Справа № 13305/10/2070
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2010 р. № 2а- 13305/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Скляр С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова № /0 від 09.06.2010 р., № /1 від 01.07.2010 р., № /2 від 26.07.2010 р., № /3 від 07.10.2010 р., якими йому було визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у розмірі 147 639,45 грн., з яких: 140 609,00 грн. - основний платіж та 7 030,45 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Позивач свої вимоги обґрунтовує наступним.

Так, за наслідками проведеної Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова документальні невиїзні (камеральні) перевірки податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з ПДВ за квітень 2010 року та складеного акту № 6692/1704/НОМЕР_1 від 31.05.2010 р., відповідно до висновку якого ним порушено п.п. 7.7.5., 7.7.7., п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", у звязку з чим було збільшено суму, яка за результатами звітного періоду підлягала сплаті платником податку до бюджету - 140 609,00 грн., що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, з урахуванням прийнятих відповідачем рішень за наслідками адміністративного оскарження ним першого податкового повідомлення - рішення.

Окрім того, він посилається на те, що відображення зменшення залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної податковим органом проводиться платником податку, лише в тому випадку, якщо після розгляду акту перевірки керівник податкового органу приймає відповідне рішення, яке є правовим актом індивідуальної дії та податкове зобовязання за таким рішенням стає узгодженим згідно з п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Висновок податкового органу щодо зазначеного порушення не узгоджується з приписами податкового законодавства, оскільки на час прийняття зазначених рішень податкові зобов'язання за наслідками попередніх актів аналогічних перевірок не були узгодженими, а тому підстав для прийняття зазначених рішень у відповідача не малось.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила про їх задоволення.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем порушено вимоги на п.п. 7.7.5., 7.7.7. п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та п. 5.12.4 "Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість", затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 166 від 30.05.1997 р., оскільки платником податку не вірно заповнено рядок 23.2 декларації з ПДВ за квітень 2010 року, що призвело до завищення суми відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 3837526,00 грн., що стало підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Заслухавши сторони, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за наслідками проведеної Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова документальні невиїзні (камеральні) перевірки податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за квітень 2010 року та складеного акту № 6692/1704/НОМЕР_1 від 31.05.2010 р., відповідно до висновку якого позивачем було допущено порушення вимог п.п. 7.7.5., 7.7.7., п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", у звязку з чим була збільшена сума, що за результатами звітного періоду підлягала сплаті платником податку до бюджету в розмірі 140 609,00 грн., що стало підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, з урахуванням прийнятих відповідачем рішень за наслідками адміністративного оскарження позивачем першого податкового повідомлення-рішення, а саме: податкових повідомлень-рішень № /0 від 09.06.2010 р., № /1 від 01.07.2010 р., № /2 від 26.07.2010 р., № /3 від 07.10.2010 р., якими позивачеві було визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 147 639,45 грн., з яких: 140 609,00 грн. - основний платіж та 7 030,45 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Із зазначеними рішеннями субєкта владних повноважень суд не погоджується, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не надав належних доказів правомірності оскаржуваних рішень, оскільки, як вбачається з наявних письмових доказів факт вказаного порушення позивачем вимог податкового законодавства не знайшов свого підтвердження при судовому розгляді та спростовується наступним.

Судом встановлено, що перевіркою, проведеною відповідним податковим органом були встановлені вищезазначені порушення податкового законодавства.

Так, висновок відповідача стосовно того, що платником податку не вірно заповнено рядок 23.2 декларації з ПДВ за квітень 2010 року, що призвело до завищення суми відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 3837526,00 грн., викладений в акті перевірки, не містить обґрунтованих даних, які відповідно до приписів чинного законодавства України дають підстави вважати, що дійсно СПД-ФО ОСОБА_1 допущено вищезазначене порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок відповідача грунтується на тому, що при заповненні рядка 23 (залишок відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) податкових декларацій з ПДВ за квітень 2010 року позивач повинен був врахувати висновки актів документальних невиїзних (камеральних) перевірок податкових декларації з ПДВ попередніх податкових періодів щодо зменшення залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

Суд вважає. що наведені доводи відповідача є необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 5.12.5. п. 5.12. "Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість", затвердженого наказом ДПА України № 166 від 30.05.1997 р., встановлено, що рядок 23.4 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної податковим органом. Збільшення виникає внаслідок установлення за результатами перевірки заниження задекларованої платником суми податкового кредиту та/або завищення податкового зобов'язання. Визначена сума збільшення рядка 26 відображається зі знаком "+" у рядку 23.4 податкової декларації наступного звітного періоду. Зменшення відбувається у разі, коли за результатами перевірки встановлено завищення задекларованої платником суми податкового кредиту та/або заниження податкового зобов'язання. Така сума зменшення рядка 26 відображається зі знаком "-" в рядку 23.4 податкової декларації наступного звітного періоду.

Згідно з п. 1.3. "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005 р., за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Результатом розгляду керівником податкового органу (його заступником) акту перевірки є прийняття податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій), що відповідно до п. 4.11 "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005 р., протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок або вручення його поштою суб'єкту господарювання (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб суб'єкта господарювання до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді суб'єкту господарювання.

Відповідно до п.п. 5.2.1. п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Абзацом 1 п.п. 5.2.2. п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати.

Згідно з п.п. 5.2.3. п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" заява, подана із дотриманням строків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, зупиняє виконання платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Процедура адміністративного оскарження, відповідно до п.п. 5.2.4. п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" закінчується: останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

З огляду на системний аналіз наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що відображення зменшення залишку від'ємного значення за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної податковим органом у рядку 23.4 податкової декларації з ПДВ проводиться платником податку в разі, коли податкове зобовязання прийняте за таким актом перевірки стає узгодженим в розумінні п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З матеріалів справи вбачається, що позивач не погодився з висновками акту перевірки за березень 2010 року та прийнятими на підставі нього податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх в адміністративному порядку, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідною стороною, а тому на момент проведення відповідачем камеральної перевірки податкової декларації позивача з ПДВ за квітень 2010 р. та складання на їх підставі відповідних податкових повідомлень-рішень суми податкових зобов'язань були неузгодженими.

А від так, відповідно до п. 6.1. ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності), а тому висновок відповідача щодо зазначеного порушення позивачем є необґрунтованими та здійснено при довільному тлумаченні норм чинного законодавства України.

Підпунктом 17.1.4. п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, визначеними у підпункті "в" п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний (крім випадків, коли податкова декларація не приймається всупереч нормам цього Закону) сплатити штраф у розмірі п'яти відсотків суми донарахованого податкового зобов'язання, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Таким чином, застосування до платника податків фінансових санкцій, передбачених п.п. 17.1.4. п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" можливе за наявності суми недоплати (донарахування суми податкового зобовязання платника податків).

З огляду на те, що в даному випадку відсутні підстави для донарахування суми податкового зобов'язання з ПДВ за основним платежем, то і відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, відповідна сторона - ДПІ у Московському районі м. Харкова не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичної особи у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її рішення як суб'єкта владних повноважень є неправомірними, що дає суду правові підстави для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 159, 160 КАСУ, ст. 19 Конституції України, Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Законом України "Про податок на додану вартість", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Московському районі міста Харкова № /0 від 09.06.2010 р., № /1 від 01.07.2010 р., № /2 від 26.07.2010 р., № /3 від 07.10.2010 р., якими фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 147 639,45 грн., з яких: 140 609,00 грн. основний платіж та 7030,45 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ- з дня отримання копії постанови, шляхом подачі апеляційної скарги, з направленням її копії до апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16.12.10 р.

Суддя Самойлова В.В.