Справа № 2а/1770/2698/2011
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"28" вересня 2011 р. Справа № 2а/1770/2698/2011

номер рядка статистичного звіту 10.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" липня 2011 р. у справі № 2а/1770/2698/2011 за позовом ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області до ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Рівне про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 6 липня 2007 року в задоволенні позовних вимог УПФ України в м.Рівне було відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в м. Рівне, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадяни ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 одержували пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, яке отримали на підприємствах розташованих на території України, протягом січня-березня 2011 року. Всього загальна сума виплаченої управлінням ПФУ пенсії по інвалідності, в тому числі витрати на виплату та доставку даної пенсії, вказаним особам становить 973,26 грн.

Крім того, за ОСОБА_7, що отримав трудове каліцтво на територій СНД, мала отримати його пенсію його дружина ОСОБА_8 (по втраті годувальника). В січні 2011 року їй було перераховано недоотриманої пенсії за грудень 2010 року в розмірі 67,82 грн., незважаючи на те, що сама ОСОБА_8 померла 10.12.2010 року.

Вказані суми витрат відповідач не прийняв до заліку, про що сторони склали акти, таблиці розбіжностей та довідки про перелік справ, що неприйняті до заліку відділенням, які підписані сторонами у справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд зазначив, що відповідно до статей 21, 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності„ Фонд здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги в разі настання страхового випадку, в тому числі і виплату пенсій. При цьому статтею 35 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності„ та Інструкцією про порядок передачі документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сімї на страхову виплату, затвердженою постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 24.04.2001 р. № 10, передбачено перелік документів, що подаються до робочих органів Фонду для призначення страхових виплат.

Пунктом 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. N 5-4/4 передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, разом з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України складають акт щомісячної звірки за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Акт), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню. На підставі Акту узгоджується Довідка про відшкодування (Головним управлінням Пенсійного фонду та ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування), згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, Фонд соціального страхування перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України, як то передбачено пунктами 6 та 7 Порядку.

Таким чином, Порядком передбачено перерахування відповідних коштів лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України. Тобто, відповідно до вимог Порядку, сторони у даній справі позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення оспорюваних сум з відповідача є необґрунтованою, оскільки їх погашення має відбуватись на централізованому рівні на підставі актів щомісячної звірки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписав акти щомісячних звірок з таблицями розбіжностей. Вказані таблиці розбіжностей є невідємними частинами актів, отже в такому вигляді і мають подаватись до Головного управління Пенсійного фонду та ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Такий самий порядок був затверджений спільним листом Пенсійного фонду України (23.10.2007р. №16842/04-30) та Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (19.10.2007р. №183-08-4), де було вказано, що у разі розбіжностей необхідно скласти таблиці розбіжностей по кожному місяцю окремо, в яких зазначити причини, по яких управління виконавчої дирекції Фонду не приймало до відшкодування витрати, визначені головним управлінням Пенсійного фонду. В подальшому, починаючи з жовтня 2007 року, спільно узгоджені Довідка і таблиця розбіжностей, підписані начальником головного управління Пенсійного фонду та начальником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України надсилається у Пенсійний фонд України та виконавчу дирекцію Фонду у встановлені строки.

Для призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг створено та діє Пенсійний фонд України, кошти якого включаються в Державний бюджет України.

Згідно з ст.46 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності„ кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються виключно за їх прямим призначенням, тобто для здійснення виплат застрахованим особам.

Проведення взаєморозрахунків між Фондами по даній Угоді не передбачено.

Відповідно до ст.14 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності„ перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 25 серпня 2004 року № 1112 і в ньому відсутні випадки вказані в актах ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Оскільки обставини зазначені у актах про нещасні випадки не відповідають вимогам страхового випадку, то відділенням виконавчої дирекції Фонду ССНВ у м. Рівне не сформовані і не можуть формуватися справи по даних громадянах, так як вони не підпадають під дію Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Таким чином суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні даної позовної вимоги.

Судом встановлено, що позивачем сімї померлої пенсіонерки ОСОБА_9, яка отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, було виплачено 1455,57 грн. на поховання (враховуючи витрати на виплату та доставку).

Вказану суму витрат відповідач не прийняв до заліку, про що сторони склали акт та таблицю розбіжностей, які підписані сторонами у справі.

Пунктом 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. N 5-4/4 передбачено перерахування відповідних коштів лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України. Тобто, відповідно до вимог Порядку, сторони у даній справі позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні.

Пунктом 5 статті 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності встановлено обов'язок Фонду співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому такий страховик має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

На необхідність встановлення причинного звязку між смертю та отриманою травмою вказано в п.6.1.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду ССНВ України 27.04.07 р. № 24, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22.06.07 р. № 715/13982 та п.20 пп. в Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р.

Крім того, наказом Міністерства охорони здоровя України від 15.11.2005 р. № 606 затверджено Інструкцію про встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, де вказано, що встановлення причинного звязку смерті з отриманим каліцтвом передбачено Законами України „Про охорону праці, „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності для відшкодування шкоди утриманцям працівника (годувальника) у разі його смерті. В даній Інструкції дано визначення в чому полягає причинний звязок, зокрема, це звязок, який можна встановити між наслідками трудового каліцтва з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладнень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивач не надав доказів виплати допомоги на поховання на підставі відповідних медичних висновків чи доказів настання смерті потерпілих внаслідок одержаного каліцтва. В той же час судом враховано, що виплата допомоги на поховання передбачена також статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої у разі смерті пенсіонера його сім'ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198, 200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 6 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Рівне вул.Чорновола,66,м.Рівне,33000