Справа № 826/15274/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Справа: № 826/15274/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича ( далі - відповідач-1 ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі - відповідач-2 ) про:

- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка В.І. включити дані ОСОБА_2 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенком В.І., зі здійсненням відповідного відшкодування коштів в межах граничного розміру відшкодування за вкладом ОСОБА_2

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем і ПАТ «Банк Камбіо» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «CLASSIC» від 12.09.2014 р. № ЗФ-05/1331, предметом якого є прийняття від вкладника грошової суми в розмірі 14000,00 доларів США на строк 94 дні з процентною ставкою 5% річних.

На підставі зазначеного договору позивачу було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1, на який у цей же день, тобто 12.09.2014 р., були перераховані грошові кошти в розмірі 14000,00 доларів США.

27.02.2015 р. Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо».

02.03.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича строком на 1 рік з 02.03.2015 р. по 01.03.2016 р. включно.

04.03.2015 р. на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено оголошення про те, що з 06.03.2015 р. у зв'язку з початком процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплати коштів вкладникам цього Банку.

24.03.2015 р. та 26.03.2015 р. позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» з проханням включити її до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та із заявою про визнання її грошової вимоги в розмірі 14 000 доларів США.

Листом від 10.04.2015 р. №19/1485 відповідач-1 повідомив ОСОБА_2 про те, що операції по її рахунку підпадають під ознаки ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що було повідомлено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а також про те, що наразі зареєстровано кримінальне провадження за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Банк Камбіо» злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України і що після з'ясування всіх обставин будуть вжиті всі заходи щодо розблокування виплат та включення їх до відповідного реєстру.

26.05.2015 р. позивач знову звернулась до відповідача-1 із заявою про надання їй інформації щодо не включення її до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо включення її до цього переліку.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутні ознаки протиправності дій відповідача-1 стосовно невнесення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також з того, що заявлені позовні вимоги є передчасними.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14 ( далі - Положення № 14 ), Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. № 174 (далі - Інструкція № 174 ) та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492 ( далі - Інструкція № 492 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 26, ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Частиною 2, 3, 4, 5 статті 38 Закону № 4452-VI регламентовано, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Аналогічні правові норми закріплені у п.п. 3, 4, 6 розділу ІІІ та п.п. 2, 3 розділу ІV Положення № 14.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 1.17 Розділу VI Інструкції № 174, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки ( додаток 8 ), прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав, квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

До обов'язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

Згідно з п. 2.9 Розділу VI Інструкції № 174, Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію ( другий примірник прибуткового касового ордера ) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку ( філії, відділення ), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції ( у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час» ), а також підпис працівника банку ( філії, відділення ), який прийняв готівку, відбиток печатки ( штампа ) або електронний підпис працівника банку ( філії, відділення ), засвідчений електронним підписом САБ.

У п. 10.1 Інструкції № 492 закріплено, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Отже, законодавством регламентовано обов'язок Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати перевірку законності правочинів, укладених банком з його клієнтами, і з урахуванням її результатів приймати рішення про включення відповідних осіб до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

При цьому, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання Уповноваженою особою переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача Уповноваженою особою сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що між позивачем і ПАТ «Банк Камбіо» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «CLASSIC» від 12.09.2014 р. № ЗФ-05/1331, предметом якого є прийняття від вкладника грошової суми в розмірі 14000,00 доларів США на строк 94 дні з процентною ставкою 5% річних.

На підставі зазначеного договору позивачу у цей же день, тобто 12.09.2014р., було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1.

Крім цього, того ж дня на ім'я позивача у ПАТ «Банк Камбіо» було відкрито поточний рахунок № 1331.840 у валюті ( долари США ).

У цей же день 12.09.2014 р. на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 від іншого клієнта ПАТ «Банк Камбіо» - ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти в розмірі 14000,00 доларів США / а.с. 35, 38, 39 /.

Далі, з вказаного поточного рахунку позивача ці ж кошти було перераховано на її депозитний рахунок № НОМЕР_1 / а.с. 13, 14, 37 /.

Крім того, з виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_1, вбачається, що його фактично було роздрібнено між двонадцятьма окремими фізичними особами, включаючи позивача / а.с. 39 /.

Отже, кошти на депозитний рахунок позивача надійшли внаслідок дроблення суми на рахунку іншого клієнта ПАТ «Банк Камбіо» - ОСОБА_4

17.02.2015 р. відповідачем-1 було прийнято наказ № 157 «Про перевірку вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Камбіо», яким вирішено здійснити в ПАТ «Банк Камбіо» перевірку документів, пов'язаних з укладанням Банком протягом одного року до запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, у тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб, та створити відповідну Комісію для проведення такої перевірки / а.с. 47-48 /.

У протоколі Комісії від 27.02.2015 р., складеному в ході зазначеної перевірки, зафіксовано ряд нетипових банківських операцій по рахункам вкладників - фізичних осіб, зокрема щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків одних фізичних осіб на рахунки інших, що визначені Комісією як такі, що підлягають тимчасовому обмеженню / а.с. 49-50 /.

На підставі вказаного протоколу Комісії Уповноваженою особою прийнято рішення про тимчасове блокування коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників ПАТ «Банк Камбіо» згідно переліку, та блокування у файлах «D» та «Z» Узагальненої бази даних Фонду, після чого відділ організації виплат Фонду відобразив блокування у файлах «D» та «Z» Узагальненої бази даних Фонду.

Також, Уповноважена особа звернулася до органів Прокуратури із заявою про злочин, на підставі чого в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження №0000082 за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Банк Камбіо» злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Крім того, в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження від 22.05.2015 р. № 0000453 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Уповноважена особа, забезпечивши здійснення перевірки правочинів, вчинених між позивачем і ПАТ «Банк Камбіо» на підставі договору строкового банківського вкладу (депозиту) «CLASSIC» від 12.09.2014 р. № ЗФ-05/1331, та прийнявши рішення на підставі такої перевірки щодо невнесення позивача до Переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо», діяла на підставі та у межах повноважень, наданих їй законодавством, зокрема ст.ст. 37, 38 Закону №4452-VI.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач у своєму адміністративному позові не заявляла позовних вимог про визнання протиправними дій (рішення) відповідача-1 щодо обмеження (блокування) виплат за вкладом на її депозитному рахунку №1331.840 та/або його бездіяльності стосовно не включення позивача до Переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо», а у відповідності до змісту ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, правомірність/протиправність зазначених дій, рішення та/або бездіяльності Уповноваженої особи не є предметом судового розгляду у межах даної адміністративної справи, і виходячи з наведених приписів ч. 4 ст. 195 КАС України, не підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції.

Водночас, правовою підставою для зобов'язання судом суб'єкта владних повноважень здійснити певні дії є визнання судом неправомірними відповідних дій (бездіяльності) такого суб'єкта влади, що призвели до порушення прав та/або законних інтересів позивача.

Аналогічний правовий підхід викладено у п. 10.3 Постанови Пленума Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні належні та необхідні правові підстави для зобов'язання відповідача-1 включити дані про позивача до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, щодо позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити її до Загального реєстру вкладників зі здійсненням відповідного відшкодування коштів в межах граничного розміру відшкодування за її вкладом колегія суддів, окрім вищевказаного, звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції, такі позовні вимоги є передчасними, оскільки єдиною та необхідною правовою підставою для внесення Фондом особи до такого Загального реєстру вкладників є подання Фонду Уповноваженою особою відповідних відомостей про таку особу як вкладника, що має право на відкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, однак в даному випадку таких дій відповідачем-1 вчинено не було.

Доводи апелянта про те, що відповідачем-1 не було вказано конкретних порушень при укладанні між нею і Банком договору строкового банківського вкладу (депозиту) від 12.09.2014 р. № 3ф-05/1331, а також про те, що відповідачем-1 було безпідставно її позбавлено права на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, колегія суддів вважає не обґрунтованими, безпідставними і такими, що з урахуванням наведеної вище аргументації, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності жодних правових підстав для задоволення адміністративного позову і приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 29.10.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.