Справа № 2а/1770/2818/2011
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"25" жовтня 2011 р. Справа № 2а/1770/2818/2011

номер рядка статистичного звіту 8.2.8

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області та ОСОБА_2 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" серпня 2011 р. у справі № 2а/1770/2818/2011 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2011 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано дії Державної податкової інспекції у Рівненському районі щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 5213,29 грн. протиправними.

Скасувано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 5213,29 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у Рівненському районі Рівненської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що СПД ОСОБА_2 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, а перевіркою встановлено, що отримані ним доходи повинні оподатковуватись на суму перевищення законодавчо визначеної виручки від реалізації в 4 кварталі 2007 року на на загальній системі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що в зв"язку з відсутністю порушень вимог ст.1 Указу Президента України " Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва" в 2007 році у нього не виникало обов"язку здійснювати свою підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування протягом 2008 року.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 24.01.2011 року по 04.02.2011 року та з 07.02.2011 року по 11.02.2011 року ОСОБА_3 податковою інспекцією у Рівненському районі була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, за результатами якої складений акт від 18.02.2011 року № 113/11/1751/НОМЕР_1 (т. І а.с.27-53).

На підставі висновків акту перевірки ДПІ у Рівненському районі прийнято податкові повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року:

№ /0, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 169805,98 грн., в тому числі за основним платежем - на суму 169805,98 грн.;

- . № /0, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 371203,00 грн., в тому числі за основним платежем - на суму 292610 грн., за штрафними санкціями - на суму 78593 грн.;

№ /0, відповідно до якого застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 1 грн.

В результаті адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, скарги позивача ДПІ у м. Рівненському районі, ДПА у Рівненській області та ДПА України залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін (т. І а.с.75-84).

В матеріалах перевірки підставою для визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб стали висновки ДПІ у Рівненському районі про порушення позивачем пп,7.1 ст. 7, пп..9.12.1, пп..9.12.2 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13, абз. б) п.1, п.4 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.6 ст. 128 Господарського кодексу України, у зв'язку з чим донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 169805,98 грн., та встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат. Зокрема, перевіркою зроблений висновок про перевищення позивачем граничного обсягу виручки за 2007 рік, передбаченого Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», у зв'язку з чим позивачем не оподаткований податком з доходів фізичних осіб дохід, що перевищує граничний розмір виручки в 500 тис. грн. Крім того, відповідно до позиції податкового органу з врахуванням обсягу доходу у 2007 році зобов'язаний з 2008 року перейти на загальну систему оподаткування та сплачувати податок з доходів фізичних осіб, тому ДПІ у Рівненському районі здійснила нарахування несплаченого податку з доходів фізичних осіб за 2008, 2009 роки та 1-3 квартали 2010 року.

При цьому, суд погодився з висновком ДПІ в Рівненському районі щодо не оподаткування позивачем своїх доходів, отриманих за 2008, 2009 року та 1-3 квартали 2010 року, за загальною системою оподаткування та неправомірність дій органу податкової служби в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб за 2007 рік в розмірі 5213,29 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Оподаткування доходів фізичних осіб, одержаних від здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, провадиться відповідно до Указу Президента України від 03.07.98 р. N 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі Указ № 727/98). Спрощена система оподаткування поширюється на фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно Указу Президента України від 28 червня 1999 р. № 746/99 «Про внесення змін до Указу Президента України від 3 липня 1998 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» фізична особа - платник єдиного податку сплачує єдиний податок у фіксованому розмірі, який встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації цього платника залежно від виду діяльності в межах від 20 до 200 грн. на місяць і розмір єдиного податку не залежить від результатів підприємницької діяльності, тобто від розміру чистого доходу при умові, що обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 500 тис. грн. на календарний рік.

Відповідно до статті 1 Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, ^робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто застосовується касовий метод обчислення виручки, при якому враховуються всі надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок або (та) в касу.

Сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності - платником єдиного податку на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операції з продажу комісійного товару, вважається виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), і згідно положення Указу, не повинна перевищувати протягом календарного року 500 тис. грн.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до поданого позивачем звіту суб'єкта підприємницької діяльності-платника єдиного податку обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 1-4 кв. 2007 року становить 476156,47 грн. (т. 1 а.с.57). Однак, судом встановлено, що згідно з виписками банку про рух коштів на розрахунковому рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 його виручка від реалізації товарів (робіт, послуг) за 1-4 квартали 2007 року становить 546340,38 грн. (т. І а.с.98-105), тобто перевищує граничний розмір виручки, встановлений Указом Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». За наведених обставин, позивач з наступного звітного періоду -кварталу, а саме з 1 січня 2008 року, втратив право перебувати на спрощеній системі оподаткування і повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Порядок оподаткування доходів громадян, одержаних протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інших доходів громадян, які не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету, на момент виникнення спірних правовідносин був встановлений розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від

26.12.1992 року.

Оскільки фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 не було дотримано вимог Указу Президенту України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в частині не перевищення граничного розміру виручки 500 000,00 грн. за 4 квартал 2007 року, та не було документально підтверджено витрати, які безпосередньо пов'язані з одержанням доходу у 2008 році, який відповідно до наданих суду виписок банку про рух коштів на розрахунковому рахунку позивача, становить 552379,70 грн. (т. 1 а.с. 106-121), то сукупний чистий дохід позивача в 2008 році складає 552379,70 -(552379,70 х 25%) = 414284,78 грн. Таким чином, податок з доходів фізичних осіб за 2008 рік для фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 становить 414284,78 грн. х 15% = 62142,72 грн.

Дохід, отриманий фізичною особою-підприємцем у 2009 року склав 705252,67 грн., що підтверджено виписками банку про рух коштів на розрахунковому рахунку (т. 1 а.с. 122-138). Даний дохід оподатковується податком з доходів фізичних осіб, тому визначене органом податкової служби податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік в сумі 79340,93 грн. ((705252,67 грн. - (705252,67 грн. х 25%)) х 15%) правомірне та обґрунтоване. Аналогічно отримані підприємцем доходи у 1-3 кварталах 2010 року в сумі 205413,71 грн., розмір яких підтверджений виписками банку про рух коштів на рахунку, відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, листом ДПІ у м. Рівне № 8778/23-326 від 12.03.2011 року (т. І а.с.73-74, 139-152, 155), підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб. За наведених обставин, органом податкової служби визначено податкове зобов'язання позивачу по податку з доходів фізичних осіб за 1-3 квартали 2010 року в сумі 23109,04 грн. відповідно до вимог законодавства.

Тому дії ДПІ у Рівненському районі щодо визначення грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 2008-2009 роки та 1-3 квартали 2010 року в розмірі 164592,69 грн. не суперечать нормам законодавства, а податкове повідомлення-рішення в цій частині судом першої інстанції вірно визначено як обґрунтоване та правомірне.

Щодо оподаткування ДПІ у Рівненському районі доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у 4 кварталі 2007 року, які перевищують гранично допустимий розмір, передбачений Указом Президента України від 03.07.98 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», із застосуванням правил загальної системи оподаткування, то слід зазначити наступне.

Спеціальним законодавством, зокрема, Указом Президента України від 03.07.98 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва. За змістом статті 1 зазначеного Указу єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою -суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. грн. Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.

За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися

оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року N 1251-XII "Про систему оподаткування" (чинним на час виникнення спірних відносин), якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні.

Згідно приписів п. 22.10 ст. 22 Прикінцевих положень Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької дальності, діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", який застосовується з урахуванням положень п. 9.12 ст. 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до пп. 9.12.1, пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 вказаного Закону оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту; якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

За наведених обставин, щодо доходів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, отриманих у 4 кварталі 2007 року, які перевищують граничні обсяги виручки від здійснення підприємницької діяльності, встановлені Указом № 727, в розмірі 70183,91 грн., слід застосовувати приписи Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", тобто оподатковувати даний дохід податком з доходів фізичних осіб.

Однак, при цьому слід зазначити, що відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України (чинного на момент проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Звіт суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку відповідно до Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за № 752/4045) подається протягом п'яти днів після закінчення звітного періоду (кварталу). Оскільки звіт суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за четвертий квартал 2007 року був поданий ним 9 січня 2008 року, то саме з цієї дати починається відлік 1095-денного строку визначення органом податкової служби суми грошового зобов'язання. ДПІ у Рівненському районі податкове повідомлення-рішення № /0, відповідно до якого визначено грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в тому числі і за 4 квартал 2007 року в сумі 5213,29 грн., прийнято 10 березня 2011 року, тобто з пропуском строку давності.

Тому, дії ДПІ у Рівненському районі правильно визнані судом протиправними щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 5213,29 грн., а податкове повідомлення-рішення в цій частині - скасуванню.

Стосовно дій органу державної податкової служби щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.03.2011 року № /0 про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 371203 грн., в тому числі за основним платежем 292610 грн., за штрафними санкціями в сумі 78593 грн., то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про правомірність вказаного податкового повідомлення-рішення.

Висновки контролюючого органу, на підставі яких визначено грошове зобов'язання по ПДВ, ґрунтуються на твердженні органу державної податкової служби про обов'язок фізичної особи-підприємця Слюсаря-О.М. зареєструватися платником податку на додану вартість з 21.01.2008 року та задекларувати суми податкових зобов'язань по даному податку за 2008-2009 року та 1-3 квартали 2010 року.

Відповідно до абз. «б» п.2.1 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» платником податку є будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону «Про податок на додану вартість» особа, у якої загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню відповідно до Закону, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування ПДВ).

Однак, спрощена система оподаткування, обліку та звітності регулюється Указом Президента України від 03.07.98 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», згідно з яким суб'єкти малого підприємництва-фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів від здійснення підприємницької діяльності за єдиним податком шляхом отримання Свідоцтва про сплату єдиного податку при обов'язковому додержанні відповідних умов, зазначених у ст. 1 Указу, зокрема: обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік не перевищує 500 тис. грн. Відповідно до ст.6 Указу фізичні особи-платники єдиного податку звільняються від сплати податку на додану вартість. Таким чином, у разі перевищення фізичною особою-платником єдиного податку обсягів операцій з поставки товарів (послуг) межі 500 тис. грн., вона зобов'язана зареєструватися платником податку на додану вартість та сплачувати податок на додану вартість.

Згідно пп.3.1.1. п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування податком на додану вартість є поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Відповідно до п. 4.1. ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Згідно пп.7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з продажу товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: абр дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» - особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання).

Відповідно до абз.2 п.9.4. ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо обсязі оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж уОсоба, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність з ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що отримані позивачем за 2007 рік доходи від реалізації товарів (робіт, послуг) становили 546340,38 грн., що перевищили граничний розмір виручки, встановлений Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», і це в свою чергу зобов'язувало" його зареєструватися платником податку на додану вартість і подавати податкові декларації з податку на додану вартість за період з січня 2008 року по вересень 2010 року. У зв'язку з недотриманням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 вимог законодавства, органом податкової служби правомірно встановлено заниження податкових зобов'язань з ПДВ на суму 292610 грн. За таких обставин належними та допустимими доказами доведено, що дії ДПІ у Рівненському районі щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.03.2011 року № /0 правомірні та обґрунтовані, а саме податкове повідомлення-рішення - прийняте відповідно до встановлених та чинних на момент виникнення спірних правовідносин норм законодавства.

Стосовно доводів апелянта в обґрунтування апеляційної скарги щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2011 року № /0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 грн, то вони є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07-1995 року (в редакції, чинній на момент здійснення позивачем господарських операцій) реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до п.п.1,2 ст. 3 даного Закону суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Судом встановлено, що Приватним підприємством «Патар» виплачено позивачу в 1 кварталі 2010 року дохід в сумі 3120 грн., який не надходив на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2, Тобто, позивач в період, коли повинен був перебувати на загальній системі оподаткування, здійснив розрахункові операції при продажі товарів (робіт, послуг) ПП «Патар» на загальну суму 3120 грн. без проведення таких операцій через зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій та не видав розрахунковий документ встановленої форми при здійсненні даної розрахункової операції, що є порушенням-вказаних норм. Тому, застосування ДПІ у Рівненському районі штрафної санкції до позивача в розмірі 1 грн. відповідно до вимог п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» правомірне.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційних скаргах не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_2 АДРЕСА_1,35314

3- відповідачу ОСОБА_3 податкова інспекція у Рівненському районі Рівненської області вул.Відінська,8,м.Рівне,Рівненська область,33023