Справа № 2а-143/09
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 р. Справа № 1731/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Пліша М.А.

Суддів Стародуба О.П. , Довгополова О.М.

при секретарі судового засідання Вітер І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 30.03.2009 року звернулася з позовною заявою до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області про стягнення заборгованості по виплаті грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 19.05.2009 року та 20.08.2009 року позивачкою подано уточнення до позовної заяви. З врахуванням останнього уточнення, просить визнати дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області неправомірними та зобовязати останнього виплатити недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 08.09.2008 року по 31.08.2009 року, в подальшому виплачувати таку допомогу до 18.07.2011 року.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2009 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, зобов`язано останнього провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у сумі за період з 18.07.2008 року по 31.12.2008 року, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, з врахуванням виплачених сум, в решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що суд при розгляді справи керувався нормами Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а не нормами Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності». Крім того, закони про Державний бюджет на певний рік не можуть будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин, що стосується також і внесення змін стосовно порядку, підстав та розмірів виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 року. Тому просить постанову змінити та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області у апеляційній скарзі зазначає, що що відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» покриття витрат на виплату державної допомоги сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. звернув увагу на норми ст.51 Бюджетного кодексу України відповідно до якої, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних призначень. У звязку з цим, управління правомірно, в межах наявних фінансових ресурсів здійснювало виплати, передбачені Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у порядку, розмірі та у спосіб, визначених діючим законодавством України на момент відповідних виплат

Тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області задоволити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивачка є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження та здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а отже має право на отримання щомісячної грошової допомоги відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», оскільки є застрахованою в системі загальнообовязкового соціального страхування, що вбачається з матеріалів справи і відповідно не заперечується стороною відповідача.

Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Статями 42, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається: застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих чи не застрахованих осіб. Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» є загальним, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми спеціального закону, яким є Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

У відповідності до ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років на 2008 рік встановлено в наступних розмірах: з 01 січня 526 грн., з 01 квітня 538 грн., з 01 липня 540 грн., а згідно пункту 23 цього Закону, підпункт 8 пункту 8 з розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців».

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 25 розділу II Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI стосовно внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідно до пунктів 5 та 6 вказаного рішення Конституційного Суду України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Одночасно з цим, слід зазначити, що цим рішенням Конституційного Суду України не визнано неконституційними положення пункту 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», які діяли по 31 грудня 2008 року.

Саме тому, у 2008 році, нарахування та виплата вказаної допомоги здійснювались відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та положень Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності», якими визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., і дане положення рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 року не було визнано неконституційним.

Щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2009 році, то згідно з ч.2 ст. 46 розділу V Закону від 26 грудня 2008 року N 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На даний час діє Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751 (із змінами та доповненнями).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за період з 08.09.2008 року по 31.08.2009 року.

Що стосується вимог позивачки щодо зобовязання відповідача в подальшому виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то такі задоволенню не підлягають, оскільки сторона відповідача, в особі управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, не позбавила права позивачки їх отримувати, а відповідно в цій частині не порушено її права, свободи чи інтереси.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 хоч і не спростовують висновків суду першої інстанції, однак постанову слід скасувати, а в позові відмовити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залиши без задоволення, апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області задоволити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2009 року у справі № 2а-143/09 скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку цивільного судочинства протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Пліш М.А.

Судді Стародуб О.П. , Довгополов О.М.

Повний текст постанови виготовлений 15.06.2010 року