Справа № 2а-2127/09/0770
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 р. Справа № 59318/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Любашевського В.П.

суддів Богаченка С.І.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Гром В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу

за апеляційними скаргами ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» та Ужгородської митниці на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року та за апеляційною скаргою Ужгородської митниці на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року по справі за позовом ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» до Ужгородської митниці, треті особи Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року позивач - ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд із позовом до відповідача - Ужгородської митниці. У позовній заяві просить визнати незаконним дії відповідача, а саме прийняття Ужгородською митницею рішення від 26.03.09 р. про скасування дозволу ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» на переробку давальницької сировини на митній території України за Контрактом № 96-911-1839 від 17.08.2004 р., та скасувати дані рішення від 26.03.09 р. з моменту їх прийняття; Визнати протиправною картку відмови Ужгородської митниці від 25.03.2009 р. за № 300000032/2009/000030 про відмову у митному оформленні сировини в митному режимі «переробка на митній території України» за Контрактом № 96-911-1839 від 17.08.2004 р.; Зобов'язати Ужгородську митницю проводити митне оформлення давальницької сировини в митному режимі «переробка на митній території України» за Контрактом № 96-911-1839 від 17.08.2004 р., в тому числі на підставі вантажної митної декларації № 300000031/9/000189 від 20.03.09 р.

До участі у справі в якості третьої особи залучено Ужгородську міжрайонну державну податкову інспекцію.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії відповідача в частині скасування дозволу ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» на переробку давальницької сировини на митній території України за контрактом № 96-911-1839 від 17.08.2004 р. на підставі вантажної митної декларації № 300000031/9/000189 від 20.03.09 р. та зобовязано Ужгородську митницю провести митне оформлення давальницької сировини в митному режимі «переробка на митній території України» за контрактом № 96-911-1839 від 17.08.2004 р. на підставі вантажної митної декларації № 300000031/9/000189

від 20.03.09 р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, постанова суду мотивована тим, що позивач у відповідності до контракту № 96-911-1839 від 17.08.2004 року ввіз 11 березня 2009 року по проформах №№ 2207-733, 2207-734, 2207-735 спирт етиловий денатурований, технічний з концентрацією більше 95% для розміщення в митний режим «переробки на митній території України».

13 березня 2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 30-67 та документами про надання дозволу на розміщення товарів у режим переробки.

15 березня 2009 року Ужгородська митниця надала позивачу дозвіл на розміщення товарів у режим переробки, що підтверджується листом відповідача від 26.03.2009 року № М/24-1567. Даний вантаж розміщено в митний режим «переробка на митній території України» по ВМД № 300000031/9/000189 від 20.03.2009 року.

26 березня 2009 року Ужгородська митниця скасувала дозвіл на переробку товарів на митній території України, виданий нею за заявою позивача від 13.03.2009 року № 30-67, посилаючись на те, що 18.03.2009 року набрав чинності Закон України від 04.02.2009 року № 922-УІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо запобігання негативним наслідкам впливу світової фінансової кризи на розвиток агропромислового комплексу» у відповідності до якого норми Закону України «Про операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах» не поширюються на товари, які підлягають під визначення 1-24 груп УКТ ЗЕД, до яких відноситься спирт етиловий денатурований, технічний з концентрацією більше 95%.

При цьому суд першої інстанції визнав такі дії незаконними, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)», за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тому, на думку суду, Закон України від 04.02.2009 року № 922-УІ не може бути підставою для скасування виданого дозволу.

Окрім вказаного, позивач подав в суд заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, у якій просив тимчасово зупинити перебіг строку погашення податкових векселів Серії АА № 1399166 та серії АА № 1399170.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року задоволено клопотання ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» про задоволення позову та заборонено Ужгородській міжрайонній державній податковій інспекції вчиняти дії щодо простого векселя серії АА № 1399166 до ухвалення рішення в адміністративній справі. Ухвала суду мотивована тим, що у даному випадку існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача та державі до ухвалення рішення у адміністративній справі, оскільки відповідач протиправно відмовив позивачу у проведенні митного оформлення давальницької сировини за контрактом № 96-911-1839 від 17.08.2004 року в митному режимі «переробка на митній території України», що спричинило позивачу значні матеріальні збитки. Саме на суму платежів та податків позивачем було виписано прості векселі Серії АА № 1399166 та Серії АА № 1399170. При цьому передбачено, що вексель погашається при ввезенні готової продукції в повному обсязі передбаченому контрактом, за межі митної території України та поданні копії вивізної митної декларації з відміткою митниці, яка здійснила митне оформлення готової продукції, про фактичне перетинання готовою продукцією митного кордону України.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, сторони оскаржили її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі позивач просить ухвалити постанову, якою зобовязати Ужгородську митницю проводити митне оформлення давальницької сировини в митному режимі «переробка на митній території України» за контрактом № 96-911-1839 від 17.08.2004 року.

Відповідач у скарзі зазначає, що з набранням чинності Законом України № 922-УІ вступило в дію положення щодо непоширення норм Закону України «Про операції з давальницькою сировиною в зовнішньоекономічних відносинах» на товари 1-24 групи УКТ ЗЕД, відповідно з 18.03.09 товари, що відносяться до 1-24 групи УКТ ЗЕД, не тільки не можуть бути ввезені для переробки на митній території України в якості давальницької сировини, а й не можуть бути піддані такій переробці в якості давальницької сировини.

Отже, Відкритим акціонерним товариством «Перечинський ЛХК» було порушено вимоги ст. 229 Митного кодексу України, відповідно до якої «переробка на митній території України - митний режим, відповідно до якого ввезені на митну територію України товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці...», тобто було порушено встановлену законодавством норму щодо неможливості переробки товарів 1-24 групи УКТЗЕД в якості давальницької сировини. З огляду на це, Ужгородською митницею було скасовано наданий ВАТ «Перечинський ЛХК» дозвіл на розміщення товарів в митний режим переробки на митній території України, оскільки надання такого дозволу суперечить нормам чинного законодавства в частині неможливості поміщення в зазначений режим товарів 1-24 групи УКТ ЗЕД. У ході судового засідання було встановлено, що скасування дозволу на переробку відбулося 26.03.09 р., коли вже набув чинності вказаний Закон України, отже на думку відповідача, є очевидним, що Ужгородська митниця при скасуванні дозволу на поміщення товарів в режим переробки на митній території України діяла виключно в межах і на підставі закону, не порушуючи при цьому принципу дії закону в часі.

Окрім вказаного, відповідач у справі оскаржив ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року та просить скасувати її оскільки на його думку суд при її постановлені порушив норми процесуального права.

Зясувавши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова та ухвала суду без змін, з наступних підстав:

Так, суд першої інстанції вирішуючи справу вірно встановив, що у відповідності до контракту № 96-911-1839 від 17.08.2004 року ввіз 11 березня 2009 року по проформах №№ 2207-733, 2207-734, 2207-735 спирт етиловий денатурований, технічний з концентрацією більше 95% для розміщення в митний режим «переробки на митній території України».

13 березня 2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 30-67 та документами про надання дозволу на розміщення товарів у режим переробки.

15 березня 2009 року Ужгородська митниця надала позивачу дозвіл на розміщення товарів у режим переробки, що підтверджується листом відповідача від 26.03.2009 року № М/24-1567. Даний вантаж розміщено в митний режим «переробка на митній території України» по ВМД № 300000031/9/000189 від 20.03.2009 року.

26 березня 2009 року Ужгородська митниця скасувала дозвіл на переробку товарів на митній території України, виданий нею за заявою позивача від 13.03.2009 року № 30-67, посилаючись на те, що 18.03.2009 року набрав чинності Закон України від 04.02.2009 року № 922-УІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо запобігання негативним наслідкам впливу світової фінансової кризи на розвиток агропромислового комплексу» у відповідності до якого норми Закону України «Про операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах» не поширюються на товари, які підлягають під визначення 1-24 груп УКТ ЗЕД, до яких відноситься спирт етиловий денатурований, технічний з концентрацією більше 95%.

Надаючи оцінку оскаржуваним діям колегія суддів приходить до висновку про їх незаконність, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Як заначено, рішення про надання дозволу прийнято відповідачем 15 березня 2009 року, а скасовано його 26 березня 2009 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо запобігання негативним наслідкам впливу світової фінансової кризи на розвиток агропромислового комплексу», що набрав чинності 18 березня 2009 року. Із вказаного вбачається, що відповідачем застосовано зворотню дію вказаного Закону, що на думку колегії суддів є недопустимим.

Окрім вказаного, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Так, згідно п.п. 2.10 «Порядку застосування митних режимів переробки на митній території України та переробки за межами митної території України» та статті 230 Митного Кодексу України, дозвіл на розміщення товарів у режим переробки може бути скасований митним органом лише у певних випадках, прямо визначених законом, а саме: якщо його видано на підставі недостовірних даних, що мали істотне значення для прийняття рішення про видачу дозволу, або якщо підприємство, якому видано такий дозвіл, не дотримує положень Митного кодексу й інших актів законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача на момент скасування дозволу були відсутні будь-які передбачені статтею 230 Митного кодексу України та п.п. 2.10 вищевказаного Порядку, підстави для скасування дозволу на розміщення товарів у режим переробки, виданого ним 15.03.2009 р. на підставі наданих позивачем документів. Таким чином, скасовуючи дозвіл відповідач вийшов за межі наданих Законом повноважень, що свідчить про законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Вказаного доводи апеляційних скарг не спростовують.

Надаючи оцінку апеляційній скарзі відповідача на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року про забезпечення позову у справі судова колегія вважає її такою що прийнята за наявності законних підстав, оскільки дія простих векселів Серії АА № 1399166 та Серії АА № 1399170 безпосередньо повязана із предметом спору у справі яка розглядається, оскільки обєктом оподаткування є операція, що виникла на підставі контракту № 96-911-1839 від 17.08.2004 року, що був підставою для переміщення товару через митний кордон України. Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення у справі, що в силу ч. 1 ст. 117 КАС України є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин судом першої інстанції, при винесені оскаржуваних рішень вірно дано правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судові рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанови та ухвали суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на викладене, та керуючись ч. 3 ст. 160, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» та Ужгородської митниці залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року та ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року у справі № 2а-2127/09/0770 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя В. П. Любашевський

Судді С.І. Богаченко

ОСОБА_1