Справа № 2а-1293/08/1370
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 р. Справа № 51075/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Улицького В.З.

Суддів Носа С.П. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Неміш О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 року у справі №2а-1293/08/1370 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання усунути перешкоди у наданні правової допомоги, визнання дій посадових осіб неправомірними,

встановила:

У лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Служби безпеки України, ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання усунути перешкоди у наданні правової допомоги, визнання дій посадових осіб неправомірними.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що громадянин ОСОБА_3 на підставі усного договору доручення, укладеного з позивачем, уповноважив останнього бути його представником.

Вказував, що працівниками міліції грубо порушено конституційні права гр. ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість, на розгляд звернення, на судовий захист, на правову допомогу. У звязку із чим, ОСОБА_3 звертався із скаргами (15.07.2007, 12.08.2007, 04.10.2007, 24.11.2007 року) до тимчасово виконуючого обовязків Голови СБУ ОСОБА_2, в яких просив проведення перевірок його скарг та надання можливості ознайомитися з матеріалами перевірки особисто або уповноваженій особі. Проте, відповідачем надавалися неповні та недостовірні дані.

Крім того, позивач як представник ОСОБА_4, неодноразово сам звертався до органів СБУ з відповідними інформаційними запитами для ознайомленням з матеріалами перевірки, проте отримував відмову.

Вважаючи, що своїми діями відповідач порушив норми Конституції України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», позивач звернувся до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 року у частині вимог визнати бездіяльність тимчасово виконуючого обовязків голови СБУ ОСОБА_2 закрито провадження по справі, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Постанову суду оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою зобовязати відповідача дати дозвіл на ознайомлення з матеріалами розгляду звернення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.05.2007 р. та 22.07.2007 р. від колишньої дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на адресу УСБУ у Львівській області надійшли заяви про вчинення її колишнім чоловіком спільно з іншими особами протиправних дій, спрямованих на насильницьке примушування її передати свої права як засновника ПП "Портер" ОСОБА_3. Однак, заява від 18.05.2007 р., яка була отримана 21.05.2007 р. була передана за належністю до ГУБОЗ ГУ МВС України у Львівській області, а заява від 22.07.2007 р. була передана Управлінню внутрішньої безпеки СБУ, оскільки містила інформацію про працівника центрального управління СБУ.

08.10.2007 р. ОСОБА_3 уповноважив адвоката ОСОБА_1 вести від імені довірителя справи в усіх державних установах, в органах місцевого самоврядування, тощо, у т.ч. із правом пред'явлення позову, подання від імені довірителя заяв в усі необхідні установи та організації, одержання довідок та документів. Довіреність видана на один рік і дійсна до 08.10.2008 р.. докази продовження строків дії довіреності відсутні.

Позовна заява подана ОСОБА_1 від власного імені, а не від імені довірителя. Таким чином, безпідставними є вимоги позивача про надання інформації стосовно отриманих заяв, скарг та інших матеріалів стосовно громадянина України ОСОБА_3, які поступили від ОСОБА_5, оскільки такі не порушують прав позивача, оскільки автором та заявником таких є не позивач, а ОСОБА_3, , який в свою чергу самостійно скористався правом на захист звернувшись із відповідним позовом з аналогічних підстав до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (справа №2а-4445/08).

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 звернувся до начальника УСБУ у Львівській області із листом щодо надання інформації (повторно), датованим 13.12.2007 р. із вимогою надати для ознайомлення матеріали розгляду звернень довірителя - ОСОБА_3. При цьому, такий лист направлявся позивачем від імені ОСОБА_3. а не від власного імені. У той же час, позовні вимоги до Управління СБУ у Львівській області позивачем не заявлялись, до зазначеної особи не адресовано позовну заяву.

02.02.2008 р. датована скарга позивача - ОСОБА_1 на ім'я т.в.о. голови СБУ України із вимогою надати інформацію, чи дійсно номер телефону в кабінеті №104 належить СБУ, чи ОСОБА_6 є працівником СБУ та вирішити питання про надання позивачеві як представникові ОСОБА_7 дозволу на ознайомлення з матеріалами перевірки по скаргам ОСОБА_3. При цьому, така скарга подавалась позивачем не від власного імені, а від імені ОСОБА_3 Доказів надання відповіді на зазначену скаргу суду не надано. Водночас, як вбачається з листа СБУ №16/Ж-783/І3 від 15.11.2007 р. на ім'я ОСОБА_3, довіритель позивача був проінформований про те, що всі наступні звернення відповідно до ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" залишатимуться без розгляду.

Судом першої інстанції вірно дано оцінку твердженням позивача про порушення професійних прав, а саме ч. 1 ст. 397 КК України "Втручання в діяльність захисника чи представника особи", вказавши, що адміністративним судам не належить розгляд кримінальних справ.

Крім того, згідно із ст. 6 Закону України "Про адвокатуру", при здійсненні професійної діяльності адвокат має право, зокрема, представляти І захищати права та інтереси громадян і юридичних осіб за їх дорученням у всіх органах, підприємствах, установах і організаціях, до компетенції яких-входить вирішення відповідних питань; збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення. Однак, згідно із ст. 15 Правил адвокатської етики від 01.10.1999 р., адвокат надає правову допомогу на підставі угоди з клієнтом про надання правової допомоги або за призначенням особи, що здійснює дізнання, слідчого чи суду в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України.

Проте, з матеріалів справи не вбачається укладення між позивачем ОСОБА_3 угоди про надання правової допомоги. Натомість, у позовній заяві позивач визнав, що між ним та ОСОБА_3 був укладений усний договір доручення, що також підтверджується матеріалами справи, зокрема, довіреністю.

Згідно із ст. 245 ЦК України, за довіреністю може здійснюватись представництво, яке грунтується на договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно із ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки не представника, а лише особи, яку він представляє.

Вищенаведене свідчить про те, що оскільки позивач діяв не від власного імені а від імені довірителя на підставі договору доручення, у зв'язку із чим оспорювані відносини не зачіпають права та інтереси позивача. Довіритель, чиїх прав та інтересів безпосередньо стосувалась вказана поведінка, самостійно звернувся за захистом своїх прав по іншій справі.

Щодо вимог визнати факт бездіяльності т.в.о. голови СБУ ОСОБА_2, то на підставі п. ч. 1 ст. 157 КАС України провадження у справі закрито законно, оскільки встановлення фактів, що мають юридичне значення належить до компетенції відповідного загального суду і в порядку адміністративного судочинства не розглядається.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про законність оскаржуваних вимог правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 року у справі №2а-1293/08/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом одного місяця може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Улицький В.З.

Судді Нос С.П. , Каралюс В.М.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 24.03.2010 року