Справа № 190/379/14-а
Суддя: Семенников О. Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 190/379/14-а
Провадження №6-а/190/1/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м.П'ятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Семенникова О.Ю., секретарі Сахнюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пятихатки Дніпропетровської області подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, особи, які беруть участь у справі позивач - ОСОБА_1, відповідач - Управління Пенсійного фонду в Пятихатському районі Дніпропетровської області, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Пятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Соловей О.О. про зміну способу та порядку виконання постанови Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Пятихатському районі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій.

В обґрунтування заявленого подання головний державний виконавець посилається на те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №45490290 з виконання виконавчого листа №190/379/14-а від 10.11.2014 року, виданим Пятихатським районним судом Дніпропетровської області про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Пятихатському районі Дніпропетровської області (надалі УПФ в ПР) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошову допомогу , яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем для його самостійного виконання строк не виконано в цілому, а саме - виконано лише в частині здійснення перерахунку доплати до пенсії, відповідно чого нарахована сума недоплаченої пенсії за рішенням суду складає 23 530,90 грн., але зазначені грошові кошти не перераховано у звязку з чим державний виконавець просить суд змінити спосіб і порядок виконання постанови суду із зобовязання вчинення дій на стягнення коштів у вищевказаному визначеному розмірі.

В судове засідання заявник та сторони не зявилися, про час та місце розгляду заявленого подання повідомленні належним чином, 07.10.2015 року ОСОБА_1 та начальник УПФ України в Пятихатському районі Дніпропетровської області Варава В.О. надали кожен окремо до суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Згідно положень ч.2 ст.263 КАС України суд вважає за можливе провести судовий розгляд подання за відсутності осіб, які не зявилися, у звязку з чим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Пятихатському районі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій задоволено в повному обсязі, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Пятихатському районі Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в України в Пятихатському районі Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2014 року вищевказану постанову від 07.05.2014 року залишено без змін, 10.11.2014 року видано відповідний виконавчий лист, що не оспорюється заявником.

Згідно матеріалів подання вищевказаний виконавчий лист, який прийнято до виконання відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, на час розгляду подання у повному обсязі не виконаний, доказів іншого до суду не надано і судом не досліджено.

Відповідно до статті 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який вступив в дію 01 січня 2013 року, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду.

06 лютого 2013 року набрав чинності у новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Пунктом 3. Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 15 квітня 2013 р. № 267, до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 p. N 845, внесено зміни, а саме: пункт 25 доповнено абзацом такого змісту: «У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми".

Пункт 33 викладено в наступній редакції: «у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника».

Таким чином згідно заявленого подання зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у звязку з тим, що рішення прийнято про зобов'язання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів.

Разом з цим статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено особливості виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії. Так, виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин,що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, так сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянута також за ініціативою суду.

Проте суд зазначає, що при вирішенні порушенного у заявленому державним виконавцем питання щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення із зобовязання вчинення дій на стягнення суми, він також керується правовими позиціями Верховного Суду України з цього питання, викладеними у постановах ВСУ від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-506а14, 17 лютого 2015 року № 21-622а14, що полягають у наступному.

Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Варто також зазначити, що невиконання управлінням ПФУ судового зобов'язання в частині виплати пенсії через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Посилання заявника на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному Законом України від 5 червня 2012 року № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Таким чином, відсутні правові підстави для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена управлінням ПФУ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

При цьому суд звертає увагу на те, що прийняті судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, для відновлення порушеного права позивача судом постановлено саме про зобов'язання органу ПФУ здійснити дії - нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що відповідало заявленим у позові вимогам. При цьому будь-який розрахунок належної суми такої допомоги за спірний період судом не здійснювався, у звязку з чим зміна способу виконання такої постанови із зобов'язання виплатити допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги є фактичною зміною позовних вимог та вирішенням на стадії виконавчого провадження питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи, а відтак змінює по суті судове рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу порушує принцип res judicata (остаточності судового рішення).

З урахуванням викладеного, суд вважає вважає заявлене подання необґрунтованим, та таким, що не відповідає встановленим нормам законодавства, у звязку з чим відмовляє у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.160,165, 263 КАСУ України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, особи, які беруть участь у справі позивач - ОСОБА_1, відповідач - Управління Пенсійного фонду в Пятихатському районі Дніпропетровської області, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

Суддя О.Ю.Семенников