Справа № 442/8275/14а,2а-442/261/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 р. Справа № 876/11706/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргуГромадської організації «Дрогобицький Майдан» та ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2014 року у справі за позовом Громадської організації «Дрогобицький Майдан», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міського голови міста Дрогобича ОСОБА_3 про зобовязання утриматись від вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Громадське обєднання «Дрогобицький Майдан», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з адміністративним позовом до Міського голови міста Дрогобича ОСОБА_3 про зобовязання відповідача утриматися від вчинення дій: видачі будь-яких розпоряджень від імені міського голови м. Дрогобича Львівської області; підписання будь-яких розпоряджень від імені міського голови м. Дрогобич Львівської області.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2014 рокув задоволенні адміністративного позову відмовлено з тих підстав, що судом не встановлено факт порушення прав, свобод чи інтересів позивачів.

Не погодившись з прийнятим рішення, Громадська організація «Дрогобицький Майдан» та ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу. При тому вважають, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного зясування обставин по справі, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального, права, висновки викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справа, а тому просять її скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

При тому апелянти обґрунтовують апеляційну скаргу аналогічно доводами позовної заяви, зокрема зазначають те, що суд не навів жодної норми КАС України, яка би встановлювала спосіб та порядок добровільного виконання рішення суду. Зважаючи на те, що суд не вирішував та не уповноважував ОСОБА_4 винести розпорядження «Про вихід на роботу», то винесення останнього свідчить про привласнення ОСОБА_3 владних повноважень. Крім того, ні відповідач, а ні Дрогобицька міська рада не звертались до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу виконавчого листа у справі № 442/1998/14-а про негайне поновлення ОСОБА_5 на посаді міського голови м. Дрогобича. Дрогобицький міськрайонний суд не видавав відповідачу виконавчого листа про негайне поновлення на посаді міського голови м. Дрогобича у справі № 442/1998/I4-а, оформлений відповідно до вимог статті 259 КАС України та відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Вважають, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не перевірив чи прийняті та підписані відповідачем розпорядження від імені міського голови м. Дрогобич за принципами ч.3 ст.2 КАС України. За таких обставин вважають, що оскаржувана постанова не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому підлягає до скасування.

Оскільки від осіб, які беруть участь у справі, не поступило клопотань про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно розпорядження №328-р від 26.08.2014 року «Про вихід на роботу», на виконання постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.08.2014 року у справі №442/1998/14-а, відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, ст.ст.235, 236 Кодексу законів про працю України, ст.256 КАС України, п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту населення України від 27.09.93 р. №58, керуючись п.20 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_3 приступив до виконання обовязків міського голови міста Дрогобича з 26.08.2014 року; визнано недійсним запис про звільнення, зроблений у трудовій книжці ОСОБА_3 на підставі рішення Дрогобицької міської ради від 28.02.2014 року №1282.

Постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.08.2014 року в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді міського голови м. Дрогобича та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць була звернута до негайного виконання. ОСОБА_3 не звертався до Дрогобицького міськрайонного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання вказаної постанови суду в частині щодо його поновлення на посаді міського голови м. Дрогобича, оскільки така була виконана добровільно та негайно.

Нормами статей 7, 14 КАС України, що кореспондують з положеннями ст. 129 Конституції України, визначено один із принципів - обовязковість судових рішень.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах прописані в V розділі КАС України.

За приписами пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду в частині присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Порядок звернення судових рішень в адміністративних справах до примусового виконання встановлено ст. 258 КАС України.

Крім того слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кодексом адміністративного судочинства передбачено можливість як добровільного, так і примусового виконання рішення суду. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу та здійснюється державними виконавцями.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, зокрема, забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади, організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Таким чином, місцевим судом вірно встановлено, що відповідач не звертався до Дрогобицького міськрайонного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання вказаної постанови суду в частині щодо його поновлення на посаді міського голови м. Дрогобича, оскільки така була виконана добровільно та негайно.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянтів щодо обовязковості примусового виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді міського голови м. Дрогобича та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах Закону України «Про виконавче провадження», оскільки такий спосіб виконання рішення суду можливий при примусовому виконанні рішення суду, а не добровільному.

Щодо доводів апелянтів в частині порушення вказаним розпорядженням їхніх прав та свобод колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно змісту рішення Дрогобицької міської ради «Про дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_3В.» від 28.11.2014 року за №1438 вбачається, що, розглянувши заяву міського голови від 18.11.2014 року про дострокове припинення його повноважень, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2014 року у справі №876/7889/14, якою підтверджено правомірність прийняття рішення Дрогобицькою міською радою №1282 від 28.02.2014 року «Про задоволення заяви міського голови ОСОБА_3 щодо звільнення із займаної посади», беручи до уваги факт поновлення міського голови на посаді у звязку з обовязком негайного виконання постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 05.08.2014 року, яка скасована рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду, враховуючи рекомендації постійної комісії ради з питань Регламенту, депутатської етики, законності, правопорядку, прав людини та розвитку громади, керуючись п.16 ч.1 ст.26, п.1 ч.1 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено взяти до відома звернення з особистою заявою міського голови ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради про складення ним повноважень міського голови. Відтак, на час прийняття судом оскаржуваної постанови відповідач ОСОБА_3 припинив свої повноваження як міський голова міста Дрогобича.

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Верховний Суд України у своєму рішенні (постанова від 24.02.2015 року), аналізуючи положення статті 6, а також частини другої статті 171 КАС України, зазначив, що суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Правові акти індивідуальної дії породжують права і обов'язки тільки у тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

У зв'язку з цим Верховний Суд України дійшов висновку, що відсутність у будь-кого прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним правовим актом індивідуальної дії не породжує і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом, оскільки не стосуються його безпосередньо.

З урахуванням вимог ст.244-2 КАС України судова практика Верховного Суду України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Позивачі оскаржили правові акти індивідуальної дії, водночас відсутність у останніх прав чи обов'язків у зв'язку з оскаржуваними розпорядженнями не породжує для них і права на захист у сфері публічно-правових відносин, тобто і права на звернення із цим адміністративним позовом.

Відтак, суд першої інстанції правомірно вказав на безпідставність доводів позивачів про порушення їхніх прав, оскільки оскаржувані розпорядження не стосуються їх безпосередньо.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи є несуттєвими і не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Приведені в апеляційні скарзі доводи висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Громадської організації «Дрогобицький Майдан» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2014 року у справі № 442/8275/14-а- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_6