Справа № 2а-728/09
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2010-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 р. Справа № 77260/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Олендера І.Я.,

суддів Улицького В.З., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання Корчинській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області та ОСОБА_1 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА :

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області про зобовязання нарахувати недоплачену як дитині війни допомогу за 2006-2008 роки, зазначивши, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачено виплату такої у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на це, відповідач її не виплачує.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 червня 2009 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області протиправною в частині не нарахування підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі, встановленому ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначена постанова мотивована тим, що позивач є дитиною війни, а рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»яким обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відтак вимоги позивача щодо виплати підвищення до пенсії є підставними та обґрунтованими за період з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2009 року. Стосовно вимог позивача за 2007 рік, то такі до задоволення не підлягають, оскільки останній пропустив річний строк звернення до адміністративного суду, а на застосуванні наслідків такого наполягав відповідач.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, а позивач скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області вказує на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушено норми матеріального права. УПФ України вказує про те, що норма ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»не застосовується для перерахунків або підвищень до пенсії, оскільки питання величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни»не вирішено у законодавчому порядку. Судом не враховано, що незважаючи на рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»у видаткову частину не були внесені, тому кошти на виплату даних підвищень до пенсії в 2008 році були відсутні. В даному випадку орган Пенсійного фонду України чітко дотримувався і дотримується на даний час норми ст. 95 Конституції України.

ОСОБА_1 св

ою апеляційну скаргу мотивує тим, що з постановою суду першої інстанції не погоджується, вважає її необгрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: суд повинен був керуватися ст. 99 КАС України, згідно якої якщо встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта повноважень за результатами розгляду його скарги, крім того він не взмозі виписувати Офіційник вісник України; в 2006 році ніяких перешкод для нарахування щомісячної державної допомоги в розмірах передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не існувало; при прийнятті рішення суд керувався не Конституцією України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а підзаконними нормативно-правовими актами, що не відповідає та грубо порушує норми, встановлені законами України.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.

Вирішуючи позовні вимоги щодо аналогічних спірних виплат за 2006 рік, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не врахував тієї обставини, що Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік»було зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак Законом України від 19.01.2006 року №3367-ІУ дію цієї статті було відновлено. але встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом верховної ради України з питань бюджету. Тобто, такі підвищення повинні були здійснюватись у випадку вищезазначених умов. Оскільки такі умови не настали, в задоволенні позовних вимог щодо підвищення до пенсії за 2006 рік слід відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням, а відтак, він має право на підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення Закону України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано неконституційним та таким, що втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. При цьому згідно п.п. 5,6 резолютивної частини такого це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, вірно виходив з того, що невиплата підвищення до пенсії позивачу заподіяна протиправними діями відповідача. Колегія суддів вважає вірним способом відновлення порушеного права позивача покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням виплачених позивачу сум.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для виплати позивачу підвищення до пенсії за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, оскільки, дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком була відновлена з 22.05.2008 року, дія якої не зупинена, відтак позивач має право на таку виплату.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Порушення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України).

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, на застосуванні якого наполягав відповідач, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині зобовязання відповідача провести нарахування та виплату підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Будь-яких поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав позивачем не наведено.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у звязку із пропуском строку звернення до суду позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», доплат до пенсії не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Оскільки правові положення, які передбачають виплату доплат до пенсії дітям війни є чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Стосовно посилань апелянта на те, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком»як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», то колегія вважає за необхідне вказати про наступне.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, згідно ч.3 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, однак, оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, то слід застосовувати цей розмір, зокрема і при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 червня 2009 року в справі № 2-А-728/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та згідно із вимогами Закону України № 1691 VІ від 18.02.2010 року може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Головуючий : Судді : ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлено 21.05.2010 р.