Справа № 2а-3810/09
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 р. Справа № 9969/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Попка Я.С.

Суддів Онишкевича Т.В. , Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій та здійснення нарахування та виплати недоплачених коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні виплат компенсацій та допомог; зобов'язати відповідача виплатити йому: компенсацію вартості санаторно-курортного лікування за 2005-2007 роки в сумі 750,00 грн., недоплачену одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 35656,70 грн., недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік в сумі 3030,00 грн., недоплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік в сумі 4440,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до ст. 14 Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до ст. 7, п. 1 Закону України № 3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та інвалідом війни 1 групи. Згідно зазначених законів, позивач вважає, що йому повинні виплачуватись: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 60 мінімальних заробітних плат; щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат; щорічна разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, компенсація вартості санаторно-курортного лікування у розмірі середньої вартості путівки в Україні.

Позивач вказує, що вищевказані компенсації та допомоги були йому виплачені в значно менших розмірах, а компенсація вартості санаторно-курортного лікування взагалі не

___________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Трагнюк В.Р. ряд. ст. зв. № 2.31.3 суддя-доповідач ОСОБА_2 справа № 2а-3810/09/0703 справа №9969/10/9104.doc

виплачувалась. На письмові звернення позивача щодо проведення виплати вказаних недоплачених компенсацій та допомоги управлінням праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації отримав відмову, яку вважає неправомірною.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті сум компенсацій та допомоги. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації виплати ОСОБА_1 у розмірі 9355,01 грн. недоплачену різницю компенсації за встановлення інвалідності вищої групи, 4440 грн. недоплаченої щорічної разової допомоги до 5 травня за 2009 рік, 3030 грн. на оздоровлення за 2009 рік. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного публічно-правового спору підлягає застосуванню ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до вимог ст. 48 вказаного Закону, передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення, яка для інвалідів I і II групи складається з п'яти мінімальних заробітних плат, для інвалідів III групи складається з чотирьох мінімальних заробітних плат, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з п'яти мінімальних заробітних плат, а також на одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю, як інваліду 1-ої групи в розмірі 60-ти мінімальних заробітних плат, 2-ої групи в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат, 3-ої групи в розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної визначається на момент виплати. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ої групи інвалідності відповідачем виплачено одноразову допомогу на оздоровлення в 2009 році 94,90 грн. як інваліду першої групи, виплата ж різниці у компенсації за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 15-ти мінімальних заробітних плат йому проведено не було.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач повинен був виплатити позивачу як інваліду війни 1 групи, встановлену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Щодо стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідача виплатити компенсацію вартості санаторно-курортного лікування за 2005-2007 роки в сумі 750 грн., суд першої інстанції вказує на те, як зазначив позивач та що стверджено довідкою управління праці та соціального захисту населення, позивачем не було здано заяви та довідки (форми 070-0), а також фінансові документи, що підтверджували оплату санаторно-курортного лікування за власні кошти у 2005-2007 роки, а тому відмова управління праці та соціального захисту населення у проведенні виплат компенсацій санаторно-курортного лікування за вказаний період є обґрунтованою та законною, а дії відповідача у цій частині правомірні.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2009 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що порядок фінансування видатків особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як загальнодержавних, а не місцевих видатків здійснюються у залежності та з врахуванням кількості громадян на відповідній території, які отримують «чорнобильські» допомоги. Усі виплати особам, що мають пільги, аналогічні позивачу, за відповідні періоди здійснювались відповідачем у рівних долях

як цього вимагає ст. 21, 23 Конституції України. Позивач не має і не може мати привілеїв відносно осіб, які мають ті ж права, що і він, а виконання управлінням постанови суду, яка оскаржується, означало б порушення вказаних норм Конституції України, що має вищу юридичну силу.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни першої групи, що підтверджується копією посвідчення серії Б № 473219, та має право на пільги, встановлені законодавством для інвалідів війни, а також є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, а також як інвалід 2-ої групи до 02.03.2009 р., а з 03.03.2009р. інвалід 1-ої групи має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і перебуває на обліку в управлянні праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення, яка для інвалідів I і II групи складається з п'яти мінімальних заробітних плат, для інвалідів III групи складається з чотирьох мінімальних заробітних плат, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з п'яти мінімальних заробітних плат, а також на одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю, як інваліду 1-ої групи в розмірі 60-ти мінімальних заробітних плат, 2-ої групи в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат, 3-ої групи в розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат. Встановлено, що у 2009 році ОСОБА_1 управлінням праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації виплачено у 2009 році 94,90 грн. як інваліду першої групи, виплата ж різниці у компенсації за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 15-ти мінімальних заробітних плат йому проведено не було. При нарахуванні зазначених виплат відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України №652 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що з моменту прийняття вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України №652 встановлені нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишались незмінними в той час, як неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що в даній спірній ситуації слід керуватися вимогами ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки закон має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобовязань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах,в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за законами України. Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу.

Колегія суддів вважає, що перерахування та виплата допомоги, стягнення коштів недоплаченої різниці компенсації за встановлення вищої групи інвалідності та недотримання щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення відноситься до виключної компетенції органу, на якого Законом покладено виконання вказаного обовязку.

Суд першої інстанції обрав вірну позицію, що за змістом постанови Кабінету Міністрів України віл 01.10.2008 р. №885 «Про розмір та порядок виплати компенсації вартості санаторно-курортного лікування особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2005-2007 роки виплата компенсацій здійснюється за умови подання зазначеною особою відповідної заяви, довідок (форми 070-0) та фінансового документа, що підтверджує оплату санаторно-курортного лікування за власні кошти.

В матеріалах справи відсутні докази позивача, що ним було здано заяви та довідки (форми 070-0), а також фінансові документи, що підтверджували оплату санаторно-курортного лікування за власні кошти у 2005-2007 роки, а тому відмова управління праці та соціального захисту населення у проведенні виплат компенсацій санаторно-курортного лікування за вказаний період є обґрунтованою та законною, а дії відповідача у цій частині правомірні.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу в задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача виплатити компенсацію вартості санаторно-курортного лікування за 2005-2007 роки в сумі 750 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 р. № 211 встановлено у 2009 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інвалідів війни I групи здійснюється у розмірі 540 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що управлінням праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації в 2009 році ОСОБА_1 як інваліду війни I групи виплачено 540 грн.

Враховуючи вищенаведе, колегія суддів приходить до висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога позивача, щодо виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в сумі 4440,00 грн.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачу сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності права позивача на отримання допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в повному розмірі, спростовуються нормами матеріального права, наведеними вище, наявними в справі доказами, тому підставою для задоволення апеляційної скарги повністю бути не можуть.

Оскільки постанова суду першої інстанції є незаконною, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог частково.

Згідно ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації задоволити частково.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2009 року у справі № 2а-3810/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги на оздоровлення та недоплаченої різниці компенсації за встановлення вищої групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 рік.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги на оздоровлення та недоплаченої різниці компенсації за встановлення вищої групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 рік з врахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у порядку цивільного судочинства шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Попко Я.С.

Судді Онишкевич Т.В. , Сапіга В.П.

Постанова виготовлена та підписана у повному обсязі 21.06.2010 року