Справа № 2-а/2508/10759/2011
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 березня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації про оскарження дій та бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації про оскарження дій та бездіяльності відповідача та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 березня 2012 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування та виплати додаткової пенсії позивачу.

Зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_2 з урахуванням положень ст.28 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 2 травня 2011 року до 22 липня 2011 року, за відрахуванням вже сплачених сум.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач в особі Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів зважає на положення ч. 1 ст. 195 КАС України, якою встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції позивачем не оскаржується, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає підстав для апеляційного перегляду постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 березня 2012 року в частині, яка не оскаржується апелянтом.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, що підтверджується наявною в справі копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Чернігівською облдержадміністрацією 28 серпня 1993 року.

У відповідності до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 51 вказаного Закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, всупереч ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу доплати виплачувалась відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530, від 26 липня 1996 року №836.

З огляду на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 та від 26 липня 1996 року №836, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач неправомірно виплачував додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в меншому розмірі ніж це передбачено ст.51 зазначеного Закону.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приймаючи рішення про зобов'язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії позивача за період з 02 травня 2011 року по 22 липня 2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови КМ України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745 було змінено правові підстави та розміри соціальних виплат особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позивач з 23 липня 2011 року втратив право на виплату додаткової пенсії у розмірі, встановленому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розмір вказаної соціальної виплати.

Відповідне повноваження Кабінетом Міністрів України було реалізоване шляхом прийняття постанови «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745. Вказана постанова набула чинності 23 липня 2011 року.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що з 23 липня 2011 року особи, які набули статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, втратили право на виплату відповідних виплат у розмірі, встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно було задоволено вимоги позивача за період з 02 травня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Отже, висновки суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині колегія суддів знаходить обгрунтованими та такими, що не спростовуються доводами апелянта.

Згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Таким чином, апелянтом не було надано доказів на підтвердження заявлених ним вимог, а тому доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Згідно ч. 10 статті 1832 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 березня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.