Справа № 2а-3579/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 р. Справа № 82677/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Пліша М.А., Стародуба О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м. Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому та ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дій щодо перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИЛА

25.08.2009 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив визнати незаконною відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії, зобовязати здійснити перерахунок основної та додаткової пенсій як інваліду 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.01 по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та забезпечити в подальшому її виплату відповідно до цього Закону.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2009 року позов задоволено частково: зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача у відповідності зі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.05.2009 року; визнано дії відповідача в частині відмови позивачеві здійснити перерахунок пенсії відповідно до вказаних норм Закону неправомірними. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову оскаржили сторони з підстав неправильного застосування ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просять її скасувати; при цьому позивач просить задовольнити позов повністю, а відповідач відмовити у його задоволенні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи наявність вищевказаних умов, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про їх часткове задоволення, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, позивачеві встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК, та призначено державну та додаткову пенсії по інвалідності.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статей 54, 50 Закону № 796-ХІІ розмір державної пенсії для позивача не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

На звернення позивача про проведення перерахунку державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ відповідачем у такому відмовлено, покликаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

З такими висновками відповідача та суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким, зокрема, було внесено зміни до окремих положень Закону № 796-ХІІ.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин вищезазначені положення пп. 12, 15 п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року втратили чинність з 22.05.2008 року, у звязку з чим із зазначеної дати відновлено дію статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи пропущення позивачем річного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, наполягання відповідача на відмові у позовах на цій підставі, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за періоди з 01.01 по 31.12.2007 року, з 22.05 по 24.08.2008 року та про їх задоволення починаючи з 25.08.2008 року.

При цьому колегія суддів керується положеннями Закону № 796-ХІІ, що має вищу юридичну силу, ніж зазначені відповідачем акти Кабінету Міністрів України, які не відповідають його нормам та згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України застосуванню не підлягають.

Вирішуючи питання про базову величину, з якої повинні обчислюватися розміри пенсій, передбачені статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ, судом першої інстанції правильно враховано відсутність у законодавстві правил визначення розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбачених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому врахування положень останнього при ухваленні рішення є обґрунтованим.

Неврахування наведеного судом першої інстанції є підставою для скасування постанови.

Позовна вимога про забезпечення в подальшому виплати пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ не стосується спірних відносин, а носить перспективний, на думку позивача - ймовірний протиправний характер поведінки відповідача у відносинах із позивачем, у яких право останнього не є порушеним, а тому таке право відповідно до частини 1 статті 2 КАС України судовому захисту не підлягає.

Керуючись статтями 160, 195, 197 ч. 1 п. 2, 198, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому та ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2009 року у справі № 2-а-3579/09 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_2 державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону, яка діяла до 01.01.2008 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 25.08.2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_2 державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону, яка діяла до 01.01.2008 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 25.08.2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_3