Справа № 814/3335/14
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 р. Справа № 814/3335/14

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню « Миколаївгаз» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню « Миколаївгаз» про визнання протиправної бездіяльність та зобовя'заня вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до ПАТ "Миколаївгаз" про визнання протиправною бездіяльність ПАТ "Миколаївгаз", яка полягає у ненаданні інформації на запит ОСОБА_1 від 06.10.2014 року, про зобов'язання ПАТ "Миколаївгаз" надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 06.10.2014 року в повному обсязі, а саме: які саме дії здійснюється працівником газорозподільного підприємства з побутовим лічильником газу (розбирання корпусу лічильника, розбирання лічильного механізму), на підставі яких лічильник "визнається непридатним до подальшої експлуатації та ремонту"; яким нормативним документом передбачено "ПОРЯДОК ВИЗНАННЯ НЕПРИДАТНИМ ДО ЕКСПЛУАТАЦІЇ ТА РЕМОНТУ", який документ при цьому складається, чи вказується у цьому документі про деталі лічильника або лічильного - механізму, які вийшли з ладу та потребують заміни; яким нормативним документом, або наказом по підприємству чи керуючої компанії затверджено форму "Акту технічного аналізу лічильника газу" та передбачено його складання при виявленні "непридатності до експлуатації та ремонту"; які саме деталі побутового лічильника газу Галлус G-2,5 зав. № U00983019, або його лічильного механізму вийшли за ладу та потребують заміни; чи піддавався розвальцьовуванню і розбиранню корпус лічильника та лічильного механізму Галлус G-2,5 зав. № U00983019, хто з працівників проводив дефектовку механізмів лічильника, чи встановлено необхідність притирки клапану золотникового - механізму лічильника, замість заміни інших деталей, що приведе в подальшому до придатності лічильника до застосуванню; хто саме - споживач газу (власник лічильника) чи газорозподільне підприємство зобов'язано відправляти лічильник до підприємства-виробника для подальшого ремонту лічильника; який саме механізм відшкодування витрат споживача газу (власника лічильника), пов'язаного з транспортуванням непридатного до застосування лічильника до підприємства-виробника та подальшим його ремонтом, зі сторони газорозподільного підприємства у разі відмови ПАТ "Миколаївгаз" від ремонту, пов'язаного з плановою повіркою лічильника, та яким нормативним документом це відшкодування передбачено; причини щодо відсутності договірних відношень з підприємством-виробником лічильників газу GALLUS-2000 та запасних частин до них - ДП "Айтрон Україна", яке є правонаступником ПАТ "Айртон -Укргаз метер компані", що приводить до порушення вимог п.п. 16-1 та 33 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246; у відповідності до вимог якої саме статті Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" позивачка зобов'язана придбати лічильник газу саме з елементами термокомпенсації.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року- позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ПАТ "Миколаївгаз", яка полягає у ненаданні публічної інформації в частині запиту ОСОБА_1 від 06.10.2014 року, що відповідає вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Зобов'язано ПАТ "Миколаївгаз" розглянути запит на отримання інформації ОСОБА_1 від 06.10.2014 року та надати публічну інформацію на питання, які відповідають вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ПАТ "Миколаївгаз" , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду -скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що саме відповідач, ПАТ "Миколаївгаз" є розпорядником публічної інформації, за якою звернулася ОСОБА_1, в частині що стосується умов експлуатації та ремонту лічильників газу.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.10 2014 року ОСОБА_1 на адресу ПАТ "Миколаївгаз" було направлено запит на інформацію щодо надання публічної інформації, а саме: які саме дії здійснюється працівником газорозподільного підприємства з побутовим лічильником газу (розбирання корпусу лічильника, розбирання лічильного механізму), на підставі яких лічильник "визнається непридатним до подальшої експлуатації та ремонту"; яким нормативним документом передбачено "ПОРЯДОК ВИЗНАННЯ НЕПРИДАТНИМ ДО ЕКСПЛУАТАЦІЇ ТА РЕМОНТУ", який документ при цьому складається, чи вказується у цьому документі про деталі лічильника або лічильного - механізму, які вийшли з ладу та потребують заміни; яким нормативним документом, або наказом по підприємству чи керуючої компанії затверджено форму "Акту технічного аналізу лічильника газу" та передбачено його складання при виявленні "непридатності до експлуатації та ремонту"; які саме деталі побутового лічильника газу Галлус G-2,5 зав. № U00983019, або його лічильного механізму вийшли за ладу та потребують заміни; чи піддавався розвальцьовуванню і розбиранню корпус лічильника та лічильного механізму Галлус G-2,5 зав. № U00983019, хто з працівників СЦ проводив дефектовку механізмів лічильника, чи встановлено необхідність притирки клапану золотникового - механізму лічильника, замість заміни інших деталей, що приведе в подальшому до придатності лічильника до застосуванню; хто саме - споживач газу (власник лічильника) чи газорозподільне підприємство зобов'язано відправляти лічильник до підприємства-виробника для подальшого ремонту лічильника; який саме механізм відшкодування витрат споживача газу (власника лічильника), пов'язаного з транспортуванням непридатного до застосування лічильника до підприємства-виробника та подальшим його ремонтом, зі сторони газорозподільного підприємства у разі відмови ПАТ "Миколаївгаз" від ремонту, пов'язаного з плановою повіркою лічильника, та яким нормативним документом це відшкодування передбачено; причини щодо відсутності договірних відношень з підприємством-виробником лічильників газу GALLUS-2000 та запасних частин до них - ДП "Айтрон Україна", яке є правонаступником ПАТ "Айртон -Укргаз метер компані", що приводить до порушення вимог п.п. 16-1 та 33 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246; у відповідності до вимог якої саме статті Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" позивачка зобов'язана придбати лічильник газу саме з елементами термокомпенсації (про що вказала у своєму листі від 26.09.2014 р. за №К-424/01-06 на її ім'я пані ОСОБА_2.).

На вказаний запит позивача останнім отримано лист від ПАТ "Миколаївгаз" від 10.11.2014 року за вих. №К-424/1-01-06, яким позивачу було відмовлено у наданні зазначеної у запиті інформації, з посиланням на те, що запит позивача стосується безпосередньо результатів проведеної повірки лічильника, з яким позивач не погоджується, що не відноситься до нормативного регулювання Закону України "Про доступ до публічної інформації", як з боку віднесення інформації до публічної, так і з боку обов'язків розпорядника публічної інформації.

Визначення поняття "публічна інформація" наведено у статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Так, відповідно до частини першої цієї статті публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За цим визначенням, на наш погляд, можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положеннями статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації"передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є господарюючим суб'єкти, здійснює свою діяльність з постачання та розподілу природного газу на підстав ліцензії № 527273 серії АВ на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензії № 527267 серії АВ на розподіл природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ, що видані 12 серпня 2010 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ), а тому в розумінні положень ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", є розпорядником інформації лише щодо мов постачання товарів, послуг та цін на них.

Як встановлено колегією суддів, позивач в своєму зверненні від 06 жовтня 2014 року просила надати інформацію щодо технічних характеристик, умов експлуатації та ремонту лічильника газу, та не пов'язана з умовами постачання газу та цін на нього.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку відповідач не є розпорядником інформації, за отриманням якою зверталася ОСОБА_1, відповідно до положень ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що відповідач надаючи відповідь ОСОБА_1 на звернення від 06 жовтня 2014 року діяв з порушенням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову позивача.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 254 КАС

України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» про визнання протиправної бездіяльність та зобовя'заня вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: