Справа № 818/2140/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р.Справа № 818/2140/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 818/2140/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області

про скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИЛА

26 червня 2015 року приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі по тексту ДПІ у м. Сумах, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 р. за № /17769 та рішення № /17769 Про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 07.05.2015р.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 р. по справі № 818/2140/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги про сплату боргу задоволено.

Скасовано вимогу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2) про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015р. за № /17769 на суму 68837 (шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 56 коп.

Скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2) № /17769 "Про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску" від 07.05.2015р. на суму 6883 (шість тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 76 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 р. по справі № 818/2140/15, прийняти нову постанову, якою відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що в ході проведеної документальної позапланової виїзної перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_1 з питань сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, було встановлено заниження позивачем розміру єдиного соціального внеску на суму 68837,56 грн. у зв'язку з невірним визначенням щомісячної суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок (детальний розрахунок наведено в акті перевірки), чим було порушено абз. 1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010р. №2464-Vl, п.178.3 ст.178 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ. Враховуючи викладене, вважає вимогу ДПІ у м. Сумах про сплату боргу та рішення про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ЄСВ правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін. Стверджує, що звіти з єдиного внеску подавалися ОСОБА_1 своєчасно, страхові внески сплачувалися в повному обсязі з урахуванням встановлених Законом мінімального та максимального розміру єдиного внеску, а отже, висновки податкового органу про невірне нарахування позивачем сум ЄСВ є необґрунтованими. відповідачем неправомірно нараховано грошове зобов'язання зі сплати єдиного внеску та, відповідно, безпідставно застосовано штрафні санкції відповідно до рішення ДПІ у м.Сумах від 07.05.2015р., оскільки звіт з єдиного внеску за 2013 рік заповнений з урахуванням норм діючого законодавства та відповідає приписам Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у м. Сумах в період з 07.04.2015 року по 14.04.2015 року була проведена документальна позапланова виїзна перевірка приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 21.04.2015р. №942/18-19-17-03-19//81, яким зафіксовано порушення ОСОБА_1, зокрема, вимог п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч1 ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.1 ст.1, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого позивачу як фізичній особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, нараховано до сплати в бюджет єдиного внеску за 2013 рік в сумі 68837,56 грн. (а.с.11-17).

Не погодившись з висновками акту, приватний нотаріус ОСОБА_1 подала до ДПІ у м. Сумах заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 26.03.2015р. №512/18-19-17-01//61, які за результатами їх розгляду ДПІ у м. Сумах залишено без задоволення, а висновки акту без змін.

У звязку з наявністю у позивача недоїмки по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, у відповідності до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та п.6.4. розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013р. №455 (далі по тексту - Інструкція) ДПІ у м. Сумах було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015р. №/17769 (а.с.7).

Крім того, на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» у звязку з донарахуванням контролюючим органом своєчасно не нарахованого платником податків єдиного внеску, ДПІ у м. Сумах було прийнято рішення від 07.05.2015 року №/17767 (а.с.8) про застосування до приватного нотаріуса ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015р. №/17769 та рішенням ДПІ у м. Сумах від 07.05.2015р. №/17767, приватний нотаріус ОСОБА_1 подала до Головного управління ДФС у Сумській області скаргу (а.с.18-19).

За результатами розгляду скарги Головним управлінням ДФС у Сумській області рішенням від 09.06.2015р. №7466/Р/18-28-10-04-05- 17/24ФОП вимога ДПІ у м. Сумах про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015р. №/17769 та рішення ДПІ у м. Сумах про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 07.05.2015р. №/17767 залишені без змін, а скарга приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 17.05.2015р. №374/01-16 без задоволення (а.с.20-21)

Позивач, не погодившись з прийнятою відповідачем вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування фінансових санкцій, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звіт з єдиного внеску було подано позивачем своєчасно, страхові внески сплачувались в повному обсязі та поданий звіт з єдиного внеску за 2013 рік заповнений відповідно до вимог законодавства, а відтак, винесення відповідачем податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 р. за № /17769 є безпідставним. Відповідно, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, розмір яких визначено рішенням ДПІ у м.Сумах № /17769 Про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 07.05.2015р.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2014 № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частинами 2, 3, 8 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Таким чином, подання річної податкової звітності особами, які забезпечують себе роботою самостійно, у т.ч. й позивачем по справі, прямо передбачено Законом № 2464-VІ.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 р. (чинним до 20.04.2015 року) було затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №455), яка станом на час виникнення спірних відносин визначала процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до п.6.2 Інструкції №455 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з абз.2 п.6.3 Інструкції №455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках, серед іншого, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, слід вказати, що відповідно до п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

У своюю чергу, за визначенням п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як встановлено пунктом 178.3 статті 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Пунктом 178.6 ст.178 ПК України передбачено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п.178.4 ст.178 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у висновках акту перевірки податковим органом вказано, що позивачем занижена сума єдиного внеску, однак при цьому відповідачем не враховано механізм формування приватними нотаріусами звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Так, актом перевірки зафіксовано, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік сума чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, визначена у загальній сумі 33 323,00 грн., в тому числі у січні-листопаді визначено в сумі 12617,00 грн. (1147,00 грн. на місяць), а в грудні - 20706,00 грн., тоді як, у грудні 2013 року приватний нотаріус ОСОБА_1 не отримувала чистого доходу, але згідно поданої звітності, платником самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний внесок в сумі 20 706,00 гривень.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено порушення, яке виникло в результаті заниження суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок, на 198 379.20 гривень.

З огляду на викладене, відповідачем в ході перевірки зроблено висновок про заниження позивачем єдиного внеску на суму 68837,56 грн. у зв'язку з невірним визначенням щомісячної суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок (детальний розрахунок наведено в акті перевірки), чим було порушено абз. І п.2 ч.І ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від. 08.07.2010р. №2464-Vl (із змінами та доповненнями) (далі по тексту Закон №2464). п.178.3. ст.178 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами і доповненнями) (далі по тексту ПК України).

Між тим, колегія суддів зазначає, що на підставі ст.6 Закону № 2464-VІ Пенсійним фондом України було прийнято постанову від 08.10.2010 року №22-2, якою затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (даний Порядок був чинним, зокрема, в період виникнення спірних відносин з 01.01.2013 року по 02.12.2013 року, далі Порядок №22-2).

Згідно з пунктом 3.4. Порядку № 22-2 фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з таблицею 3 Додатка №5 до Порядку. В таблиці 3 в другій графі зазначається сума доходу, заявлена в податковій декларації.

Наведеним положенням Порядку № 22-2 кореспондують норми п.3.4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 09.09.2013 року №454, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.09.2013 року №1628/24160 (чинного до 14.04.2015 року), яким було урегульовано питання подання звітності з ЄСВ у період, зокрема, з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року (далі - Порядок №454).

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі усього таблиці 3 Додатка № 5 до Порядку № 454 та Порядку № 22-2, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, що подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем у визначені законом терміни подані податкова декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік, а також звіт з єдиного внеску, заповнений з урахуванням вищенаведених норм (а.с.25-27).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем дотримано вимоги пп.2 п.1 ст.7 Закону № 2464-VІ та п.3.4 Порядків №22-2 та №454, згідно яких у графі 3 таблиці 3 Додатку № 5 вказано як база для нарахування єдиного внеску суму чистого оподатковуваного доходу відповідно до поданих декларацій про майновий стан і доходи. (а.с.25-27).

Колегія суддів відмічає, що пунктом 102 Закону України від 04.07.2013 року №406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» внесено зміни до Закону №2464, зокрема, статтю 12 Закону викладено у редакції, пункт 8 частини 2 якої передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску. При цьому відповідно до п.2 ч.1 ст.12-1 Закону № 2464 (в редакції Закону № 406-VІІ) Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку, зокрема, з даним центральним органом виконавчої влади.

На виконання вказаної норми Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було видано спільний лист Міністерства доходів та зборів України та Пенсійного фонду України від 27.12.2013 року №21052/5/99-99-17-03-01-16; №36398/05.10, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляє, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №454 Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 року за №1628/2416, надають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до роз'яснення Пенсійного фонду України Опис формату звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року №22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за №1014/18309, враховуючи зміни постанови правління Пенсійного фонду №18-1 від 23.06.2011 року, зміни постанови правління Пенсійного фонду №24-1 від 10.12.2012 року - особи, які забезпечують себе роботою самостійно, тобто займаються незалежною професійною діяльністю, формують та подають звіт згідно з таблицею 3 додатка № 5 до Порядку. У графі 2 таблиці 3 Додатка №5 Сума доходу, заявлена в податковій декларації відображаються в розрізі місяців суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності та задекларованого до органу податкової служби за результатами звітного року. При цьому слід зазначити, що у графі 3 таблиці 3 додатка № 5 зазначені особи самостійно визначають суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року.

Враховуючи, що звіт з єдиного внеску було подано позивачем своєчасно, страхові внески сплачувались в повному обсязі та поданий звіт з єдиного внеску за 2013 рік заповнений з урахуванням вказаних вище вимог, відповідає приписам Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність винесення податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 р. за № /17769.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутні й підстави для застосування штрафних санкцій, розмір яких визначено рішенням ДПІ у м.Сумах № /17769 Про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 07.05.2015р.

Посилання відповідача в обґрунтування своєї позиції у даній справі на розяснення Державної фіскальної служби України № 755/7/99-99-17-03-01-17 від 16.10.2015р. колегією суддів не беруться до уваги, оскільки це розяснення не є нормативним актом (не зареєстровано у Міністерстві юстиції України відповідно до вимог Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992р. №731).

Крім того, вказане розяснення було надане Державною фіскальною службою значно пізніше виникнення спірних відносин щодо нарахування та сплати позивачем єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 2013 рік.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 за № /17769 та при прийнятті рішення № /17769 Про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 07.05.2015р., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даних вимоги та рішення.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень правомірності своїх рішень у формі вимоги про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій належним чином не довів.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 818/2140/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 27.10.2015 р.