Справа № 2а/1770/3192/2011
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
"21" вересня 2011 р. Справа № 2а/1770/3192/2011
номер рядка статистичного звіту 10
Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Мацького Є.М.
суддів: Жизневської А.В.
Котік Т.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської райдержаднімістрації Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "28" липня 2011 р. у справі № 2а/1770/3192/2011 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської райдержаднімістрації Рівненської області, Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної держадміністрації про визнання дій протиправними ,
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Визнані дії Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого - протиправними.
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації вчинити дії щодо надання ОСОБА_1 статус особи на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як членів сім`ї загиблого.
В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської райдержадміністрації Рівненської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Позивач до цих категорії не відноситься, а тому його позов не підлягав до задоволення.
Позивач та представник відповідача в засідання суду не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду. Позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.
Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 1977 року народження, проходив військову службу за контрактом (укладеним на період з 20.07.2000 року по 19.07.2003 року) в Збройних Силах України. З 20.07.2000 року по 21.01.2001 року він виконував обов`язки військової служби у складі Миротворчих Сил ООН на території Південного Лівану. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2001 року №15 ОСОБА_2 було звільнено з дійсної військової служби у запас та направлено для постановки на військовий облік. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 рядовий ОСОБА_2 помер. Згідно постанови Військово-лікарської комісії Західного Регіону від 23.05.2008 року захворювання рядового контрактної служби ОСОБА_2 "судинне ураження мозку", що згідно із свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 (с.Мізоч, Здолбунівський р-н) явилось причиною смерті, - пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статус члена сім`ї загиблого поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Суд вірно не погодився з доводами відповідача про необхідність встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця із захворюванням, "пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби", а не "проходженням військової служби", зважаючи на наступне.
Пунктом 3 ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира. Диспозиція даної статті свідчить про те, що проходження військової служби і є виконанням службових обов`язків військовослужбовця.
Дана позиція також підтверджується пп.6 п.357 наказу Міністра оборони України від 04.01.1994 року №2 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України", згідно якого встановлено, що постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок приймаються у таких формулюваннях" "Захворювання, Так пов`язане з проходженням військової служби", - якщо воно виникло у період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності. Відтак, формулювання "Так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" взагалі не передбачене чинними нормативно-правовими актами.
Крім того, згідно з роз`ясненням Міністерства праці та соціальної політики України від 26.10.1998 року №01-3/1589-05-3 щодо можливості надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" членам сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювань, одержаних в період проходження військової служби, повідомляється, що пункт 1 статті 10 зазначеного Закону поширюється на членів сім`ї військовослужбовців, захворювання яких одержано в період проходження військової служби, незалежно від місця служби та участі у бойових діях, якщо причинний зв`язок їх смерті пов`язаний з отриманням захворювання. До членів сім`ї померлих військовослужбовців належать: утриманці померлого, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія, батьки, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні. Їм надається статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та пільги передбачені чинним законодавством для цієї категорії громадян.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про неправомірність відмови позивачеві у наданні статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та про наявність у позивача права на встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як члена сім`ї загиблого.
Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.
Керуючись ст.ст. 195,196,198, 200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської райдержаднімістрації Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 липня 2011 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу Управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської райдержаднімістрації Рівненської області вул.Приходька,1,м.Здолбунів,Рівненська область,35705