Справа № 2а-2737/09/1770
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2010-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 р. Справа № 42614/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Олендера І.Я.,

суддів Улицького В.З., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання Корчинській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції в Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2009 року в справі за адміністративним позовом Субєкту підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції в Рівненській області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року позивач СПДФО ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконним акт перевірки та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 23.10.2008 року. В подальшому позивач змінив позовні вимоги та просив лише визнати незаконним та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /2 від 15.12.2008 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2009 року заявлений позов задоволено, скасовано прийняте відповідачем ОСОБА_1 ОДПІ в Рівненській області рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /2 від 15.12.2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не порушено вимог п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки отримані позивачем кошти він провів через касу шляхом оформлення прибуткових касових ордерів, оскільки він зареєстрував РРО лише 25.03.2008 року, і у нього не було можливості здійснювати облік готівкових коштів до цієї дати, та крім того він отримував готівкові кошти за продукцію власного виробництва. Крім того, відповідач не мав правових підстав для відкликання прийнятого рішення, оскільки це не передбачено вимогами податкового законодавства.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 ОДПІ в Рівненській області, який покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення по справі, яким у задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 ОДПІ помилково, в порушення наказу ДПА України від 21.06.2001р. № 253 «Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних санкцій», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2001 р. за №567/5758 було прийнято й надіслано ОСОБА_3 рішення про застосування штрафних (фінансових)санкцій від 15 грудня 2008 року № /2, яке просто дублювало рішення від 23 жовтня 2008 року. Таким чином, з метою усунення причини та умов, які сприяли порушенню вимог чинного законодавства начальником ОСОБА_1 ОДПІ було прийнято рішення про відкликання рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 15 грудня 2008р. № /2, а відтак приймаючи рішення про відкликання рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій податковий орган діяв в межах повноважень і обов'язків визначених законодавством.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОДПІ в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить таку задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить таку відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем - ОСОБА_1 ОДПІ проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства СПДФО ОСОБА_2 за період з 01.07.2005 по 30.06.2008р. про що складено акт від 16.10.2008р. (а.с.7-20).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 23.10.2008р. № НОМЕР_1 (а.с. 52), яким до позивача за порушення п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 646 165 грн.

12.12.2008 року рішенням Державної податкової адміністрації в Рівненській області за результатами розгляду скарги СПДФО ОСОБА_3. рішення ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції від 23.10.2008р. № залишено без змін, а скарга без задоволення (а.с.48-49).

15.12.2008р. ОСОБА_1 ОДПІ прийнято нове рішення за № /2, яким позивачу визначено розмір штрафних (фінансових) 2 646 165 (а.с. 21).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не порушено вимог п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки отримані позивачем кошти він провів через касу шляхом оформлення прибуткових касових ордерів, оскільки він зареєстрував РРО лише 25.03.2008 року, і у нього не було можливості здійснювати облік готівкових коштів до цієї дати, та крім того він отримував готівкові кошти за продукцію власного виробництва. Крім того, відповідач не мав правових підстав для відкликання прийнятого рішення, оскільки це не передбачено вимогами податкового законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, та не заперечується сторонами, позивач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність у тому числі і у сфері виготовлення будівельних матеріалів (бруківки, блоків, тощо).

Згідно з п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п.1);

Поряд з цим, згідно пункту 1 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадською харчування та послуг»реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленою порядку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що за період охоплюваний перевіркою з лютого 2008 року по 06.04.2008 року, позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа зареєстрував РРО МІНІ МР-55 В, заводський № 00000349, фіскальний № НОМЕР_2 лише 25.03.2008 р., а відтак у нього до цієї дати не було можливості здійснювати облік готівкових коштів, та і це визначально, він отримував готівкові кошти за реалізацію продукції власного виробництва бруківки, блоків, та проводив їх через касу шляхом оформлення прибуткових касових ордерів.

За своєю правовою природою штрафні санкції є адміністративно-господарськими санкціями (ст.238 Господарського кодексу України).

Відповідно до вимог ст.218 цього Кодексу підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення. У силу частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним ужито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. При цьому слід ураховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що своїм рішенням від 27.05.2007 р. №3985/17-13 начальник ОСОБА_1 ОДПІ переглянув рішення ОСОБА_1 ОДПІ від 15.12.2008р. та відкликав його як таке, що прийняте в порушення Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій (ас.47).

Згідно ст. 12 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», державна податкова адміністрація України має право скасовувати рішення інших органів державної податкової служби, а державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції у містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) - рішення вищестоящих державних податкових інспекцій у разі їх невідповідності актам законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, що ні Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181, ні Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 року N 253. зареєстрований в Міністерстві юстиції України 6 липня 2001 р. за N 567/5758, не надано право податковому органу, в даному випадку ОСОБА_1 ОДПІ, приймати нові рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за наслідками його адміністративного оскарження, як не надано й право вчиняти дії щодо відкликання такого рішення.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачем ОСОБА_1 ОДПІ порушено порядок прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 15 грудня 2008 р. за № /2.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції в Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2009 року в справі № 2-а-2737/08/1770 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: В.З.Улицький

ОСОБА_4

Ухвала в повному обсязі складена 11.06.2010 року.