Справа № 2а-554/09
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 р. Справа № 56455/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Носа С.П.

Суддів Шавеля Р.М. , Ліщинського А.М.

при секретарі судового засідання Корчинська О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 червня 2009 року, Долинським районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови відповідача в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст. ст. 49, 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що становить прожитковий мінімум відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування»; зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що становить прожитковий мінімум відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування»; стягнення з відповідача недоплаченої пенсії з лютого 2008 року по 01 квітня 2009 року в розмірі 13481 грн. 09 коп.;

зобовязання відповідача в подальшому, з 01 травня 2009 року, нараховувати та виплачувати пенсію відповідно до ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що становить прожитковий мінімум відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування».

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що згідно посвідчення серії А № 127920 від 14 травня 2008 року позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, крім того визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, віднесеним до 1 категорії учасників ліквідації наслідків

Суддя у 1-ій інст. ОСОБА_2 Справа № 2а-554/09/0906 Рядок статзвіту № 2.19.4 Суддя-доповідач ОСОБА_3 Справа № 56455/09/9104
аварії на Чорнобильській АЕС та які є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а відповідно до ст. 54 цього ж Закону, розмір пенсій для таких осіб не може бути нижчим 6-ти мінімальних пенсій за віком. Розмір нарахованої та виплаченої позивачу пенсії за період з 01 лютого 2008 року по 01 квітня 2009 року є значно меншим ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що в свою чергу є порушенням його конституційних прав та свобод.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у відповідності до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що становить прожитковий мінімум для непрацездатних, встановлений Законом України «Про державний бюджет України». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54, ч. 4 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 01 лютого 2008 року. Крім того, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54, ч. 4 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінмалльної пенсії за віком прожиткового мінімуму для непрацездатних відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»з розрахунку мінімальної пенсії за віком в розмірі 498 грн., станом на 01 квітня 2009 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що за наявних у матеріалах справи доказів та встановлених обставин, покликання відповідача на застосування при обчисленні розміру пенсій позивачу постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», є неправомірним, оскільки вказаною постановою порушуються конституційні права позивача.

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що приймаючи постанову від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»Кабінет Міністрів України діяв в порядку, в межах і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України. Пунктом 2 цієї постанови Кабінет Міністрів України постановив, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч. 4. ст. 54 та додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно цим Законом та не може застосовуватись при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та отримує пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою про перерахунок державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статусу і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в проведенні перерахунку пенсії йому було відмовлено (А. с. 10-12).

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії, що призначаються інвалідам ІІІ групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими за 6 мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст. 50 даного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІІІ групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. пп. 12, 15 п. 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: розмір пенсії особам віднесеним до І категорії, які є інвалідами ІІІ групи внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи встановлено в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 50); розмір пенсії для осіб, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році по третій групі інвалідності 180% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 54). Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008, визнано неконституційними зазначені положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тому з 22 травня 2008 року позивач має право на отримання пенсії в розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ч. ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, в період з 01 лютого 2008 року по 22 травня 2008 року позивач не мав права на перерахунок пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у звязку з дією положень п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що безпідставно не враховано судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, вірним є висновок суду першої інстанції, що при визначенні розміру пенсій позивачеві, слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача, а ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, чи інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Із змісту статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом і не може застосовуватись для визначення, зокрема, розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Поряд з цим, неправильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача в подальшому виплачувати державну та додаткову пенсії згідно з ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, а на момент розгляду справи факт порушення прав позивача відсутній.

Також помилковим, на переконання колегії суддів, є висновок суду першої інстанції про необхідність застосування при вирішенні справи ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено виплату суми пенсії за минулий час без обмежень будь-якими строками, оскільки згідно із п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»положення Закону України «Про пенсійне забезпечення»застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років

Крім того, слід зазначити, що, відповідно до положень указу Президента України «Про Положення про Пенсійний фонд України»№ 121/2001 від 01 березня 2001 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України»№ 1261 від 24 жовтня 2007 року, призначення та перерахунок розміру пенсії належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд не має повноважень самостійно визначати розмір пенсії, яку належить нарахувати та виплатити позивачу, а може лише зобовязати відповідача нарахувати та виплатити пенсію відповідно до вимог законодавства, що вірно враховано судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. У своєму рішенні в справі «Кечко проти України»від 08 листопада 2005 року, Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобовязань (п. 26).

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її частково спростовують.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2009 року в справі № 2а-554/09 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2009 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2009 року відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області виплатити ОСОБА_1, у звязку із проведенням вищевказаного перерахунку пенсії, недоотримані суми пенсії за період з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в порядку цивільного судочинства, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду України, протягом двох місяців з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Нос С.П.

Судді Шавель Р.М. , Ліщинський А.М.

Постанову складено в повному обсязі 15 червня 2010 року