Справа № 826/15040/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 вересня 2015 року 15:30 № 826/15040/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Суховій О.В.,

за участю сторін:

представників позивача - Конепуд Д.В., Антонюк Г.О.,

представник відповідача - Складаний В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції України до Державного підприємства «Українські спеціальні системи» про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція України (надалі також - позивач, Держфінінспекція) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного підприємства "Українські спеціальні системи" (надалі також - відповідач, ДП "Українські спеціальні системи") про зобов'язання відповідача усунути порушення статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), статті 1 Закону України "Про оплату праці" та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", виявлених у ході ревізії ДП "Українські спеціальні системи" та відображені у пункті 3 вимоги Держфінінспекції від 22.12.2014 №06-14/1366 шляхом забезпечення відшкодування збитків завданих відповідачем у сумі 166596,38 грн. у порядку встановленому чинним законодавством.

Позов мотивований тим, що під час ревізії встановлено порушення нарахування заробітної плати працівникам, які працювали за сумісництвом. Як зазначено у позовній заяві, в період з 01.01.2013 по 31.08.2014 ДП "Українські спеціальні системи" зайво нараховано заробітну плату в розмірі 121816,61 грн., що призвело до завдання матеріальної шкоди (збитків) на суму 166596,38 грн.

Представники позивача адміністративний позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Під час судового розгляду адміністративної справи представник відповідача проти задоволення вимог Держфінінспекції заперечив, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю. Аргументуючи свою позицію, представник звернув увагу суду, що під час ревізії Держфінінспекція не дослідила всіх необхідних документів, які слід було обов'язково врахувати під час прийняття рішення про порушення ДП "Українські спеціальні системи" вимог законодавства щодо оплати праці працівникам, які працювали за сумісництвом. За твердженням представника державного підприємства, ревізорами не взято до уваги звіти, які свідчать про фактичне виконання робіт усіма працівниками-сумісниками, не досліджено умови праці (графіки робіт, кількість робочих днів у тижні, куди відряджались, посадові інструкції) працівників, які працювали за сумісництвом, що не дозволяє зробити однозначний висновок про неможливість такими працівниками фактично виконувати свою роботу на ДП "Українські спеціальні системи". Письмові пояснення на адміністративний позов відповідачем не надавались.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з акту від 26.11.2014 №06-21/134 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП "Українські спеціальні системи" за період з 01.01.2013 по 31.08.2014 та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 Держфінінспекцією на виконання пункту 2.22 плану контрольно-ревізійної роботи на III квартал 2014 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 16.09.2014 №№ 1842, 1843, 1844, від 02.10.2014 №1884, від 30.10.2014 №№ 1983, 1984, 1985, від 03.11.2014 № 199 та від 10.11.2014 № 2026 начальником відділу Держфінінспекції Антонюк Г.О. та головними державними фінансовими інспекторами Держфінінспекції Доброленською І.С., Вовою Г.А., Палагіною І.М., Попроцькою І.В. та Рокицькою І.В. проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ДП "Українські спеціальні системи".

В акті ревізії зроблено висновок про завдання ДП "Українські спеціальні системи" матеріальної шкоди (збитків) на суму 166596,38 грн. у зв'язку з безпідставною виплатою працівникам-сумісникам заробітної плати та нарахуванням єдиного соціального внеску.

На вказані висновки акту ревізії відповідач подав зауваження, в яких зазначено про помилковість висновку позивача щодо безпідставної виплати працівникам-сумісникам заробітної плати, оскільки відповідно умов колективного договору посади, які займали ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відносяться до посад з ненормованим робочим часом, табелі робочого часу ДП "Українські спеціальні системи" не відображають початок робочого часу працівника, його закінчення, табелі робочого часу працівників-сумісників за їх основним місцем роботи не є доказом того, що такі працівники протягом восьми годин працювали за основним місцем роботи.

На підставі акту ревізії від 26.11.2014 №06-21/134 та відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939-XII (з наступними змінами та доповненнями), підпункту 15 пункту 6 "Положення про Державну фінансову інспекцію України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №310 та пункту 46 "Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (з наступними змінами та доповненнями) Держфінінспекцією надіслано відповідачу вимогу від 22.12.2014 №06-14/1366, у пункті 3 якої зазначено, що ревізією встановлено порушення статті 94 КЗпП України та статті 1 Закону України "Про оплату праці" - ДП "Українські спеціальні системи" зайво нараховано заробітну плату працівникам-сумісникам здійснено нарахування єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату на загальну суму 166596,38 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) підприємству на цю суму, у зв'язку з чим: у встановленому законодавчому порядку слід забезпечити відшкодування збитків ДП "Українські спеціальні системи" в сумі 166596,38 грн.

Відповідач листом від 23.01.2015 №01-65 (вх. №14-265 від 23.01.2015) повідомив позивача, зокрема, що вимога про зайво нараховану заробітну плату працівникам-сумісникам в розмірі 166596,38 грн. може бути виконана лише шляхом подання позовів зі сплатою судового збору до цих працівників. Однак, подання позовів є недоцільним у зв'язку з відсутністю доказів, які б підтверджували факти, викладені в акті ревізії.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті (частина перша).

Як уже зазначалось Держфінінспекцією проведено ревізію ДП "Українські спеціальні системи", за наслідками якої складено акт від 26.11.2014 №06-21/134.

Ревізією встановлено, зокрема, що за період з 01.01.2013 по 31.08.2014 на ДП "Українські спеціальні системи" працювали 12 осіб за сумісництвом не за основним місцем праці та дві особи за сумісництвом, в яких основним місцем праці було ДП "Українські спеціальні системи". Щодо останніх порушень у нарахуванні та виплаті їм заробітної плати не виявлено.

В акті ревізії вказано, що за повідомленням менеджера з персоналу відповідача ОСОБА_10 ведення індивідуальних графіків роботи працівників-сумісників не передбачено. З метою законності оплати праці працівників-сумісників направлялись відповідні запити до роботодавців.

Співставленням даних, отриманих у відповідях ТОВ "Інтесис" (лист від 28.10.2014 №70-01), ТОВ "ДіСі Сервіс" (лист від 23.10.2014 № 03-01/10), ТОВ "СКЗ "Криптософт" (лист від 20.10.2014 № 124 стосовно ОСОБА_11.) розбіжностей щодо оплати праці працівникам-сумісникам за період з 01.01.2013 по 31.08.2014 не встановлено.

На підставі листів, отриманих від Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій (від 24.10.2014 № 1/11/3046), від Державного університету телекомунікацій (від 24.10.2014 № 13/1606), від ТОВ "Інфосистеми Джет Україна (від 17.10.2014 № 96-10), від ТОВ "СКЗ "Криптософт (лист від 20.10.2014 № "124), від ВАТ Український інститут по проектуванню засобів та споруд зв'язку "Діпрозв'язок" (від 22.10.2014 №127/02) встановлено, що протягом періоду, який підлягав ревізії шести працівникам-сумісникам (ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4.) у табелях обліку робочого часу зазначалось, що вони відпрацювали у ДП "Українські спеціальні системи" по 4 години щодня, в той час коли вони знаходилися за основним місцем роботи з восьмигодинним робочим днем.

На думку ревізорів наведена обставина свідчить про порушення пунктів 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій", за змістом яких тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день, на умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

В акті зазначено, що співставленням табелів обліку робочого часу за основним місцем роботи трьох працівників-сумісників (ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9.) з табелями обліку робочого часу ДП "Українські спеціальні системи" встановлено, що вказані працівники відпрацювали у відповідача по чотири години щодня, в той час коли вони знаходилися у відрядженні за основним місцем роботи, а саме: ОСОБА_4 відповідно до наказів ВАТ Український інститут по проектуванню засобів та споруд зв'язку "Діпрозв'язок" від 08.05.2013 №16 та від 03.02.2014 №4 перебував у відрядженні за основним місцем роботи (м. Кіровоград та м. Дніпропетровськ, відповідно); ОСОБА_13 за період з 19.12.2013 по 20.12.2013 за основним місцем роботи ТОВ "Інфосистеми Джет Україна" перебувала у відрядженні; ОСОБА_9 за період з 25.11.2013 по 29.11.2013 водночас був у відрядженні за основним місцем роботи ТОВ "Інфосистеми Джет Україна".

На думку ревізорів, шести працівникам-сумісникам ДП "Українські спеціальні системи" за період з 01.01.2013 по 31.08.2014 зайво нараховано заробітну плату на суму 121816,61 грн., у тому числі: за січень грудень 2013 року - 82891,75 гри, за січень-серпень 2014 року - 38 924,86 грн.) та проведено нарахування Єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату у сумі 44 779,77 грн., (за 2013 рік - 30470,99 грн., за 2014 рік - 14308,78 грн.), чим порушено статтю 94 КЗпП України та статтю 1 Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР.

Згідно з актом: ОСОБА_4 за період з 01.01.2013 по 30.05.2014 зайво нараховано заробітну плату на загальну суму 35701,14 грн., ( за 2013 рік - 29264,26 грн., за січень-серпень 2014 року - 6436,88 грн.) та проведено нарахування єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату з сумі 13123,74 грн., (за 2013 рік - 10 757,54 грн., за січень-серпень 2014 року - 2 366,20 гривень); ОСОБА_5 за період з 23.04.2013 по 31.10.2013 зайво нараховано заробітну плату на загальну суму 15854,35 грн. та проведено нарахування єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату в сумі 5828,06 гривень; ОСОБА_6 за період з 01.01.2013 по 31.08.2014 зайво нараховано заробітну плату на загальну суму 44430,74 грн., (за 2013 рік - 29114,27 грн., за січень-серпень 2014 року - 15316,47 грн.) та проведено нарахування єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату в сумі 16 332,73 грн., (за 2013 рік - 10 702,40 грн., за січень-серпень 2014 року - 5630,33 грн.); ОСОБА_7 за період з 01.12.2013 по 13.05.2014 зайво нараховано заробітну плату на загальну суму 12897,54 грн., (за 2013 рік - 3171,48 грн., за січень-серпень 2014 року - 9726,06 грн.) та проведено нарахування єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату в сумі 4741,13 грн., (за 2013 рік - 1 165,83 грн., за січень-серпень 2014 року - 3575,30 грн.); ОСОБА_8 за період з 13.11.2013 по 03.04.2014 зайво нараховано заробітну плату на загальну суму 10373,74 грн., (за 2013 рік - 2928,29 грн., за січень-серпень 2014 року - 7445,45 грн. та проведено нарахування Єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату в сумі 3813,39 грн., (за 2013 рік - 1076,44 грн., за січень-серпень 2014 року - 2736,95 грн.); ОСОБА_9 за період з 11.11.2013 по 10.12.2013 зайво нараховано заробітну плату на загальну суму 2559,10 грн. та проведено нарахування єдиного соціального внеску на зайво нараховану заробітну плату в сумі 940,72 грн. Внаслідок допущеного порушення ДП "Українські спеціальні системи" завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 166596,38 грн.

Крім того, в акті ревізії зазначено, що згідно з поясненнями менеджера з персоналу відповідача ОСОБА_10, яким фіксувалось відвідування вказаних осіб в табелях робочого часу, що в обов'язки менеджера з персоналу не входить контроль за фактичною присутністю працівників на робочому місці, їх графік роботи контролюють безпосередні керівники.

Представник відповідача не заперечив обставин щодо роботи за сумісництвом на ДП "Українські спеціальні системи" ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у період з 01.01.2013 по 31.08.2014 та виплати їм заробітної плати в розмірі зазначеному в акті ревізії.

Згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша). Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства (частина друга).

Статтею 102-1 КЗпП України встановлено, що працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Аналогічне положення передбачене абзацом другим пункту 2 постанови Кабінет Міністрів України від 03.04.1993 №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій".

За змістом наведених норм, заробітна плата працівникам, у тому числі тим, які працюють за сумісництвом, виплачується за виконану ними роботу.

Як убачається зі змісту акта ревізії фактичне виконання працівниками-сумісниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 робіт, у період, що перевірявся, не з'ясовувалось.

Представники позивача пояснили, що ревізія проводилась на підставі документів, було взято до уваги підпункт 4.1. пункту 4 додатку №1 Колективного договору, за яким для усіх працівників підприємства, встановлюється роботи: початок роботи кожного робочого дня - 8.30; закінчення роботи кожного робочого дня, крім п'ятниці - 17.15; закінчення роботи в п'ятницю - 16.00; перерва відпочинку та приймання їжі - з 12.30 до 13.00; вихідні дні - субота та неділя. Порівнюючи відповіді роботодавців за основним місцем роботи працівників було зроблено висновок, що вони не могли виконувати роботу за сумісництвом, оскільки були зайняті за основним місцем роботи повний робочий день або перебували у відрядженні.

На підтвердження своєї позиції представники позивача навели положення пункту 1.3 "Щодо заповнення форми державного статистичного спостереження №3-ПВ (термінова, піврічна) "Звіт про використання робочого часу", затвердженої наказом Держкомстату України від 27.12.2007 №467, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2008 за 315/14706. Разом з тим судом встановлено, що наказ від 27.12.2007 №467, яким затверджено цю Інструкцію втратив чинність 15.01.2010, водночас ревізія фінансово-господарської діяльності ДП "Українські спеціальні системи" проводилась за період з 01.01.2013 по 31.08.2014 та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Представник відповідача зазначив, що оплата працівників проводилась виключно за виконану ними роботу. Спростовуючи доводи Держфінінспекції стосовного того, що працівники-сумісники не могли виконувати роботу на ДП "Українські спеціальні системи" представник відповідача надав довідку про вжиті ОСОБА_6, який працював на ДП "Українські спеціальні системи" за сумісництвом на посаді консультанта з питань спеціальних видів зв'язку, заходи з організації та забезпечення безпеки спеціальних видів зв'язку в період з 01.01.2013 по 31.08.2014. Згідно з цією довідкою працівником опрацьовано та підготовлено загалом 217 документальних матеріалів.

Також представником надано розклади занять (з 01.01.2013 по 31.07.2013, з 01.09.2013 по 31.12.2013) доцента кафедри СЗІ ННІЗІ ДУТ ОСОБА_6 Зі змісту цих розкладі вбачається, що ОСОБА_6 проводив протягом робочого дня від 2 до 5 пар. На думку представника відповідача, це спростовує доводи позивача про неможливість ОСОБА_6 виконувати роботу на ДП "Українські спеціальні системи" у зв'язку з його зайнятістю за основним місцем роботи, оскільки як свідчать розклади занять ОСОБА_6 не був зайнятий за основним місцем роботи по 8 годин щодня, відповідно мав можливість виконувати свої обов'язки на "Українські спеціальні системи".

Інших доказів на підтвердження фактичного виконання робіт ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 представник відповідача не надав, причин неподання не повідомив, клопотань про витребування таких доказів не заявляв.

За змістом пункту 16 "Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 ревізія проводиться шляхом документальної та фактичної перевірок. При цьому фактична перевірка передбачає можливість обстеження виконаних робіт.

З огляду на те, що предметом дослідження під час ревізії ДП "Українські спеціальні системи" було, зокрема, правильність нарахування заробітної плати працівникам, які працюють за сумісництвом не за основним місцем праці, враховуючи положення частини першої статті 94, частини першої статі 102-1 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці", абзацу другого пункту 2 постанови Кабінет Міністрів України від 03.04.1993 №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" щодо виплати роботодавцем заробітної плати працівникові за виконану роботу, слід дійти висновку про необхідність обов'язкового дослідження ревізорами результатів роботи працівниками-сумісниками. Однак, питання про фактичне виконання такими працівниками роботи під час ревізії як убачається з акта ревізії та пояснень представників Держфінінспекції взагалі не перевірялось.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналізуючи наведені положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та частину першу статті 2 цього Закону Верховний Суд України в постанові від 26.05.2015 справа №21-330а15 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 45197714) дійшов висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. У разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави з позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому, є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення таких збитків, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Однак, Верховний Суд України дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову Державної фінансової інспекції в місті Києві, оскільки пред'явлена позовна вимога, яка не містить визначення конкретних осіб, до яких вимога має бути заявлена, немає посилань на конкретні дії, які мають бути здійснені, тобто обрано неправильний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до статті 244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (частина перша). Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (частина друга).

Зі змісту постанови Верховного Суду України від 26.05.2015 в справі №21-330а15 вбачається, що судом здійснено перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 20.01.2015 у зв'язку з неоднаковим застосуванням касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Слід зауважити, що висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 26.05.2015 в справі №21-330а15, зроблено стосовно статей 2, 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", що є предметом тлумачення і в розглядуваній окружним адміністративним судом справі. При цьому схожими є обставини справи. Так, в постанові Верховного Суду України від 26.05.2015 в справі №21-330а15 зазначено, що Державна фінансова інспекція в місті Києві звернулась до суду з позов про зобов'язання особи вчинити дії, а саме виконати пункти 6, 7 письмової вимоги, якими зобов'язувалось особу відшкодувати певні суми збитків порядку, визначеному частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України та повернути їх до бюджету міста Києва.

У справі, що розглядається, Держфінінспекція просить зобов'язати відповідача усунути порушення статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України "Про оплату праці" та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" шляхом забезпечення відшкодування збитків завданих відповідачем у сумі 166596,38 грн. у порядку встановленому чинним законодавством.

Враховуючи наведену позицію Верховного Суду України, яка в силу статті 244-1 КАС України, є обов'язковою для застосування, слід дійти висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки позовна вимога не містить визначення конкретних осіб, до яких вимога має бути заявлена, немає посилань на конкретні дії, які мають бути здійснені, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України також у постановах від 28.10.2014 в справі №21-462а14 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 41479708) та від 21.04.2015 в справі №21-120а15 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 44666081).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судом рішення) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко