська операція між ТОВ "СТС-Конструкція" та ВАТ " Укрпромтеплиця" підтверджується податковою накладною, а твердження контролюючого органу, що ТОВ "СТС-Конструкція" до складу податкового кредиту включено суму ПДВ по контрагенту ВАТ "Укрпромтеплиця" у сумі 8333,33 грн. за придбання товарно-матеріальних цінностей (будівельні матеріали). Включення даного податку до складу податкового кредиту не підтверджено податковими накладними, в результаті чого ТОВ "СТС-Конструкція" завищено податковий кредит, не відповідає нормам Закону України "Про податок на додану вартість".

Зокрема, суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду є податковим кредитом.

Згідно із підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу основних фондів чи нематеріальних активів), що підлягають амортизації.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього Закону встановлено, що не дозволяється включати до податкового кредиту будь-які витрати по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актами прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

За змістом підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 вказаного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунку з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства суд дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку єдиними та достатніми підставами для формування податкового кредиту є наявність податкової накладної, що засвідчує факт сплати отримувачем товару (робіт, послуг) їх вартості з урахуванням податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що господарська операція між ТОВ "СТС Конструкція" та ВАТ "Укрпромтеплиця" підтверджується податковою накладною № 191 12.10.2006 року, копія якої є у матеріалах справи, а тому позивач мав право включити суму ПДВ в розмірі 8333,33 грн. до складу податкового кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення № /0 щодо заниження валових витрат, отриманих позивачем за договором фінансової допомоги, суд дійшов висновку, що актом перевірки встановлено, що 18.06.07 року між ТОВ "СТС-Конструкція" та ТОВ "Сучасні технології будівництва" укладено договір про надання фінансової допомоги № 6/18, згідно якого ТОВ "СТС-Конструкція" отримано фінансову допомогу у сумі 100000,00 грн. Проведення зазначеної операції підтверджуються банківською випискою від 22.10.2007 року.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.22.2 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Згідно із п. 1.22.1 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", безповоротною фінансовою допомогою визнається сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Підпункт 4.1.6 п. 4.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлює, що валовий дохід включає суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Як виняток з правила, визначеного цим абзацом, операції з отримання (надання) фінансової допомоги між платником податку та його філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, розташованими на території України, не призводять до зміни їх валових витрат або валових доходів.

Виходячи із зазначених приписів закону, суд правильно зазначив, що податковими наслідками для позичальника, який перебуває на загальній системі оподаткування та отримав поворотну фінансову допомогу від контрагента, який також перебуває на загальній системі оподаткування, та не повернув допомогу у звітному періоді є наступні. Платник не відображує одержання або повернення фінансової допомоги у податковому обліку, але включає до валового доходу як безповоротну фінансову допомогу суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Натомість, оскільки обидві сторони договору про надання повторної фінансової допомоги перебувають на загальній системі, оподаткування, висновок відповідача про необхідність віднесення всієї суми фінансової допомоги у сумі 100000,00 грн. до валових доходів відповідного періоду є безпідставним.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконними зменшення податкового кредиту та виключення із складу валових витрат за надані інформаційно-консультативних послуг на суму 187822 грн. , суд встановив, що згідно акту перевірки вбачається, що у перевіряємому періоді між позивачем та контрагентами ТОВ "СТС-Сервіс", ТОВ "Сучасні технології будівництва" укладалися договори про надання інформаційно-консультаційних послуг по підготовці цін на будівельні матеріали та їх асортимент у Житомирській області, пошук замовників на будівництво нежилих об'єктів нерухомості, консультування щодо укладення угод з потенційними замовниками на будівництво нежитлових об'єктів нерухомості. Загальна вартість зазначених послуг становила 187822,00 грн. За договором ТОВ "СТС-Конструкція" проведено розрахунки та віднесено вартість наданих послуг за перевіряємий період на валові витрати (на підставі п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Відповідачем зазначено, що ТОВ "СТС-Конструкція" безпідставно віднесено до валових витрат вартість наданих послуг виходячи із того, що проведення даної господарської операції здійснено з порушенням вимог п. 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", а саме: акти приймання результатів робіт не містять необхідної інформації про характер наданих послуг, конкретизації об'єктів виконаних послуг, результати виконаних робіт в кількості та грошової оцінки. У зв'язку з чим, на думку відповідача, акти приймання робіт не мають юридичної сили та не можуть підтверджувати факт здійснення господарської операції.

Також, відповідач посилається на те, що до договорів не додається звіт про надані інформаційно-консультаційні послуги; крім того на протязі 2007 - 2008 років ТОВ "СТС-Конструкція" не закупило жодних будівельних матеріалів, не вироблено та не виконано жодного будівництва нежитлових об'єктів. Відповідач вважає, що надані під час проведення перевірки акти приймання-передачі наданих послуг не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", не відповідають визначенню первинного документу, тому не мають юридичної сили.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з таким висновком податкового органу з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу (валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно із п. п. 5.2.1 п. 5.2 статті 5 Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.8 цієї статті.

Отже, дана правова норма визначає, що до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Абзац 4п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону встановлює, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, діючим законодавством не встановлено конкретного переліку документів для підтвердження витрат на інформаційно-консультаційні послуги.

Отже, на підтвердження включення зазначених витрат до валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тобто документи, що підтверджують факт отримання інформаційно-консультаційних послуг від іншої особи.

Судом першої інстанції досліджені в судовому засіданні документи, які підтверджують факт отримання позивачем інформаційно-консультаційних послуг і дана належна їх правова оцінка.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що із змісту складених сторонами первинних документів, останні повністю відповідають вимогам законодавства, зокрема, містять назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо завищення валових витрат позивача по оренді автотранспорту від ТОВ " Сучасні технології будівництва" в сумі 595467 грн. судом першої інстанції зазначено, що відповідно до ч. 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У зв'язку з цим віднесення витрат по оренді автомобіля до складу валових, які підтверджуються первинними документами, в яких наявні всі необхідні реквізити є правомірним.

Крім того, згідно із п. 5.11 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Водночас, стаття 204 Цивільного кодексу України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу приписів ст. 228 ЦК України та ст. 208 ГК України, встановлення юридичного факту укладення правочину, що порушує публічний порядок, тобто вчинення його з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства належить до виключної компетенції суду. Натомість, Законом України "Про державну податкову службу", іншими законодавчими актами, що визначають права органу державної податкової служби, не надано контролюючому органу права кваліфікувати правочин, як такий, що порушує публічний порядок із застосуванням певних правових наслідків.

Використання орендованого автотранспорту у власній господарській діяльності підтверджується Договором підряду № 001/08 від 01.01.2008 року між ТОВ "СТС - Сервіс" (Замовник) та ТОВ "СТС-Конструкція" (Підрядник), договором оренди із переліком орендованих транспортних засобів. Факт передачі транспортних засобів підтверджується актом прийому-передачі, на виконання договору складені шляхові листи, що свідчать про переміщення автотранспорту.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ "СТС-Конструкція" правомірно включило до валових витрат за період з вересня по листопад 2008 року витрати на оренду транспорту на загальну суму 595467,00 грн., а отже постанова суду в цієї частині є законною.

Щодо завищення валових витрат з придбання основних засобів та авансових платежів у розмірі 3495633 грн.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом під час перевірки встановлено, що ТОВ «СТС - конструкція» на порушення вимог п. 5.1. ст.5, п.п.8.2.1. п.8.2., п.п. 8.4.1. п.8.4. ст.8 та п.п.11.2.1., п.п. 11.2.3. п. 11.2. ст..11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» зависило валові витрати за період з 28.09.2006 року по 30.06.2009 року у розмірі 3 495 633 грн. в зв'язку із придбанням основних засобів, що підлягає монтажу в процесі будівництва та авансові платежі для фінансування вказаного будівництва, а саме ТОВ «СТС- КОНСТРУКЦІЯ» віднесено на валові витрати в перевіряємому періоді: витрати за контрактом на поставку обладнання №2903/2007 від 28.03.2007 р., укладеного з нерезидентом " HARBIN SINAI CNC» на суму 1 289 750, 00 грн.; надані ТОВ "Артлоджик" транспортні послуги по перевезенню обладнання на суму 113 583, 33 грн., 60 150 грн.; відповідно оплата за будівельно-монтажні роботи, виконані ТОВ «Артвіль» в сумі 1038833 грн.; авансовані платежі за будівельно-монтажні роботи ТОВ «С.Дж.Р.Груп» на суму 504609 грн., ТОВ «СТС-Сервис» на суму 268 375 грн.

ДПІ вказує, що збільшення валових витрат здійснено з порушенням вимог « Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов»зань і господарських операцій підприємств і операцій», затвердженої наказом Міністерства фінансів від 21.12.99 р. за № 893/4186, згідно якої витрати, пов'язані із придбанням основних засобів повинні відноситися на збільшення балансової вартості основних фондів та підлягають амортизації.

Однак з таким висновком контролюючого органу неможливо погодитися, враховуючи наступне.

Згідно п. 8.2.1. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

В ході повторної перевірки, за наслідками якої складено акт від 02.09.2010 року № 178 -23/035-34534654 встановлено наступне.

До позапланової перевірки надано контракт від 09.10.2007 року № 418/07 на поставку обладнання, відповідно до якого Харбінське НТП ЗАО «СиХай» (Продавець) продає, а ТОВ «СТС-Конструкція» (Покупець) придбає технологічну лінію по заготовленню двотаврових балок загальною вартістю 200 000 доларів США.

Факт поставки обладнання підтверджується ВМД 101000016/9/000177 від 15.04.2009 року, відправник Харбинське НТП ЗАО «СиХай» КНР, одержувач: ТОВ «СТС-конструкція» Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Котовського, 35.

Умовами Контракту передбачені роботи по монтажу та випробуванню обладнання, також зазначено, що обладнання розміщується на виробничій території Покупця та повинне виробляти продукцію, яка відповідає українським та міжнародним стандартам, з використанням сировини, зазвичай використовуємої в Україні.

За таких обставин, ДПІ приходить до висновку, що придбане за Контрактом обладнання повинне обліковуватися як основний засіб із відповідними податковими наслідками.

Крім того, в акті повторної перевірки від 2.09.2010 р. № 178-23/035-34534654 / т.3 а.с.125-176/ ДПІ зазначає розходження у даних бухгалтерського обліку за рахунком 15 «Капітальні інвестиції» та рахунком 28 «Товари» на час проведення планової перевірки, та на час проведення повторної позапланової перевірки. З бухгалтерських даних контролюючий орган вбачав, що на час проведення планової перевірки технологічна лінія обліковувалася за даними бухгалтерського обліку як основний засіб, а на час проведення повторної позапланової перевірки - як товари. Щодо зазначених розходжень колегія суддів встановила наступне. Підставою для укладення ТОВ «СТС - Конструкція» Контракту від 09.10.2007 № 418/07 на поставку обладнання з Харбінським НТП ЗАО «СиХай» є намір наступного його відчуження згідно Договору купівлі-продажу основних засобів № СТ-0000022 від 15.01.2009 року, укладеного між ТОВ «СТС - Конструкція» (Продавець) та ТОВ «Сучасні технології будівництва» (Покупець).

Згідно вказаного Договору купівлі-продажу позивачем проведено відвантаження обладнання Покупцю, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 12.06.2009 року (Додаток № 1 до Договору), видатковою накладною № СТ-000172 від 12.06.2009 року. Між сторонами договору проведені взаєморозрахунки, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні та приєднаними до матеріалів справи документами банківськими виписками та податковими накладними.

Згідно пояснень представника позивача в суді першої інстанції на час проведення перевірки керівником підприємства допущена помилку у відображенні операцій у бухгалтерському обліку, натомість на час повторної перевірки зазначені помилки були виправлені і дані бухгалтерського обліку повністю відображали сутність вищевказаних операцій, про що свідчить акт від 02.09.2010 року № 178-23/035-34534654.

Таким чином, придбані, як вважає контролюючий орган, «основні засоби» за контрактом № 2903/2007 від 28.03.2007 р. є товаром, що підтверджується первинними документами і відображено у скоригованих даних бухгалтерського обліку підприємства.

З цієї ж причини товариство не мало підстав для віднесення на збільшення балансової вартості обладнання витрат, пов'язаних з його перевезенням.

Щодо висновків контролюючого органу про необхідність віднесення авансових платежів за будівельно-монтажні роботи на збільшення балансової вартості основних фондів.

У своїх висновках податковий орган посилається на те, що збільшення валових витрат здійснено з порушенням вимог «Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств та організацій», затвердженої наказом міністерства фінансів від 21.12.99 р. за № 893/4186, згідно якої авансові платежі для фінансування будівництва повинні відноситься на збільшення балансової вартості основних фондів та підлягають амортизації.

Також згідно висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, позивач обліковував витрати по будівництву об'єктів на рахунку 23.1. «Виробництво будівельно-монтажних робіт» та в порушення п.п. 5.3.2. п. 5.3. ст. 5 Закону № 334/94-ВР відніс зазначені витрати до складу валових витрат. На думку відповідача, зазначені витрати понесені позивачем у зв'язку з будівництвом основних фондів, а не товару, призначеного для продажу, що на підставі п.п. 5.3. ст. 5 Закону № 334 94-ВР позбавляє права позивача відносити їх до складу витрат, та повинні бути обліковані на субрахунку 151 «Капітальне будівництво» рахунку 15 « Капітальні інвестиції». Зазначених висновків відповідач дійшов на припущеннях про будівництво позивачем об'єктів для власних потреб з метою створення основних фондів.

Зазначені висновки податкового органу спростовуються наступним.

1.01.2009 року між ТОВ «Сучасні технології будівництва» (Замовник) та ТОВ « СТС-- Конструкція» (Підрядник) укладено Договір підряду, згідно якого Підрядник власними силами, або із залученням субпідрядних організацій виконає ряд робіт на будівельному майданчику складського комплексу «Омега» м. Бровари Київської області.

З метою виконання зазначеного договору ТОВ «СТС - Конструкція» було залучено субпідрядні організації.

Так, 02.03.2009 року між ТОВ «Артвіль» (Виконавець) та ТОВ «СТС-Конструкція» (замовник) укладено Договір № 1к-03 09, відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи по розробці, плануванню та навантаженню ґрунту та надання інших будівельних послуг, в т.ч. надання будівельної техніки. З урахуванням додаткової угоди № 1 до договору № 1к-03 09 від 10.03.2009 року роботи виконуються на об'єкті, розташованому за адресою: «ОМЕГА», Броварське шосе м. Київ. Роботи, які виконуються на об'єкті, проводяться на виконання цього договору та договору підряду від 1.01.2009 р. між ТОВ «Сучасні технології будівництва» та ТОВ «СТС-Конструкція».

На підставі зазначеного договору сторонами складено форми КБ-2в, ф. КБ-3 за березень 2009 року.

Замовником перераховано оплату за Договором № 1к-03/09 від 02.03.2009 року на суму 596 600, 00 грн.:

200 000, 00 грн.. що підтверджується банківською випискою від 15.04.2009 року;

30 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 12.05.2009 року;

30 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 13.05.2009 року;

332 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 25.05.2009 року;

4 600, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 10.06.2009 року.

Також 01.04.2009 року між ТОВ «Артвіль» (Виконавець) та ТОВ «СТС- Конструкція» (Замовник) укладено Договір № 1к-04/09, відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання виконати комплекс будівельних робіт по влаштуванню промислових полів. З урахуванням Додаткової угоди № 1 до Договору № 1к-04/09 від 10.04.2009 року роботи виконуються на об'єкті, розташованому за адресою: «ОМЕГА», Броварське шосе м. Київ. Роботи, які виконуються на об'єкті, проводяться на виконання вказаного договору та договору підряду від 01.01.2009 року між ТОВ «Сучасні технології будівництва» та ТОВ «СТС-Конструкція».

На підставі зазначеного договору сторонами складено акт форми КБ-2в, ф. КБ-3 за травень 2009 року.

Замовником перераховано оплату за Договором № Ік-04/09 від 01.04.2009 року загалом на суму 650 000, 00 грн.:

500 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 07.04.2009 року;

50 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 13.04.2009 року;

100 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 07.04.2009 року.

25.05.2009 року між ТОВ «С.Дж.Р.Груп» (Виконавець) та ТОВ «СТС-Конструкція» (замовник) укладено Договір № 25/05-БМР, відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання виконати комплекс будівельно-монтажних робіт. З урахуванням Додаткової угоди № 1 до Договору № 25/05-БМР від 05.06.2009 року роботи виконуються на об'єкті, розташованому за адресою: «ОМЕГА», Броварське шосе м. Київ. Роботи, які виконуються на об'єкті, проводяться на виконання цього договору та договору підряду від 01.01.2009 року між ТОВ «Сучасні технології будівництва» та ТОВ «СТС-Конструкція».

У зв'язку із наявністю недоліків виконаних робіт, акти виконаних робіт у періоді, що перевірявся, підписані не були. Замовником перераховано оплату за Договором № 25/05-БМР від 25.05.2009 року на суму 900 000, 00 грн.:

700 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 12.06.2009 року;

200 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 19.06.2009 року.

Як вбачається із змісту укладених договорів із субпідрядними організаціями роботи виконувалися для Замовника - ТОВ «Сучасні технології будівництва», а не для власних потреб з метою створення основних фондів, що спростовує висновки податкового органу. Колегія суддів встановила, що в акті перевірки податковим органом вказані недостовірні дані. Так, за наслідками планової перевірки в акті № 106-23/035-34534654 від 26.11.2009 ДПІ встановлено, що попередню оплату за будівельно-монтажні роботи, надані ТОВ «Артвіль» на суму 1 038 833 грн. Вказані дані підтверджуються первинними документами (банківськими виписками), з яких вбачається оплата за будівельні роботи загалом на суму 1 246 600, 00 грн. (в т.ч. ПДВ 207 766, 66 грн.). Авансовані платежі за будівельно-монтажні роботи ТОВ «С.Дж.Р.Груп» на суму 504 609, 00 грн. Водночас, з первинних документів (банківських виписок) вбачається оплата за будівельні роботи загалом на суму 900 000 грн. (в т.ч. ПДВ 150 000, 00 грн.). Авансовані платежі за будівельно-монтажні роботи ТОВ «СТС-Сервис» на суму 268 375, 00 грн. Однак, вказані висновки є безпідставними, оскільки у перевіряємому періоді позивач не здійснював оплат на користь ТОВ «СТС-Сервіс» за будівельно-монтажні роботи. Зазначене підтверджується тим, що при повторному дослідженні документів за наслідками проведення позапланової перевірки в акті від 02.09.2010 року № 178-23/035-34534654 ДПІ не посилається на наявність або відсутність зазначених документів.

З врахуванням викладеного, постанова суду в цієї частині є законною та обґрунтованою.

Скасовуючи податкове повідомлення - рішення № /0 в частині нарахування пені за порушення порядку здійснення зовнішньоекономічної діяльності, суд першої інстанції встановив, що в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що ТОВ "СТС-Конструкція" отримало від нерезидента товар з порушенням законодавчо встановлених термінів за контрактом № 2903/2007 від 28.03.2007 року.

Відповідно до повідомлення-рішення № /0 нарахована до бюджету за порушення строків надходження імпорту пеня у сумі 26045.25 грн. визначена як податкове зобов'язання, яке підлягає сплаті у 10-денний термін від дня отримання рішення відповідно до ст.4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Згідно із преамбулою Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", він є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Пункти 1.9 та 1.10 ст. 1 цього Закону встановлюють, що податкове повідомлення і податкові вимоги є письмовими повідомленнями та вимогами контролюючих та податкових органів про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання або погасити суму податкового боргу.

Ці форми актів ненормативного характеру можуть застосовуватись лише щодо обов'язків зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Вичерпний перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) визначено у ст. ст. 14 та 15 Закону України "Про систему оподаткування".

У цих статтях пеня за порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не передбачена як один із видів податків або зборів. Тому обов'язок резидента зі сплати пені за порушення ним термінів, передбачених статтями 1 та 2 Закону не належить до категорії податкового зобов'язання або податкового боргу.

Таким чином, податковий орган, в даному випадку повинен був виносити рішення про застосування штрафних /фінансових/ санкцій, а не податкове повідомлення-рішення.

З огляду ж на приписи частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, висновок Радомишльського районного суду Житомирської області відносно вчинення порушень податкового законодавства керівником ТОВ «СТС-Конструкція», викладених у названій постанові , не є обовязковим для вирішення даної справи.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "СТС-Конструкція" вул.Кутовського 35,м.Радомишль,Житомирська область,12200

3- відповідачу ОСОБА_2 міжрайонна державна податкова інспекція пл.Соборна 10,м.Малин,Житомирська область,11601