Справа № 2а-922/10/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2010 р. Справа № 2a-922/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Шварговському Д.Д.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Маодот-I", вул. бульвар Південний, 24а, м. Івано-Франківськ,76019

до відповідача: державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ,76000

про скасування податкових повідомлень-рішень.,-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2010 року ТОВ «Маодот - І» звернулось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ в м. Івано-Франківську про скасування податкових повідомлень-рішень за №№ /0, 001062304/0, 001072304/0, /0 від 02.12.2009 року, №№/1, /1, 001072304/1, 001062304/1 від 21.12.2009 та №№/2, /2, /2, /2 від 26.02.2010 року.

19.04.2010 року позивач заявою №28 від 15.04.2010 року уточнив позовні вимоги та просив скасувати податкові повідомлення-рішення, винесені ДПІ в м.Івано-Франківську за №№/0, /0, /0, /0 від 02.12.2009 року, №№/1, /1, /1, /1 від 21.12.2009 року та №№/2, /2, /2, /2 від 26.02.2010 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на пп.7.7.11 п.7.7ст.7 Закону України Про податок на додану вартість, яким, зокрема, встановлено, що особа, яка мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, не має права на отримання бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів). В контексті вищевказаної правої норми позивач вважає неправомірними спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки податковий кредит позивачем нараховано внаслідок спорудження (будівництва) основних фондів - інженерних мереж, які після введення в експлуатацію будуть обліковуватися на рахунку 10 Основні засоби як матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1 000 грн., і поступово зменшується у звязку з фізичними або моральним зносом.

В судовому засіданні представники позивач позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Крім того, суду пояснили, що договором про співпрацю від 21.11.2007 року не передбачено зобовязань щодо передачі інженерних мереж третім особам, та вказує на те, що статтею 27-1 Закону України Про планування і забудову територій заборонено органам місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва обєктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема, житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі (внеску) замовника, встановленої цією статтею. Вказали, що висновок податкового органу про порушення позивачем абзацу першого п.17.2ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами позивач теж вважає безпідставним, оскільки, самостійно виявивши помилки в показниках раніше поданих податкових деклараціях, позивачем подано до податкового органу відповідні уточнюючі розрахунки. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. Суду пояснила, що позивач за 12 календарних місяців, що передують місяцям, в яких заявлено суми податку на додану вартість до відшкодування, мало обсяги оподатковуваних операцій в меншій сумі, ніж заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування, а податковий кредит нараховано внаслідок придбання робіт(послуг) з допідготовчого етапу будівництва. Крім того, з посиланням на абзац перший п.17.2ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, представник відповідача вказала на те, що уточнюючий розрахунок може бути поданий платником до органу податкової служби у будь-який момент, але до початку його перевірки контролюючим органом . Оскільки позивачем уточнюючі розрахунки до податкового органу подано після проведення планової виїзної документальної перевірки (перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.07.2006 року по 31.12.2008 року проведено податковим органом 08.04.2009 року, а уточнюючі розрахунки подано позивачем 28.09.2009 року), то на думку представника відповідача, зазначений факт є порушенням вищенаведеної правової норми. Таким чином, на думку представника відповідача, спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, оцінивши зібрані в справі докази та надавши їм належної правової оцінки, судом встановлено наступне.

ДПІ в м.Івано-Франківську проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Маодот-І з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку:

за жовтень, листопад, грудень 2007 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.09.2007 по 30.11.2007 року, за результатами якої складено акт перевірки за №17997/23-4/34084722 від 20.11.2009 року;

за квітень, травень, червень 2008 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.03.2008 по 31.03.2008 року, з 01.04.2008 по 30.04.2008 року, з 01.05.2008 по 31.05.2008 року, за результатами якої складено акт перевірки за №17998/23-4/34084722 від 20.11.2009 року;

за липень, серпень, вересень 2008 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.06.2008 по 30.06.2008 року, з 01.07.2008 по 31.07.2008 року, з 01.08.2008 по 31.08.2008, за результатами якої складено акт перевірки №17999/23-4-3408472 від 20.11.2009 року;

за листопад 2008 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.10.2008 по 31.10.2008 року, за грудень 2008 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.11.2008 по 30.11.2008 року, за січень 2009 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.12.2008 по 31.12.2008 року, за результатами якої складено акт перевірки за №18000/23-4/34084722 від 20.11.2009 року.

На підставі зазначених актів перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення за №№ /0, /0, /0, /0 від 02.12.2009 року у звязку із порушенням позивачем пп7.7.11п.7.7ст.7 Закону України Про податок на додану вартість та абзацу першого п.17.2ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, що полягає у завищенні суми бюджетного відшкодування по ПДВ за квітень 2008 року в сумі 23055 грн., за травень 2008 року в сумі 34841 грн., за червень 2008 року в сумі 469614 грн.(податкове повідомлення-рішення №/0 від 02.12.2009 року), за листопад 2008 року в сумі 400302 грн., за грудень 2008 року в сумі 105614 грн., січень 2009 року в сумі 319040 грн.( податкове повідомлення-рішення №/0 від 02.12.2009 року), за липень 2008 року в сумі 58072 грн., серпень 2008 року в сумі 820050 грн., вересень 2008 року в сумі 805 грн.(податкове повідомлення-рішення №/0 від 02.12.2009 року), за жовтень 2007 року в сумі 3366 грн., листопад 2007 року в сумі 222 грн., грудень 2007 року в сумі 33654 грн. (податкове повідомлення-рішення №/0 від 02.12.2009 року).

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем їх оскаржено до ДПІ в м.Івано-Франківську.

Рішеннями ДПІ в м.Івано-Франківську про результати розгляду скарги за №№34287/10/25-026/423/74, 34288/10/25-026/424/75, 34285/10/25-026/422/73, 34296/10/25-026/425/76 від 17.12.2009 року скарги позивача залишено без задоволення, та винесено податкові повідомлення-рішення №№/1, /1, /1, /1 від 21.12.2009 року.

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивачем оскаржено до ДПА в Івано-Франківській області.

Рішеннями ДПА в Івано-Франківській області за №№ 618/10/25-019/23/59, 619/10/25-019/24/61, 621/10/25-019/22/57, 622/10/25-019/25/63 від 17.02.2010 року скасовано податкові повідомлення-рішення №№ /0, /0, /0, /0 від 02.12.2009 року та №№/1, /1, /1, /1 від 21.12.2009 року з підстав їх невідповідності додатку 7 до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого Наказом ДПА України від 21.06.2001 року та зобовязано ДПІ в м.Івано-Франківську винести відповідні податкові повідомлення-рішення.

ДПІ в м.Івано-Франківську відповідно до додатку 7 вищевказаного Порядку винесено податкові повідомлення-рішення за №№ /2, /2, /2, /2 від 26.02.2010 року про відмову у наданні бюджетного відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю Маодот-І відповідно за квітень 2008 року в сумі 23055 грн., за травень 2008 року в сумі 34841 грн., за червень 2008 року в сумі 469614 грн.; за листопад 2008 року в сумі 400302 грн., за грудень 2008 року в сумі 105614 грн., січень 2009 року в сумі 319040 грн.; за липень 2008 року в сумі 58072 грн., серпень 2008 року в сумі 820050 грн., вересень 2008 року в сумі 805 грн.; за жовтень 2007 року в сумі 3366 грн., листопад 2007 року в сумі 222 грн., грудень 2007 року в сумі 33654 грн.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями за №№ /0, /0, /0, /0 від 02.12.2009 року, №№/1, /1, /1, /1 від 21.12.2009 року та №№ /2, /2, /2, /2 від 26.02.2010 року, позивачем їх оскаржено в порядку адміністративного судочинства.

Суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету України або відшкодуванню з нього (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків регламентовано пунктом 7.7ст.7 Закону України Про податок на додану вартість.

Відповідно до пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сум податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, мас від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту7 наступного податкового періоду.

В той же час, відповідно до п.п. 7.7.11 п.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" такі особи не мають права на отримання бюджетного відшкодування:

особа, яка мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

На підставі актів перевірки, копії яких знаходяться в матеріалах справи та пояснень представників сторін в судовому засіданні, судом встановлено, що між Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (замовник) та ТзОВМаодот (пайовик) укладено договір від 26.12.2005 року №227/ДБ-ІСПЗ на пайову участь у будівництві обєктів житлово-цивільного призначення.

18.01.2006 року між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської Ради та ТзОВ "Маодот" укладено договір б/н про співпрацю, згідно з умовами якого сторони за цим договором зобовязуються шляхом обєднання зусиль спільно здійснити низку заходів з метою освоєння і використання в інтересах територіальної громади м.Івано-Франківська земельної ділянки загальною площею 17,36 га військового містечка №13 по вул. Національної гвардії, з ціллю будівництва та експлуатації обєктів житлово-цільового призначення житлового мікрорайону з системою соціальної, комунальної, адміністративно-офісної інфраструктури, благоустрій території.

На підставі звернення Міністерства оборони України, рішенням Івано-Франківської міської Ради від 29.08.2006 року №315 функції замовника по договору від 26.12.2005 року №227/ДБ-ІСПЗ передано товариству з обмеженою відповідальністю Маодот-І на проведення проектно-пошукових робіт.

Рішенням Івано-Франківської міської Ради від 10.10.2006 року №315 погоджено місце розташування земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю Маодот-І, орієнтовною площею 18 га в межах вулиць Національної Гвардії Коновальця - Сорохтея для комплексної забудови житлового мікрорайону на території колишнього військового містечка №13.

06.11.2006 року між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської Ради та ТзОВ Маодот -І укладено договір б/н про співпрацю, виходячи з умов договору від 18.01.2006 року б/н та враховуючи створення ТзОВ "Маодот" субєкту господарювання з місцезнаходженням на території м.Івано-Франківська ТзОВ "МАОДОТ-І".

21.11.2007 року, виходячи з умов вищезазначеного договору, між Івано-Франківською міською Радою та позивачем укладено договір про співпрацю (нова редакція). За змістом п.п.2 п.1.2 , пп.2.4.2п.2.4 договору про співпрацю від 21.11.2007 року позивач зобовязався забезпечити проектування та спорудження всіх необхідних мереж інженерного призначення (в тому числі електро-, водо-, теплопостачання, побутова та дощова каналізація) та інженерно-транспортної інфраструктури в межах житлового мікрорайону згідно з проектно-кошторисною та іншою документацією, в тому числі відповідно до виданих технічних умов, зазначених у пп.2.4.2 п.2.4 договору.

Івано-Франківська міська Рада, в свою чергу, зобовязалася своєчасно розглядати та затверджувати проектну та іншу документацію, необхідну для ведення будівельно-монтажних та інших робіт та сприяти поетапному введенню в експлуатацію (із відповідним підключенням до систем інженерних мереж м.Івано-Франківська) окремих обєктів містобудування в межах житлового мікрорайону, визначеного п.2.1 цього договору (пп.2.3.1, 2.3.2 п.2.3 договору).

На виконання прийнятих на себе договірних зобовязань Івано-Франківською міською радою затверджено технічні умови №9 від 12.01.2009 року на підключення до систем водопроводу та каналізації комплексної забудови житлового мікрорайону на території колишнього військового містечка та №1 від 12.01.2009 року на підключення до дощової системи каналізації, а виконавчим комітетом Івано-Франківської міської Ради прийнято рішення про передачу у комунальну власність міста мереж водопостачання та водовідведення.

Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось в судовому порядку.

Крім того, за змістом частини 8 ст.27 Закону України Про планування і забудову територій, при наданні технічних умов враховується, що місце приєднання інженерних мереж замовника до магістральних чи інших інженерних мереж знаходиться на межі земельної ділянки замовника або за його згодою на території цієї земельної ділянки. Якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів поза межами його земельної ділянки, величина пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту зменшується на суму пов'язаних з цим витрат. Побудовані замовником інженерні мережі та/або об'єкти передаються на баланс відповідним підприємствам з їх утримання.

В контексті викладеного, твердження позивача про те, що оскільки податковий кредит позивачем нараховано внаслідок спорудження (будівництва) основних фондів - інженерних мереж, які після введення в експлуатацію будуть обліковуватися на рахунку 10 Основні засоби як матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1 000 грн. і поступово зменшується у звязку з фізичними або моральним зносом, а також посилання позивача на відсутність у договорі про співпрацю від 21.11.2007 року зобовязань щодо передачі інженерних мереж третім особам є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Оглядом в судовому засіданні копій актів перевірки встановлено, що позивач за період, що перевірявся, не проводив будівництво житлових будинків власними силами та, відповідно, не укладав догорів з фізичними чи юридичними особами на придбання таких або дольову участь, не створювало фонду фінансування будівництва. За перевірений період позивач проводив підготовчий етап до будівельних робіт прокладання каналізації, будівництво водного колектора та виготовлення проектної документації.

Зазначеного факту позивачем не спростовано.

Таким чином, позивач за 12 календарних місяців, що передують місяцям, в яких заявлено суми податку на додану вартість до відшкодування, мало обсяги оподатковуваних операцій в меншій сумі, ніж та, яка заявлена позивачем до бюджетного відшкодування, а податковий кредит нараховано внаслідок придбання робіт (послуг) з до підготовчого етапу будівництва.

Крім того, згідно абзацу першого п.17.2ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами уточнюючий розрахунок може бути поданий платником до органу податкової служби у будь-який момент, але до початку його перевірки контролюючим органом. Проте позивачем уточнюючі розрахунки до податкового органу подано після проведення планової виїзної документальної перевірки (перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.07.2006 року по 31.12.2008 року проведено податковим органом 08.04.2009 року, а уточнюючі розрахунки подано позивачем 28.09.2009 року, що підтверджується відмітками ДПІ в м.Івано-Франківську на зазначених розрахунках).

Системний аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку суду про те, що позивачем порушено пп7.7.11п.7.7ст.7 Закону України Про податок на додану вартість та абзац перший п.17.2ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, тому податкові повідомлення-рішення №№ /2, /2, /2, /2 від 26.02.10 суд вважає правомірними.

Що стосується позовних вимог про скасування податкових повідомлень рішень ДПІ в м.Івано-Франківську за №№ /0, /0, /0, /0 від 02.12.2009 року, №№/1, /1, /1, /1 від 21.12.2009 року, то суд приходить до висновку, що в цій частині в задоволенні позову слід також відмовити, оскільки зазначені податкові повідомлення-рішення скасовані Рішеннями ДПА в Івано-Франківській області №№ 618/10/25-019/23/59, 619/10/25-019/24/61, 621/10/25-019/22/57, 622/10/25-019/25/63 від 17.02.2010 року, в порядку передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

При цьому посилання позивача на листи ДПА №18727/7/16-1517 від 19.09.2007 року, № 1793/7/16-1517-07 від 30.01.2009 року та №6810/7/16-1517 від 01.04.2009 року, судом до уваги не приймаються, оскільки вказані листи не є нормативно-правовими актами в розумінні ст.9 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: (підпис) ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 26.04.2010 року.