Справа № 2а-223/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 р. Справа № 81602/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Каралюса В.М.

Суддів Олендера І.Я. , Улицького В.З.

при секретарі судового засідання Корчинська О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2009 року та на додаткову постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії по інвалідності, стягнути з відповідача суму пенсії за період з січня 2008 року по 01 січня 2009 року в розмірі 25876,60 грн. Зобов»язати відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком та встановити станом на 01 січня 2009 року в розмірі 3436,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається та те, що позивач є інвалідом ІІІ групи, віднесений до першої категорії постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідач нараховує йому пенсію за рахунок коштів державного бюджету виходячи з постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року, постанови Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року, Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року, постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року якими встановлено базову величину для обчислення відповідних пенсій, та поступове збільшення її розміру, що на думку позивача суперечить чинному законодавству

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2009 року позов задоволено частково. Визнано відмову ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області неправомірною. Зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії у відповідності до ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Додатковою постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2009 року заяву відповідача про винесення додаткового рішення задоволено та зобов»язано ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області провести перерахунок призначеної позивачу пенсії з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Не погодившись з постановою та додатковою постановою суду першої інстанції, їх в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області, вважає прийняті постанови такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить останні скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, зокрема, що при розрахунку пенсії позивача не враховано положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, визначений абзацом 1 ч. 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим законом, а пенсія позивачу призначена згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Обчислення розміру пенсій по інвалідності особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюється постановами Кабінету Міністрів України, в яких відсутнє посилання на визначення мінімального розміру пенсії відповідно до законів про державний бюджет України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Його віднесено до категорії 1, що підтверджується копією посвідчення серії А №024487 від 10.06.1994 року та вкладки до посвідчення № 625848 с від 11.03.2008 року. З копії довідки МСЕК № 202863 від 05.03.2008 року вбачається, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності на захворювання, що повязане з виконанням обов»язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області.

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія позивача у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліда ІІІ групи не може бути нижчою від шести мінімальних пенсій за віком, цією ж нормою передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом про Державний бюджет України та не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 50 даного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІІІ групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, постанова Кабінету Міністрів України №894 від 13.07.2004 року, постанова Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року, постанова Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» №654 від 16.07.2008 року, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для визнання неправомірними дій ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_2 пенсії по інвалідності згідно з ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Вищенаведене також підтверджується тим, що положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», яким були внесені зміни до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були визнані неконституційними з 22.05.2008 року тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року.

Згідно ч.2 ст.152 Конституції України закони, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, а тому вимоги позивача є підставними в частині здійснення перерахунку пенсії по інвалідності за 2008 рік починаючи з 22.05.2008 року.

У зв»язку з цим, колегія суддів вважає, що додаткова постанова суду першої інстанції від 22.09.2009 року прийнята у відповідності до ст.168 КАС України, суд першої інстанції правомірно визначив спосіб виконання судового рішення, а саме встановив дату з якої повинен бути проведений перерахунок пенсії позивачу.

Оскільки обовязок по здійсненню функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг покладено на відповідну виконавчу дирекцію Пенсійного фонду України та її територіальні органи і встановлення розмірів пенсії позивачу є неможливим без проведення ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області відповідного перерахунку його пенсії на підставі даних відповідної пенсійної справи, то колегія суддів приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо встановлення станом на 01 січня 2009 року визначеної позивачем суми пенсії задоволенню не підлягають.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, постанова та додаткова постанова суду першої інстанції ґрунтуються на правильно встановлених обставинах справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції в повному обсязі захистив права та законні інтереси позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліда ІІІ групи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2009 року та додаткову постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2009 року у справі №2а-223/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691-VI від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Каралюс В.М.

Судді Олендер І.Я. , Улицький В.З.

Повний текст ухвали виготовлено 18.06.2010 року.