Справа № К/9991/59808/11-С
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/59808/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Тракало В.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на службі,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області №12 від 16 березня 2011 року про звільнення її з посади спеціаліста апарату виконавчого комітету на підставі статті 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності. Просила також поновити її на займаній посаді та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 2091,37 грн., витрати на правову допомогу - 2400 грн. і моральну шкоду - 5000 грн.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2011 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області№12 від 16 березня 2011 року. Поновлено позивачку на посаді спеціаліста апарату виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району з 16 березня 2011 року. стягнуто з Браїлівської селищної ради Жмеринського району заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 2091 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2400 грн. стягнуто з Браїлівської селищної ради Жмеринського району на користь позивачки 2000 грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2011 року апеляційну скаргу Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області задоволено частково. Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2011 року скасовано. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області№12 від 16 березня 2011 року. Поновлено позивачку на посаді спеціаліста апарату виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району з 16 березня 2011 року. стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачка з 10 листопада 2000 року працювала в Браїлівській селищній раді Жмеринського району Вінницької області, зокрема з 28 травня 2002 року на посаді спеціаліста апарату виконавчого комітету. Розпорядженням голови Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області №12 від 16 березня 2011 року її звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності (стаття 38 КЗпП України). Підставою видачі даного розпорядження стала заява ОСОБА_2 від 16 березня 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги, у частині скасування розпорядження відповідача та поновлення ОСОБА_2 на посаді, судами зроблено висновок про незаконність звільнення її з посади, оскільки 28 березня 2011 року останньою було відкликано подану нею заяву.

Так відповідно до статі 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Виходячи зі змісту зазначеної норми та роз'яснень, викладених у абзаці 2 пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 (з подальшими змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів», працівник який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (частина четверта статті 24 КЗпП).

Як встановлено судами у заяві про звільнення позивачка не вказала дату з якою мала намір звільнитися. Крім того, 28 березня 2011 року нею подано до відповідача заяву про відкликання зазначеної заяви, що свідчить про відсутність у неї волевиявлення розривати трудовий договір.

Таким чином, судами зроблено правильний висновок про те, що оскаржуване розпорядження є незаконним, а отже наявні підстави для поновлення позивачки на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зокрема, частинами 1, 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В той же час, скасовуючи судове рішення першої інстанції, судом апеляційної інстанції правильно відмовлено у задоволенні позову у частині стягнення витрат, пов'язаних з оплатою допомоги та відшкодування моральної шкоди оскільки позивачкою не надано доказів в обґрунтування даних вимог.

Враховуючи те, що посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, та ним повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, яке належним чином мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на службі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: В.В. Тракало

Ю.К. Черпак