Справа № 2а-2025/09
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 р. Справа № 16886/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів Дяковича В.П.,Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання дій протиправними та вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в листопаді 2009 року звернувся з позовом в суд до управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області та просив визнати неправомірними дії відповідачів, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок та виплатити державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 09.07.2007 року по момент постановлення рішення та в подальшому виплачувати таку пенсію, зобовязати управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області зробити перерахунок та виплатити одноразову допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2008-2009 роки.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач уточнив позовні вимоги, просив перерахувати та стягнути пенсію з 12 липня 2006 року.

В обґрунтування своїх вимог вказує те, що являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Йому встановлена ІІ група інвалідності. Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що особам віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів ІІ групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, проте помилково зазначає 50%. Згідно ст. 54 вищезгаданого Закону в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на оздоровлення в розмірі чотири мінімальні заробітні плати, хоча являється інвалідом ІІ групи, яким щорічна допомога встановлюється в розмірі пять мінімальних заробітних плат.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2009 року в справі №2а-2025/09 адміністративний позов задоволено частково. Визнано відмову управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області виплатити позивачу ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2008 та 2009 рік в розмірах, встановлених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправною. Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області в користь ОСОБА_1 компенсацію за шкоду заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2008 рік та 2009 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області по відмові в перерахунку пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_1, як постраждалому від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІ групи за період з 12 липня 2006 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності передбачену ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12 липня 2006 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року виходячи із розрахунку восьми мінімальних розмірів державної пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу, з урахуванням здійснених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області подали апеляційні скарги в яких просять скасувати постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2009 року в справі №2а-2025/09. В обґрунтування своїх вимог управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області покликається на постанову Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року №1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанову Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, постанову Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року та доводиться непоширенням на дані правовідносини ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області зазначає, що в ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказано, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України та посилається на Закон України «Про Державний бюджет на 2009 рік» і Бюджетний кодекс України.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, I категорії, інвалідом II групи, що підтверджується копією посвідчення, Серії А № 423057 від 21.11.2006 року (а.с.10) та довідкою медико соціальної експертної комісії серії МСЕ №059741 від 12.07.2006 року (а.с.11), перебуває на відповідному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області.

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія позивачу відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інваліда II групи не може бути нижчою, як вісім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону додаткова пенсії за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам II групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають не постанови Кабінету Міністрів України, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки згідно ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно з ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів слід також зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» були внесені зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які були визнані неконституційними з 22.05.2008 року тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином у 2008 році, а саме з 22 травня дня прийняття Конституційним судом України рішення № 10 рп/2008 у відповідача виникло чергове зобовязання перерахувати державну та додаткову пенсію у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону до 01 січня 2008 року.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок в цій частині позовних вимог та правильно зобовязано управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності передбачену ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12 липня 2006 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року.

Крім того відповідно до п.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена у розмірі: інвалідам II групи пять мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Закону України від 14.12.2006 року №466-16 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб» мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України. Розмір мінімальної заробітної плати не може бути зменшено в разі зменшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту вимог Закону який встановлює розміри мінімальної заробітної плати на відповідні роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач просить стягнути одноразову допомогу на оздоровлення за 2008 рік та 2009 рік. При цьому колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що жодних перешкод у задоволенні таких вимог немає, оскільки на вказані періоди норма ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлює, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І та ІІ групи пять мінімальних заробітних плат, не зупинялась та не змінювалась.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене в задоволенні апеляційних вимог управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області слід відмовити.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2009 року в справі №2а-2025/09 без змін

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.О. Яворський

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2