Справа № 2а-6072/09/1770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2010-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2010 р. Справа № 89422/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді

суддів

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівне на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2009 року по справі за позовом субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

СПД ФО ОСОБА_1 звернулась 14.09.2009 року в суд з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Рівне від 04.09.2009 року за № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності та за № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.08.2009 року було проведено перевірку дотримання вимог податкового законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.04.2006 року по 31.03.2009 року. За результатами перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 04.09.2009 року №/0, яким СПД фізичній особі ОСОБА_1 було донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 78 712 грн. 52 коп. за порушення ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності» №727/98 від 03.07.1998 року ст.13 абз. «б» ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 року (із змінами та доповненнями), а також податкове повідомлення-рішення від 04.09.2009року №/0, яким СПД-ФО ОСОБА_1 було донараховано суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 166 338 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 88 609 грн. за порушення пп.7.2.8 п.7.2, пп. 7.3.1, п.7.4 ст.7 п.9.4. ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями пп.4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами, та державними цільовими фондами» №2181-111 від 21.12.2000 року із змінами та доповненнями. З висновками Державної податкової інспекції в м. Рівне, зазначеними в акті перевірки № 145/17-100/НОМЕР_1 від 25.08.2009 року, та податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується позивач, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що позивач здійснює підприємницьку діяльність з надання транспортно-експедиційних послуг та перебуває на спрощеній системі оподаткування. Як платник податку на додану вартість підприємець не зареєстрований. В ході перевірки підприємницької діяльності, відповідачем було встановлено, що за І-ІІ квартали 2006 року обсяг виручки від наданих послуг підприємця ОСОБА_1 перевищив 500000 грн., тому з II кварталу 2006 року позивач мав би перейти на загальну систему оподаткування. Дане перевищення виникло у зв'язку з тим, що підприємцем у виручку від реалізації транспортно-експедиційних послуг включено не всю суму коштів фактично отриманих на розрахунковий рахунок, а лише суму отриманої винагороди, що і відображено у звітах платника єдиного податку. Таким чином, фактичний обсяг виручки від реалізації наданих послуг у перевірених періодах: з II кварталу 2006 року по І квартал 2009 року включно, на думку відповідача, більше, ніж СПД-фізичною особою ОСОБА_1 відображено у звітах платника єдиного податку, що є порушенням п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування» №746/99 від 28.06.1999 року (із мінами і доповненнями). Однак, відповідно до пунктів 3.1. договорів про надання транспортно-експедиційних послуг «прямі витрати на організацію перевезення вантажу і комісійна винагорода експедитора оплачуються клієнтом шляхом перерахування коштів на банківський рахунок експедитора або готівковими коштами». Відповідач об'єднану вартість приписує в дохід експедитора. Доходом перевізника є сума коштів, яку він отримав за виконання перевезення, а доходом експедитора є сума коштів, яку він отримав за надання транспортно-експедиційного обслуговування. Транзитні кошти, які пройшли через рахунок експедитора до перевізника за виконання фрахту ніколи не були власністю експедитора, це транзитні кошти - власність замовника.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2009 року позов задоволено. Суд виходив з того, що суб'єкт підприємницької діяльності, здійснюючи свою діяльність на підставі експедиторського договору, не має права власності на кошти, що надходять на його рахунок, як транзитні, тобто ті, які залучені для виконання договору, оскільки такі кошти підлягають обов'язковому перерахуванню іншій особі (перевізнику). А тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та не можуть бути об'єктом оподаткування єдиним податком і не можуть враховуватися для визначення обсягу виручки за відповідний звітний період з метою визначення можливості застосування спрощеної системи оподаткування.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ДПІ у місті Рівне подало апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Покликається на подібне викладеному в запереченні на позов, та наголошує на тому, що податкові зобов'язання по ПДВ визначено на підставі первинних документів по відвантаженню товарів та даних про отриману виручку згідно виписок банку по розрахункових рахунках. При перевірці враховано терміни подання заяви на реєстрацію платником ПДВ (20 днів), починаючи з 21.07.2006 року всі суми, відповідно пп. 3.1.1, п.3.1, ст.3, п. 4.1., ст.4 та згідно перерахованих вище вимог Закону України «Про податок на додану вартість» підлягають оподаткуванню ПДВ.

Неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та враховуючи наявність необхідних доказів у справі, склало підстави для розгляду такої в порядку письмового провадження (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в період з 30.07.2009 року по 12.08.2009 року з урахуванням продовження терміну перевірки з 13.08.2009 року по 19.08.2009 року працівниками ДПІ у м. Рівне було проведено планову перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства СПД ФО Луговою ОСОБА_2 за період з 01.04.2006 року по 31.03.2009 року, за результатами якої складено Акт № 145/17-100/НОМЕР_1 від 25.08.2009 року, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.09.2009 року за № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 78712,52 грн. за порушення ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» № 727/98 від 03.07.1998 року, ст. 13, абз. «б» ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 року (із змінами та доповненнями) та податкове повідомлення-рішення № /0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 254947 грн., в тому числі 166338 грн. основного платежу та 88609 грн. штрафних санкцій, за порушення пп. 7.2.8 п.7.2, пп. 7.3.1, п. 7.4 ст. 7, п.9.4. ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями, пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 -III від 21.12.2000 року із змінами та доповненнями.

Підставою прийняття вказаних повідомлень рішень слугувало порушення ст. 1 та ст. 5 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктами малого підприємництва», і як наслідок не подано до податкової інспекції декларації про доходи, які перевищують обсяг виручки, дозволений для здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування (500 тис. грн.) за підсумками II-IV кварталів 2006 року, 2007, 2008 років та І кварталу 2009 року. На підставі п.п. 4.2.2 «б» п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», позивачу проведено розрахунок оподаткованого чистого доходу та нараховано податок з доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю: за II-IV квартали 2006 року донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 19938,11 грн.; за 2007 р. донараховано податку з доходів фізичних осіб - 41263,03 грн., за 2008 рік - 17511,38 грн. Загальна сума донарахованого податку з доходів фізичних осіб по акту перевірки становить 78712,52 грн.

Крім цього, відповідно до пп.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» - не подано податкові декларації з податку на додану вартість за 2006-2008 роки.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Статтею 5 Указу передбачено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду /кварталу/.

Встановлений нормативним актом обов'язок платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування в зазначених випадках означає, що з настанням такого обов'язку він втрачає право на сплату єдиного податку та зобов'язаний сплачувати податки, збори /обов'язкові платежі/ в загальному порядку.

Крім зазначеного Указу положення про умови та порядок набуття права здійснення підприємницької діяльності за такою системою оподаткування містяться в Законі України «Про податок на додану вартість».

Згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку (зокрема, податку на додану вартість), коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування податку на додану вартість). А положення пункту 9.4 статті 9 вказує, якщо обсяг оподатковуваних операцій суб'єкта господарювання протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, то така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за звітним податковим періодом.

Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), відповідно до яких здійснення оподатковуваних операцій з обсягом, що перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 Закону, то ця особа зобов'язана зареєструватися платником податку на додану вартість до кінця передбаченого законом періоду. Особа, котра не надсилає таку заяву у визначених випадках і строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

З огляду на викладене вбачається, що позивач, уклавши угоди, за якими підприємець на протязі 2008 pоку, отримала виручку у розмірі 1327240,9 грн., що на 1142852,9 грн. більше, ніж визначено підприємцем самостійно у звітах за 2008 року за І кв.2009 року, згідно наданих до перевірки документів, склав 109 094,3 грн., в тому числі винагорода в розмірі 35 419 грн., повинен був зареєструватися платником податків.

Водночас підставою для перереєстрації платника єдиного податку платником податків є також обсяг його виручки від реалізації продукції (виконання робіт, послуг).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 1 Указу № 727/98 під виручкою розуміють суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Відтак, змінюючи систему податкового обліку та звітності, слід ураховувати розмір коштів, які фактично отримані платником податків або надійшли на його рахунок.

Судова колегія звертає увагу на те, що посилання відповідача на лист ДПА України від 28.01.2008 року №1803/1717-0415 «Про спрощену систему оподаткування» не прийняті до уваги правомірно, оскільки лист не є нормативно-правовим актом.

Означена позиція не суперечить практиці Верховного Суду України, який у постанові від 19.01.2010 року №10/01 вказав, що наявність хоча б однієї з таких підстав як : загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладення угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців-платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків-передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196ч.4, 197, 198 п. 3, 202, 205 ч. 2, 207, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівне задоволити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2009 року по справі №2а-6072/09/1770 скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді