Справа № 815/4495/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4495/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Одеса

11 год. 55 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

при секретарі судового засідання - Лопатюк Ю.А.

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю)

представник відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю)

відповідач головний інспектор

Одеської митниці ДФС

ОСОБА_3 - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» () до Одеської митниці Державної фіскальної служби, головного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3 про скасування рішення Одеської митниці, прийняте головним інспектором Кікот Валерієм Антоновичем, про відмову у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/005099 від 14.07.2015 року, зазначене у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00041 від 14.07.2015 року, скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000019/1 від 14.07.2015 року, зобовязання Одеської митниці ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 175 216 грн. 57 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» (надалі ТОВ «Таламус-ЛТД») з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби, головного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3 про скасування рішення Одеської митниці, прийняте головним інспектором Кікот Валерієм Антоновичем, про відмову у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/005099 від 14.07.2015 року, зазначене у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00041 від 14.07.2015 року, скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000019/1 від 14.07.2015 року, зобовязання Одеської митниці ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 175 216 грн. 57 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2015 року позивачем подано митну декларацію № 500060006/2015/005099 на оформлення випуску товару «жерсті білої у рулонах» в режимі імпорт, яка була заповнена у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року. Зокрема, у графі 44 зазначеної МД та в додатку № 1 до неї (форма МД-6) були зазначені відомості про документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товару, у тому числі щодо рахунку (інвойсу), що визначає вартість товару. Проте 14.07.2015 року підприємством було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000019/1 та картку відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00041. В якості причини відмови у картці відмови було вказано, що митну вартість товару не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58, 59 Митного кодексу України. В рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач вказав, що відповідно до п. 2 ст. 58 Митного кодексу України використані декларантом відомості не підтверджені документально, та у поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. На думку позивача вказані рішення є необґрунтованими та протиправними, оскільки числове значення митної вартості товару, задеклароване позивачем, не перевірялось, у звязку з чим не доведено неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною контракту, крім того, в рішенні про коригування митної вартості товару зазначено про недоліки до змісту податних документів, які жодним чином не впливають на числове значення заявленої митної вартості товару, відтак, на думку позивача, оскаржувані рішення прийняті не на підставі чинного законодавства України, не обґрунтовано та не добросовісно.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (аркуші справи 5-11).

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією МД № 500060006/2015/005099 від 14.07.2015 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: відсутнє письмове розпорядження Консигнанта про видачу товару зі зберігання замовнику або третім особам, що передбачено умовами договору консигнації № 11/120-ТЛС від 23.11.2011 року, що може свідчити про не автентичність поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості товарів; вага та вартість товарі в інвойсі від 13.07.2015 року № TR-09/06-221 від 13.07.2015 року не відповідає вазі та вартості, які вказані у специфікації № 198 від 13.07.2015 року до контракту від 26.06.2009 року № TR-09/06. додаткових документів до митної декларації декларантом надано не було (аркуші справи 45-51).

Відповідач - інспектор Одеської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про перенесення розгляду справи до суду не надав. Письмові заперечення проти позову інспектором Одеської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3 до суду не надано (аркуш справи 62).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - Одеської митниці ДФС, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між компанією «RONBY INVEST LLP», Англія (продавець) та ТОВ «Таламус-ЛТД», Україна (покупець) укладено контракт № TR-09/06 від 26.06.2009 року, за умовами якого, продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити металопродукцію (білу жерсть електролітичного луження марки «ЭЖК по ГОСТу 13345-85» (товар) у кількості та асортименті згідно з підписаними специфікаціями (аркуші справи 19-23).

За умовами вказаного контракту, продавець взяв на себе зобовязання передати у власність ТОВ «Таламус ЛТД» металопродукцію. Згідно п.п. 4.1-4.3 контракту, останній укладений на умовах DАР ОСОБА_2 в тлумаченні цього терміну Міжнародними комерційними умовами «Інкотермс» (2010). Поставка здійснюється за реквізитами покупця, зазначеними у специфікації та вантажних інструкціях. Передача Товару здійснюється на ліцензійному складі (аркуш справи 22).

Згідно інвойсу № TR-09/06-221 від 13.07.2015 року, до поставки затверджений товар загальною вартістю 121 329,45 доларів США, ціна за 1 т 990 дол. США, умови поставки - DAP м. Одеса (аркуш справи 18, 86).

Згідно специфікації № 198 до договору № TR-09/06 від 26.06.2009 року, до поставки затверджено товар загальною вартістю 122 760,00 доларів США, вартістю за 1 т 990 доларів США, умови поставки DAP м. Одеса (аркуш справи 24).

Для здійснення митного оформлення товару (прокат плоский із нелегованої сталі марки MR, шириною 732 мм, товщиною 0,15 мм, з електролітичним покриттям оловом Е 2.8/2.8, що відповідає стандарту JIS G3303, жерсть біла ЕЖК, у рулонах, ступінь твердості Т4, відділка поверхні Bright finish, кромка відрізна, розмір: 0,15s х 732 мм (клас ІІ) 103510 кг (30 рулонів у метал. коробках які метал. ремінцем закріплені на 30 дерев. паллетах) 0,15s х 732 мм (клас І) 14200 кг (9 рулонів у див. доп) (аркуш справи 16).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів, згідно з приписами ст. 52 Митного кодексу України, здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, у відповідності до ч. 1 ст. 53 Митного Кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, перелік яких визначено ч. 2 ст. 53 вказаного Кодексу.

Відповідно до вищезазначених вимог, на підтвердження задекларованої митної вартості товару, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного Кодексу України, митному органу були надані наступні документи: Non-negotiable морський транспортний документ (морська накладна) № 014 BXEUASC від 02.07.2015 року; міжнародні автомобільні накладні (CMR) від 08.07.2015 року №№ 3446, 3446/1, 3446/2, 3446/3, 3446/4; коносамент № CNXGG068681 від 24.05.2015 року; інвойс від 13.07.2015 № TR-09/06-221; інвойс № 11/120-ТЛС-121 від 01.06.2015 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.06.2009 № TR-09/06; додаткові угоди до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11 липня 2011 № 2, від 10.06.2015 року № 12 та від 27.12.2012 року № 6; специфікація № 198 від 13.07.2015 року; декларація про походження товару № TR-09/06-221 від 13.07.2015 року та інші товарно-супровідні документи (аркуші справи 16-16зв., 56-57).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, головним інспектором Одеської митниці ДФС ОСОБА_3 було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: у наданих документах відсутнє письмове розпорядження Консигнанта про видачу товару зі зберігання замовнику або третім особам, що передбачено п. 2.15 договору консигнації № 11/120-ТЛС від 23.11.2011 року; вага та вартість товару в інвойсі № TR-09/06-221 від 13.07.2015 року не відповідає вазі та вартості, які вказані у специфікації № 198 від 13.07.2015 року; контракт який вказаний в сертифікаті ви жданий виробником не відповідає ні договору купівлі-продажу ні договору консигнації; згідно договору від 26.06.2009 року № TR-09/06 товар жерсть біла електролітичного лужіння марки ЕЖК (по ГОСТу 13345-85), а у поданий документах: інвойсі № TR-09/06-221 від 13.07.2015 року, специфікації № 198 від 13.07.2015 року та сертифікаті якості № НОМЕР_1 відсутня інформація щодо відповідності до вказаного стандарту.

На підставі ч.ч. 3, 6 ст. 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599, посадовою особою митниці висунуто вимогу про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, копію митної декларації країни відправлення, висновки експертних організацій про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та / або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару.

14.07.2015 року як зазначено у спірному рішенні, декларантом не було надано додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

За результатами проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості резервний метод, оскільки у митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів стосовно товару.

На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС ДФС митним органом було встановлено, що рівень митної вартості схожих товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим митна декларація № 500060006/2015/1526 від 16.03.2015 року, тому митна вартість за товаром № 1 визнана на рівні 1,24 доларів США за кг (замість 0,99 доларів США за кг).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, з урахуванням вище викладеного, головним інспектором Одеської митниці ДФС ОСОБА_3 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000019/1 від 14.07.2015 року (аркуші справи 62-63).

На підставі зазначеного, позивачем було здійснено митне оформлення ввезеного згідно поданих ВМД товарів в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначено. декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом за МД № 500060006/2015/005146 від 15.07.2015 року (аркуші справи 103-104).

На підставі вищевказаного рішення про коригування митної вартості товарів, згідно ст. 256 Митного кодексу України, 14.07.2015 року головним інспектором Одеської митниці ДФС ОСОБА_3було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00041, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 500060006/2015/005099 від 14.07.2014 року, у звязку із тим, що митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів зазначених у ст. 58, 59 Митного кодексу України та повідомлено, що митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (GATT), другорядним методом резервний, тощо (аркуші справи 60-61).

15.07.2015 року як було встановлено судом, товар випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною МД забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 175 216 грн. 57 коп., шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу.

Митним кодексом України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, згідно ст. 51 вказаного Кодексу визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Так, за приписами ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою особою під час декларування товарів.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.ч. 2-7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

Другою частиною статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а третя частина цієї ж статті передбачає, що якщо документи, зазначені у частині другій статті 53, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) документи.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Судом встановлено, що наданий до митного органу інвойс № TR-09/06-221 від 13.07.2015 року містить інформацію про ціну товару, зокрема, 990 дол. США за 1 т. (тобто 0,99 дол. США за 1 кг.); інвойс містить повну ціну поставки товару на зазначених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості.

Крім того, надана до митного органу специфікація № 198 до контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 року містить інформацію про найменування товару («жесть белая в рулонах...»), кількість (124 т.), ціну (990 дол. США за 1 т.), загальну суму до сплати (122 760,00 дол. США) (аркуш справи 22).

Тобто, на думку суду, вказані документи містять відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар, у звязку із чим, суд вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів необґрунтованим, оскільки як слідує з досліджених зазначених вище документів, інвойс та специфікація вичерпно підтверджують задеклароване значення митної вартості товару, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України містять відомості щодо ціни товару на рівні 990 доларів США за 1 тонну (0,99 доларів США за 1 кг.), тощо.

Стосовно посилання відповідача на відсутність письмового розпорядження консигнанта про видачу товару зі зберігання замовнику або третім особам, що передбачено умовами договору консигнації (п. 2.15 від 23.11.2011 року № 11/120-ТЛС, суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, 23.11.2011 року між ТОВ «Таламус ЛТД» (виконавець) та Компанією Ronby Invest llp (замовник) укладено договір № 11/120-ТЛС про надання послуг, за яким виконавець зобовязувався зберігати товари замовника на ТЛС та надавати послуги з оформлення товарів, які поставляються на підставі специфікацій, укладених на кожну партію товарів (аркуші справи 29-33).

У п. 2 вказаного договору визначено права та обовязки сторін. Так, згідно пп. 2.1.5 п. 2 договору № 11/120-ТЛС від 23.11.2011 року, в обовязки виконавця в тому числі входить за належним чином оформленим письмовим розпорядженням замовника оформляти документи для видачі зі зберігання товарів замовника безпосередньо замовнику або третім особам.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2015 року на адресу ТОМ «Таламус ЛТД» за підписом директора «Ronby Invest llp» було надано розпорядження про передачу на адресу позивача жерсті білої в рулонах ЄЖК наступних розмірі: 15s x 732мм, класс ІІ, нетто 103,510 т., брутто 104,970 т., рулонів 30; 15s x 732мм, класс І, нетто 14,200 т., брутто 14,470 т., рулонів 9; 16s x 732мм, класс І, нетто 4,845 т., брутто 4,940 т., рулонів 1 (аркуш справи 25).

Тобто, вказані твердження відповідача стосовно відсутності письмового розпорядження консигнанта про видачу товару зі зберігання замовнику або третім особам, що передбачено умовами договору консигнації (п. 2.15 від 23.11.2011 року № 11/120-ТЛС були спростовані у ході судового розгляду справи.

Посилання митного інспектора на те, що вага та вартість товару в інвойсі від 13.07.2015 року № TR-09/06-221 не відповідає вазі та вартості, які зазначені у специфікації від 13.07.2015 року № 198 до контракту від 26.06.2009 року № TR-09/06, що на думку відповідача є обставиною, за якої не можливо підтвердити числові значення митної вартості, на думку суду також є помилковими виходячи з наступного.

Згідно наявного в матеріалах справи інвойсу від 13.07.2015 року № TR-09/06-221, до поставки затверджено товар загальною кількістю 122,555 тонн (вага нетто), вартістю 990 доларів США за 1 тонну, загальною вартістю 121 329,45 доларів США (аркуш справи 18).

Згідно специфікації № 198 до контракту від 26.06.2009 року № TR-09/06, було затверджено товар загальною вагою нетто 124 тонни, вартістю 990 доларів США за 1 тонну, загальною вартістю 122 760 доларів США (аркуш справи 24).

При цьому, як слідує із вказаних вище документів, загальна вартість затвердженого до поставки товару за вищевказаними документами відрізняється лише у звязку із тим, що відрізняється загальна вага поставляємого товару.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначати, що вказане жодним чином не порушує прав сторін правочину, умов правочину (контракту від 26.06.2009 року № TR-09/06) та норм чинного законодавства, оскільки. 1.2 контракту передбачено відхилення від узгодженої у специфікаціях кількості у межах +/- 5%, оскільки товар поставляється в рулонах масою від 5000 кг до 7000 кг та точно підігнати масу поставки під узгоджену в специфікації практично не можливо. Розрахунки при цьому здійснюються по фактично поставленій кількості товару.

Щодо тверджень митного органу стосовно того, що контракт, який вказаний в сертифікаті якості № НОМЕР_1, виданий виробником не відповідає ні договору купівлі-продажу ні договору консигнації, суд погоджується з доводами представника позивача, що зазначений документ не має відповідати ані договору купівлі-продажу № TR-09/06 від 26.06.2009 року, ані договору про надання послуг № 11/120-ТЛС, оскільки підприємство позивача не придбавало вказану продукцію безпосередньо у виробника.

Так, згідно наданих письмових доказів, ТОВ «Таламус ЛТД» придбало товар «жерсть білу у рулонах» у компанії Ronby Invest llp на умовах контракту № TR-09/06, у п. 4.3 якого визначено передачу товару на митному ліцензійному складі, що відповідає базисним умовам DAP Привал Інкотермс (2010) та зазначеним у п. 4.1 контракту згідно додаткової угоди № 2 від 11.07.2011 року, додаткової угоди № 13 від 01.07.2015 року та специфікації № 198 від 13.07.2015 року.

Розміщення зазначеного товару «жерсті білої у рулонах» компанією Ronby Invest llp на митному ліцензійному складі ТОВ «Таламус ЛТД» було здійснене по митній декларації «імпорт 74» № 500060006/2015/004973 від 10.07.2015 року (аркуш справи 34).

Також суд вважає помилковими твердження митного органу стосовно неможливості підтвердження числових значень визначеної митної вартості декларантом товару згідно МД 500060006/2015/005099 від 14.07.2015 року, у звязку із відсутністю інформації щодо відповідності товару у сертифікаті якості № НОМЕР_1 вказаним у п. 1.1 договору стандарті жерсть біла електролітичного лужіння марки ЄЖК «по ГОСТу 13345-85», оскільки контрактом № TR-09/06 від 26.06.2009 року передбачено визначення якісних характеристик товару в специфікаціях, згідно додаткової угоди № 1-Г від 10.01.2011 року та п. 3.1 контракту.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 15.10.2013 року у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 року у справі № 21-342а13, за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року (втратив чинність 01.06.2012 року) підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується на сьогодні і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

Таким чином, аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду України (постанова № 21-127а15 від 31.03.2015 року), митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (a) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (c) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

З урахуванням встановлених обставин, на підставі наведених приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо недоведеності митним органом, що подані ТОВ «Таламус-ЛТД» для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, судом встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого ст. 57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що митним органом в порушення приписів вищенаведених норм було необґрунтовано відмовлено у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів, а рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон прийняті відповідачем із порушенням встановленої законодавством процедури, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у звязку із чим оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

З метою повного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00041 від 14.07.2015 року, якою відмовлено у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/005099 від 14.07.2015 року.

Крім того, суд зазначає, що законодавством визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'язує вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 21-207а14 від 25.11.2014 р.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин

Таким чином, порядок повернення (вивільнення) сплаченої фінансової гарантії не може бути замінений на судове рішення, оскільки з огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади (правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про зобовязання Одеської митниці ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 175 216 грн. 57 коп. задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання необґрунтованим, вчиненим не на підставі чинного законодавства України рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000019/1 від 14.07.2015 року та складання картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00041 від 14.07.2015 року та скасування цих рішень.

У іншій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» (, адреса: 65098, м. Одеса, Застава-2, вул. Привозна, 1) до Одеської митниці Державної фіскальної служби, головного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3 про скасування рішення Одеської митниці, прийняте головним інспектором Кікот Валерієм Антоновичем, про відмову у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/005099 від 14.07.2015 року, зазначене у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00041 від 14.07.2015 року, скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000019/1 від 14.07.2015 року, зобовязання Одеської митниці ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 175 216 грн. 57 коп. задовольнити частково.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00041 від 14.07.2015 року, якою відмовлено у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/005099 від 14.07.2015 року скасувати.

Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000019/1 від 14.07.2015 року скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 12 жовтня 2015 року.

Суддя Я.В. Балан

.