Справа № 629/3409/14-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/19296/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області в перерахунку пенсії за віком з урахуванням суми виплат (доходу) за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2002 року відповідно до довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіль старателів Ангара» від 22 жовтня 2009 року Муніципальної установи «Красноярський міський архів» Російської Федерації №6774 та №6775 про заробіток для обчислення пенсії та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з 22 жовтня 2009 року.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_2 за період з 05 лютого 2014 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії за віком та виплатити її позивачу з врахуванням суми виплат (доходу) за періоди: з липня по вересень 1995 року; за листопад 1995 року; з квітня по липень 1996 року; за листопад 1996 року; за липень -листопад 1997 року; з березня - листопад 1998 року; з березня - листопад 1999 року; з березня - грудень 2000 року; з березня - червень 2001 року; з серпня - грудень 2001 року; з березня - грудень 2002 року, відповідно до архівних довідок Муніципальної установи «Красноярський міський архів» Російської Федерації від 22 жовтня 2009 року №6774, від 22 жовтня 2009 року №6775 та від 01 жовтня 2014 року № 13323.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач з 26 січня 2002 року знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Лозіському районі Харківської області та отримує пенсію за віком. 20 березня 2003 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії з урахуванням заробітної плати нарахованої йому за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 2002 рік підприємством «Артіль старателів Анкара» на підставі довідок №6774 та 6775 від 22 жовтня 2009 року. Однак, відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що виплати, зазначені в довідках не підтверджені первинними документами, з яких можливо зробити висновок щодо виду оплати й періоду, за який їх виплачено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив висновок про протиправність відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу та відсутність підстав для неприйняття наданих позивачем довідок про заробітну плату за час роботи в ТОВ «Артіль старателів Анкара».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії за віком призначених, до набрання чинності цим Законом, здійснювався за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходились на час перерахунку в пенсійній справі та відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховуються заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період передбачений абзацом першим статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2002 рік (ч. 2 ст. 43 вищевказаного Закону).

Так, згідно з абз. 1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв.

Судами встановлено, що відповідно до історичної довідки від 12 березня 2007 року на території Мотигінської районної ради було створено старательську артіль «Ангара». У відповідності до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевості, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженого постановою Президії Верховної Ради СРСР від 3 січня 1983 року №12 (зі змінами) Мотигінський район Красноярського краю відноситься до місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Отже при нарахуванні заробітної плати робітникам старательської артілі нараховувались районний коефіцієнт та північна надбавка.

Обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів буде проводитися за періоди роботи до 01 січня 1992 року, так як прийнятим Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» з 01 січня 1992 року було передбачено, що в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі обчислення заробітної плати, із якої призначаються пенсії, проводиться за виключенням цих сум (районний коефіцієнт та північна надбавка).

Із набранням чинності з 1 січня 1992 року Законом України «Про пенсійне забезпечення» зазначені пільги під час обчислення стажу роботи та середньомісячного заробітку не передбачено. Періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховується до стажу роботи для призначення пенсії в календарному обчисленні, тобто рік роботи в районах Крайньої Півночі зараховується до стажу за рік роботи, а під час обчислення середньомісячного заробітку надбавка за роботу в районах Крайньої Півночі (районний коефіцієнт) не враховується.

Як встановлено судами, для визначення факту нарахування районного коефіцієнта та північних надбавок управлінням ПФУ в Лозівському районі Харківської області направлено запит до Красноярського місцевого архіву про витребування статуту артілі та розшифрування коефіцієнта заробітної плати одержано відповідь щодо неможливості визначення виділення окремо районного та північного коефіцієнта.

Разом з тим, п.2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено, що Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії за період з 27 березня 1995 року по 31 березня 2000 року (60 місяців), з 01 липня 2000 року по 10 грудня 2002 року та з 22 травня 2003 року по 12 квітня 2004 року склав 1,57322, що є меншим ніж той, що на теперішній час враховується для обчислення пенсії - 1,93272.

Таким чином, судами зроблено правильний висновок про те, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідок, виданих Муніципальною установою «Красноярський міський архів» Російської Федерації №6774 та №6775 від 22 жовтня 2009 року є необґрунтованою.

Враховуючи те, що посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, та ним повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області залишити без задоволення, а постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак