Справа № 2а-14311/09
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2010 р. Справа № 47005/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Попка Я.С.

Суддів Онишкевича Т.В. , Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання Куземський В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного міського військового комісаріату Волинської області, Волинського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про зобовязання надати статус та видати посвідчення «Ветеран військової служби», -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцького обєднаного міського військового комісаріату Волинської області, Волинського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про зобовязання надати статус та видати посвідчення «Ветеран військової служби».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що з 1971 року по 1994 рік проходив службу у Збройних силах СРСР, а згодом у Збройних силах України на офіцерських посадах. У 1994 році звільнений в запас на підставі п.65 п/п «г» Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу із збереженням пільг. На момент звільнення з Збройних сил України вислуга становила більше 20 календарних років і більше 25 років у пільговому обчисленні, в звязку з чим і звернувся до Луцького обєднаного міського військового комісаріату Волинської області з проханням надати статус та видати посвідчення «Ветеран військової служби». Однак у наданні статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення відповідного зразка йому було відмовлено. Відмову вважає протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не набув права на встановлення статусу ветерана військової служби, оскільки на момент звільнення його вислуга в календарному обчисленні становила 21 рік та 9 місяців (замість 25 років). Пункт 5 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист», який був доповнений Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються з військової служби у звязку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей» від 15.06.2006 року №1763 не може бути застосований до позивача, так як звільнений він з військової служби

____________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Димарчук Т.М. ряд. ст. зв. № 2.7 суддя-доповідач ОСОБА_2 справа № 2а-14311/09/0370 справа № 47005/09/9104.doс

у звязку із скороченням штатів і до набрання чинності цим Законом.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2009 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що згідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Позивач незаконно позбавлений пільг як колишній військовослужбовець і судом першої інстанції протиправно не було залучено до справи в якості третьої особи ОСОБА_3 України, як субєкта законодавчої ініціативи та Міністерство оборони України, як захисника прав військовослужбовців.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що статус ветерана військової служби встановлює комісія при військоматі. Відповідно до ст. 5 Закону України № 203/98 ВР від 24.03.1998 року «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» ветеранами військової служби і ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі і в органах внутрішніх справ 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього СРСР чи держав СНД. ОСОБА_1 не набув права на встановлення статусу ветерана військової служби, оскільки на момент звільнення його вислуга в календарному обчисленні становила 21 рік та 9 місяців (замість 25 років).

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Встановлено, що наказом Міністра оборони України № 01871 від 04.08.1994 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас на підставі п.65 п/п «г» Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу із збереженням пільг. На момент звільнення з Збройних сил України вислуга становила 21 рік 9 місяців у календарному і 25 років 2 місяці у пільговому обчисленні.

Згідно додатку № 7 до Наказу військового комісара Волинського обласного військового комісаріату № 53 від 23.03.2009 року статус ветерана військової служби встановлює комісія, яка створена при Волинському ОВК.

Достовірно встановлено, що вислуга позивача на момент звільнення із Збройних сил України, становила 21 рік 9 місяців у календарному і 25 років 2 місяці у пільговому обчисленні. Тобто, позивач на момент звільнення не набув підстав, необхідних для встановлення статусу ветерана військової служби.

На думу колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що згідно п. 5 ст. 5 Закону України «Про статус ветранів військової служби і ветеранів органів внут рішніх справ та їх соціальний захист», який був доповнений Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців», які звільняються з військової служби у звязку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей» від 15.06.2004 року № 1763- 1 і не може бути застосований до позивача, оскільки він звільнений з військової служби у звязку із скороченням штатів до набрання чинності цим Законом, а не реформуванням Збройних Сил України.

За наведених обставин винесена судом першої інстанції постанова є законною та обґрунтованою, в зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2009 року у справі № 2а-14311/09 за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного міського військового комісаріату Волинської області, Волинського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про зобовязання надати статус та видати посвідчення «Ветеран військової служби» без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Попко Я.С.

Судді Онишкевич Т.В. , Сапіга В.П.

Ухвала виготовлена та підписана у повному обсязі 25.06.2010 року.