Справа № 2а-394/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 р. Справа № 39304/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про зобов»язання сплатити недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради в якому просила зобов»язати відповідача провести перерахунок та виплатити недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно в розмірі 1896,52 грн.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року позов задоволено. Зобов»язано Департамент соціальної політики Луцької міської ради здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 1896 грн. 52 коп. недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, які мають право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». Покликався на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, відповідно до якого визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема ч.2 ст.56, якою було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат.

Не погодившись з вищенаведеною постановою Департамент соціальної політики Луцької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує також тим, що відповідно до ст.51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Якщо виплата грошової допомоги потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету, його обсяги не можуть визначатись будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про Державний бюджет України».

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних міркувань.

Безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є застрахованою особою та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про народження (а.с.5), довідкою про отримання допомоги (а.с.17).

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року) встановлено, що така допомога надається щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною по день її закінчення, але не більше як по день досягнення дитиною трирічного віку включно.

Колегія суддів зазначає про те, що положення п.7 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено і обмежено на 2007 рік дію ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також положення абз. 3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», щодо порядку визначення розміру такої допомоги, рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Оскільки рішення Конституційного суду України №6-рп було ухвалено 09.07.2007 року, то колегія суддів зазначає, що саме з цього моменту у позивача виникає право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у більшому розмірі.

Відповідно до ст.99 КАС України в редакції до 07.07.2010 року, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частини 1 та 2 ст.100 КАС України встановлюють наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду відповідно до яких пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін та що лише у випадку якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області за захистом своїх прав та законних інтересів 05 січня 2009 року. Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском річного строку звернення до адміністративного суду.

Як вбачається із поданого Департаментом соціальної політики Луцької міської ради заперечення на позовну заяву (а.с.14), відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбачених ст.100 КАС України.

Оскільки вищенаведене рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 було офіційно оприлюднено, а саме опубліковано в Офіційному віснику України від 27.07.2007 року №52, Віснику Конституційного суду України від 10.09.2007 року №4, тобто ОСОБА_1 повинна була дізнатися про порушенння своїх прав, свобод, та інтересів, а отже право на виплату спірної допомоги у більшому розмірі, відповідачем було заявлено клопотання про застосування річного строку звернення до суду, то колегія суддів приходить до переконання про наявність достатніх підстав для відмови в задоволенні заявленого позову про нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

За таких обставин оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України є підставою для її скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року у справі №2а-394/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

Судді І.Я. Олендер

ОСОБА_3