Справа № 376/1068/14-а
Суддя: Жарікова О. В.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 376/1068/14-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду № 3 в м. Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 16.12. 2010 року на 2-й сесії ОСОБА_2 міської ради VI скликання, рішенням № 12-2-VI його було затверджено на посаду першого заступника голови ОСОБА_2 міської ради. Рішенням ОСОБА_2 міської ради № 1082-47-VI від 21.02.2014 року його звільнено з посади першого заступника голови ОСОБА_2 міської ради, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України. Своє звільнення позивач вважає незаконним, безпідставним та необґрунтованим з огляду на те, що 21.02.2014 року розпорядженням міського голови № 15-ОД було скликано 47 позачергову сесію ОСОБА_2 міської ради на розгляд якої винесено одне питання про розгляд звернення громади м. Сквира від 21.02.2014 року, проте, на пленарному засіданні, крім іншого, було розглянуто питання про відставку першого заступника міського голови ОСОБА_1. Позивач вважає, що сесія була скликана з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, в результаті прийнятого рішення про його звільнення йому була завдана моральна шкода. Також, відповідачем порушено порядок видачі трудової книжки після звільнення. Позивач просив суд визнати незаконним скликання і проведення 47 позачергової сесії ОСОБА_2 міської ради Київської області VI скликання від 21.02.2014 року з причин порушення порядку скликання сесії міської ради та процедури підготовки питань до розгляду на цій сесії, що призвело до прийняття протиправних рішень; визнати його звільнення, відповідно до п. 3 ст. 40КЗпП України незаконним та поновити його на посаді першого заступника ОСОБА_2 міського голови з дня звільнення; стягнути з ОСОБА_2 міської ради Київської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення 21.02.2014 року у сумі 10801,26 грн.; стягнути з ОСОБА_2 міської ради Київської області компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн.. В судовому засіданні 16.03.2015 року позивач подав заяву про зміну(уточнення) позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 міської ради Київської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення 21.02.2014 року у сумі 61285,41 грн.; стягнути з ОСОБА_2 міської ради Київської області компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.. В судовому засіданні 29.04.2015 року позивач знову уточнив позовні вимоги та просив суд визнати незаконним скликання і проведення 47 позачергової сесії ОСОБА_2 міської ради Київської області VI скликання від 21.02.2014 року з причин порушення порядку скликання сесії міської ради та процедури підготовки питань до розгляду на цій сесії, що призвело до прийняття протиправних рішень; визнати його звільнення, відповідно до п. 3 ст. 40КЗпП України незаконним та поновити його на посаді першого заступника ОСОБА_2 міського голови з дня звільнення; стягнути з ОСОБА_2 міської ради Київської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення 21.02.2014 року по день постановлення рішення суду; стягнути зі ОСОБА_2 міської ради Київської області компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 1(однієї) грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які є аналогічними, наведеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги не визнала з підстав їх необґрунтованості та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову та зазначив, що визнає лише останні два пункти позовних вимог щодо стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди з відповідача на користь позивача. В подальшому в відкрите судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п.1 ч.1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( п. 7 ч.1 ст.3 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.( ч.2 ст.17 КАС України).

Згідно ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Даний спір з приводу звільнення з публічної служби позивача ОСОБА_1, за участю відповідача ОСОБА_2 міської ради Київської області, як суб'єкта владних повноважень, є публічно - правовим і його вирішення належить до компетенції адміністративних судів України, дана справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду, оскілька така підстудність справи визначена ухвалою від 30 грудня 2014 року Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_5, в звязку з неможливістю утворити новий склад суду у ОСОБА_2 районному суді Київської області після задоволення самовідводів суддями даного суду.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовано Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету ( ст. 2 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Посадами в органах місцевого самоврядування є зокрема: посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. ( ст.3 «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

16 грудня 2010 року на 2-й сесії ОСОБА_2 міської ради VI скликання, рішенням № 12-2-VI позивача ОСОБА_1 було затверджено на посаду першого заступника ОСОБА_2 міського голови, що не оспорюється сторонами.

Згідно ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради № 1082-47-VI від 21.02.2014 року позивача ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови ОСОБА_2 міської ради, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Обгрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 посилається на те, що розпорядженням ОСОБА_2 міського голови № 15-ОД було скликано 47 позачергову сесію ОСОБА_2 міської ради, однак, вказана сесія скликана з порушенням вимого чинного законодавства. Суд погоджується з таким твердженням позивача з огляду на наступні вимоги закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення про скликання сесії ради, відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2014 року розпорядженням № 15-ОД ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3 скликано сорок сьому позачергову сесію ОСОБА_2 міської ради VI скликання 21 лютого 2014 року о 18-й годині в залі засідань ОСОБА_2 міської ради та внесено на розгляд міської ради питання про розгляд звернення громадян м. Сквира від 21 лютого 2014 року. Отже, міським головою ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 не дотримано порядку та строків доведення до відома депутатів і населення м. Сквира свого розпорядження № 15-ОД від 21 лютого 2014 року, що робить його протиправним та таким, що не відповідає вимогам закону. Представник відповідача ОСОБА_4 у письмово викладених запереченнях та в судовому засіданні посилається на те що, зважаючи на умови за яких була скликана дана позачергова сесія, не проведення її у той же день могло б привести до тяжких наслідків і міська рада в особі міського голови була змушена провести скликану позачергову сесію у той же день. Суд критично оцінює вказані заперечення та пояснення, оскільки законодавцем не наведено підстав, які давали б можливість міському голові, при скликанні позачергової сесії, відступати від вимог ч. 9 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Крім того, до суду не надано доказів того, що всі депутати ОСОБА_2 міської ради були належним чином та взагалі повідомлені про скликання даної сесії та знали про дану сесію, так як на сесію прибуло лише 23 з 36 депутатів. Доказів на підтвердження того, що всі депутати були повідомлені належним чином про скликання даної сесії до суду не надано. Крім того, доказів, що депутати міської ради та громада міста були повідомлені про питання, які передбачалося внести на розгляд сесії до суду не надано. Доказів того, що на відповідних комісіях міської ради розглядалося питання щодо звільнення позивача з займаної посади до суду не надано. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи процедура підготовки питань до розгляду на цій сесії взагалі дотримана не була.

На окрему увагу заслуговує той факт, що міський голова ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3, під час скликання позачергової сесії ОСОБА_2 міської ради VI скликання 21 лютого 2014 року, перебував на амбулаторному лікуванні, в звязку з загальним захворюванням у період з 12.02.2014 року по 22.02.2014 року, що підтверджується копією листка непрацездатності, серії АГМ № 095364. Копія вказаного листка непрацездатності завірена юристом Сквирської міської ради з проставленням гербової печатки. Згідно даного листа непрацездатності ОСОБА_3 повинен був стати до роботи з 23.02.2014 року. Всупереч приписам діючого законодавства, перебуваючи на лікарняному, ОСОБА_3 скликав позачергову сесію ОСОБА_2 міської ради VI скликання 21 лютого 2014 року та провів її.

Міський голова є посадовою особою, яка виконує функціональні обовязки відповідно до норм трудового законодавства України. В силу тимчасової непрацездатності, посадова особа не може виконувати функціональні обовязки.

У період тимчасової непрацездатності повноваження посадової особи припиняються, тому можна розглядати факт скликання позачергової сесії ОСОБА_2 міської ради VI скликання 21 лютого 2014 року ОСОБА_3, в час перебування на лікарняному, та підписання останнім повязаних з цим офіційних документів, як такий, що вчинений без відповідних повноважень.

Офіційними є документи, що складаються і видаються службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, а також підприємств, установ, організацій будь-якої форми власності, які посвідчують конкретні факти і події, що мають юридичне значення, складені належним чином за формою і мають необхідні реквізити (штамп, печатку, номер, дату, підпис).

Сам факт підписання міським головою будь-якого офіційного документу може формально містити ознаки злочину, передбаченого ст. 366 КК України (службове підроблення).

Відповідно до ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Суд вважає, що міський голова ОСОБА_2 міської ради Київської області ОСОБА_3, видавши своє розпорядження № 15-ОД від 21 лютого 2014 року, діяв поза межами своїх повноважень і всупереч Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, позивач ОСОБА_1, в період часу з 21.02.2014 року по 25.02.2015 року, також, перебував на стаціонарному лікуванні у територіальному медичному обєднанні м. Біла Церква, що підтверджується копією листка непрацездатності, серії АВЯ № 444691. Доказів повідомлення його про скликання даної сесії до суду не надано.

Як передбачено п. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Всупереч наведеній нормі закону, рішенням ОСОБА_2 міської ради Київської області № 1082-47-VI від 21.02.2014 року позивача ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови ОСОБА_2 міської ради, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, під час його перебування на лікарняному.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Доказів на підтвердження звільнення з займаної посади позивача, в зв»язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, та щодо того що до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення до суду не надано.

Верховний Суд України у постанові пленуму № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» надав розяснення, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

За викладених обставин та вимог закону, суд вважає протиправним звільнення позивача з займаної посади першого заступника міського голови ОСОБА_2 міської ради під час перебування його на лікарняному.

Крім того, для звільнення працівника на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, обовязковим є раніше застосування до працівника заходів дисциплінарного чи громадського стягнення. У розумінні ст. 147 КЗпП України, таким видом дисциплінарного стягнення могла бути догана. Власник або уповноважений ним орган має право замість накладання дисциплінарного стягнення передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу, що відповідає вимогам ст. 152 КЗпП України.

На вказані вимоги закону голова ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 уваги не звернув, що призвело до прийняття неправомірного рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника міського голови ОСОБА_2 міської ради Київської області і з цих підстав.

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 на постанови Сквирського районного суду Київської області від 20 липня 2012 року по справі № 1022/1988/2012, провадження 2-а/1022/149/2012, по справі №1022/1708/2012, провадження 2-а022/1022/145/2012, по справі №376/395/13-a, провадження 2-а/376/23/2013 для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, правового значення не мають, оскільки вказані постанови суду не є дисциплінарним чи громадським стягненням в розумінні п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, покази свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Шуляк, О.П., ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, які дали пояснення в судовому засіданні, суд оцінює критично, виходячи з того, що хоча дані особи і були присутні на засіданні вищевказаної сесії, однак, про одні й ті ж само обставини проведення сесії, дали протирічні пояснення. Однак, з пояснень свідків було встановлено, що сесія проводилася під тиском та за участю громади м. Сквира, Київської області, які наполягали на звільненні позивача з займаної посади з мотивів належності до партії, якій вони виражали недовіру. Підстави звільнення позивача з займаної посади на засіданні сесії не оголошувалися. Крім того, на жодній з комісій ОСОБА_2 міської ради Київської області до проведення даної сесії, не розглядалося питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника міського голови ОСОБА_2 міської ради Київської області. Деякі з свідків в судовому засіданні зазначили, що на засіданні сесії було оголошено та повідомлено присутніх депутатів міської ради про те, що позивач перебуває на лікарняному, в зв»язку з чим деякі депутати просили міського голову та пропонували йому перенести розгляд питання щодо звільнення позивача з займаної посади нна іншу дату. Інші свідки вказали, що не чули про те, щоб на сесії міської ради депутати та громада м. Сквира, Київської області були повідомлені про вказаний факт. З пояснень свідків та матеріалів справи вбачається порушення регламенту ОСОБА_2 міської ради щодо скликання сесії. Свідки ОСОБА_28, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 суттєвих пояснень в суді не дали, так як були відсутні на засіданні вищевказаної сесії ОСОБА_2 міської ради.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, встановлено обовязок власника або уповноваженого органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і проведення розрахунку у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення такої вимоги.

Відповідно до п.2.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за № 58, зареєстрованої в міністерстві юстиції України від 17.08.1993 року за № 110, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу ( розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу ( розпорядження). У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.4.1. вказаної інструкції, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому п.2.10 Інструкції. Згідно з п.4.2 Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

При звільненні позивача ОСОБА_1 з посади першого заступника міського голови ОСОБА_2 міської ради, вказаних вимог чинного законодавства не дотримано, та 03.04.2011 року, через значний проміжок часу після звільнення позивача з займаної посади, без його письмової згоди, трудову книжку безпідставно направлено поштою, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення з 21.02.2014 року по 23.10.2015 року з розрахунку 235 грн. 44 коп. за 1 робочий день, як вказано в довідці про розмірі заробітної плати позивача, наданої ОСОБА_2 міською радою Київської області за № 1646 від 07.10.2015 року, з врахуванням виплачених сум за листом непрацездатності та перебування на стаціонарному лікуванні з 21.02.2011 року по 25.02.2011 року.

Пунктом 4 ч. 4 ст. 105 КАС України, передбачено стягнення з відповідача суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення, оскільки законні права позивача відповідачем порушено, обставини щодо моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та додаткових зусиль для організації свого життя доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог... якщо це необхідно для повного захисту прав свобод чи інтересів...

Позивач в судовому засіданні довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, а відповідачем та третьою особою їх не спростовано.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України підлягають до стягнення з відповідача на користь держави 981 грн. 79 коп. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 40, 47, 49-2, 116, 147, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні, ст.ст. 3, 11, 17, 18, 71, 94, 104, 105, 121, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним скликання та проведення 47 позачергової сесії ОСОБА_2 міської ради Київської області VI скликання від 21.02.2014 року, з причин порушення порядку скликання сесії міської ради та процедури підготовки питань до розгляду на цій сесії, що призвело до прийняття протиправних рішень.

Визнати звільнення ОСОБА_1, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України з посади першого заступника ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_2 міської ради Київської області протиправним та поновити його на посаді першого заступника ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_2 міської ради Київської області з дня звільнення, а саме з 21.02.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату, за час вимушеного прогулу, з дня звільнення, а саме з 21.02.2014 року по 23.10.2015 року в сумі 98 178 гривень 48 копійок (дев»яносто вісім тисяч сто сімдесят вісім гривень сорок вісім копійок).

Стягнути зі ОСОБА_2 міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 1 гривні 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 міської ради Київської області на користь держави 981 гривню 79 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_31