Справа № 2а-225/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" червня 2011 р. Справа № 2а-225/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира Житомирської області на постанову Корольовського районного суду М. Житомира від "01" лютого 2011 р. у справі № 2а-225/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 1 лютого 2011 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира щодо виплати ОСОБА_3 за період з травня 2010 року по жовтень 2010 року соціальної допомоги в розмірі меншому, ніж визначено Законом України „Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира провести перерахунок підвищення до пенсії та виплатити ОСОБА_3 за період з травня 2010 року по жовтень 2010 року, надбавку до пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни в розмірі 979, 80 грн.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни, здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, а тому фонд не є належним відповідачем у справі.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається нарахування та виплата коштів проводилася у розмірах, встановлених п.8 постанови КМ України від 28.05.08р. №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України Про соціальний захист дітей війни та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.8 КАС України - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивача порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм, є безпідставними.

Однак, визнавши протиправними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати доплати до пенсії, суд першої інстанції допустив помилку, визначивши конкретну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, суд не врахував, що з огляду на положення статей 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Отже, поза увагою місцевого суду залишилося те, що адміністративний суд повинен визнати дії суб'єкта владних повноважень незаконними (протиправними) і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону, а не ухвалювати рішення про стягнення визначених сум.

З урахуванням викладеного, коли судом допущена помилка щодо застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 979, 80грн. підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст.195,196,202,207,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2011 року в частині стягнення 979, 80 грн. скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира нарахувати та виплатити ОСОБА_3 , як дитині війни, державну соціальну допомогу за період з травня 2010 року по жовтень 2010 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10009

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира майдан Польовий, 8,м.Житомир,10009