Справа № 162/1944/14а,2а/162/842/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року № 876/1737/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.,

суддів: Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання провести перерахунок і виплату пенсії,

встановив:

10.12.2014 позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобовязати нарахувати і виплатити державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та підвищення до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ), за період у межах строку звернення до адміністративного суду по 02.08.2014 включно, з урахуванням виплачених сум.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому, як особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до 1 категорії та інваліду ІІ групи, інвалідність повязана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ, щомісячно повинна нараховуватись та виплачуватись державна пенсія в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 цього Закону, особам, що віднесені до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів ІІ групи у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, а згідно ст. 39 цього ж Закону підвищення до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Однак, відповідач в порушення норм Закону вказані виплати у спірний період здійснював у значно меншому розмірі.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 26.12.2014, яка прийнята у порядку скороченого провадження, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.01.2015, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача та зобовязано його здійснити перерахунок і виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком, за період з 11.06.2014 по 02.08.2014 включно, з урахуванням виплачених сум. Постанову суду у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, з урахування уточнень, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивач пенсію по інвалідності І гр. відповідно до Закону № 796-ХІІ отримує з 13.10.2014, а відтак відсутні підстави для задоволення позову за період з 11.06.2014 по 02.08.2014. Також, апелянт вказує на те, що відповідачем правомірно спірні виплати позивачу здійснювались у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.

Враховуючи відсутність від усіх осіб, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи за їх участі, а також те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково за період з 11.06.2014, тобто у межах позовних вимог та строку звернення до адміністративного суду, по 02.08.2014 включно, оскільки позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та йому встановлено ІІ групу інвалідності, яка повязана з аварією на ЧАЕС, а тому відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ має право на отримання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Щодо виплати передбаченої ст. 39 Закону № 796-ХІІ, то у цій частині позову суд першої інстанції відмовив, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач є працюючим пенсіонером.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками погоджується частково, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи, та як наслідок зроблені з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується наявною у справі копією посвідчення серії А № 075727 (а.с. 4).

Однак, суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, оскільки згідно наявних у справі довідки серії МСЕ № 002552 від 16.10.2001 їй довічно встановлено І групу інвалідності, яка повязана з наслідками аварії на ЧАЕС (а.с. 6).

Також суд першої інстанції не перевірив та не дав належну правову оцінку посиланням відповідача на те, що позивач пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 796-ХІІ отримує з 13.10.2014, а до цієї дати він таку отримував відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції з метою офіційного зясування обставин справи, витребував у відповідача матеріали пенсійної справи, які відповідачем надіслані суду листом від 28.09.2015 № 8329/09.

З вказаних матеріалів пенсійної справи, зокрема, з розпоряджень від 18.10.2014 № 116367 та від 22.01.2014 № 116367 вбачається, що позивачу до 13.10.2014 призначена та виплачується пенсія по інвалідності І гр. відповідно до Закону № 796-ХІІ (шифр пенсії 415). З 13.10.2014 позивачу на підставі його заяви пенсію по інвалідності І гр. обраховано виходячи в розміру фактичних збитків відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта, що до 13.10.2014 позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з огляду і на те, що виходячи з ст. 9, відповідно до положень цього Закону призначаються пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання. Проте, як встановлено із матеріалів справи, та це не спростовано відповідачем, позивачу інвалідність І гр. встановлена не внаслідок загального захворювання, а внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, судом апеляційної інстанції на підставі матеріалів справи встановлено, що позивач у спірний період отримував пенсію по інвалідності І гр. внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону № 796-ХІІ, а відповідачем не надано доказів звернення позивача про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 49 Закону № 796-ХІІ (тут та далі, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону № 796-ХІІ обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Частиною третьою ст. 67 цього ж Закону визначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти КМУ, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти КМУ, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що починаючи з 01.01.2014 Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» (далі Закон № 719-VII) (до 03.08.2014) не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону № 796-ХІІ, зокрема ст. 50, 54 вказаного Закону.

Проте, Законом № 719-VII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VII (далі Закон № 1622-VII), встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

При цьому, необхідно врахувати, що згідно з Прикінцевими положеннями Закону №1622-VII, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відтак, враховуючи те, що вказаний Закон був опублікований 02.08.2014 в офіційному виданні «Голос України», то такий набрав чинності з 03.08.2014.

Отже, з аналізу наведених вище правових положень суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 особи, яким встановлено І гр. інвалідності, повязану з наслідками аварії на ЧАЕС, мають право на отримання державної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач свої позовні вимоги помилково сформулював як особа, якій встановлена ІІ гр. інвалідності, а отже він не має права на пільги встановлені для цієї категорії інвалідів, хоч такі є і меншими.

Проте, помилкове формування позивачем своїх позовних вимог не може бути підставою для відмови у позові та відповідно у захисті прав позивача, оскільки з метою повного захисту прав позивача, у відповідності до ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції з метою повного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог визнавши протиправними дії відповідача та зобовязати його нарахувати і виплатити позивачу державну пенсію у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком, за період з 10.06.2014, тобто у межах строку звернення до адміністративного суду, по 02.08.2014 включно, з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату підвищення до пенсії передбаченого ст. 39 Закону № 796-ХІІ, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки таке підвищення до пенсії Пенсійними органами виплачується виключно непрацюючим пенсіонерам. Проте, як встановлено із матеріалів справи та це не заперечується позивачем, він на обліку у відповідача перебуває, як працюючий пенсіонер.

Враховуючи те, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність її скасування в цій частині та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову. Щодо решти позовних вимог, то суд першої інстанції обґрунтованого відмовив у їх задоволенні, а тому підстав для скасування оскарженої постанови в цій частині, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року у справі № 162/1944/14-а (2-а/162/842/2014) скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою ці позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком, за період з 10.06.2014 по 02.08.2014 включно.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком, за період з 10.06.2014 по 02.08.2014, з урахуванням виплачених сум.

У решті постанову Любешівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року у справі № 162/1944/14-а (2-а/162/842/2014) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_2