Справа № 2а-5515/10/0670
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"21" липня 2011 р. Справа № 2а-5515/10/0670

номер рядка статистичного звіту 8.2.6

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лабунської Ю.В. ,

за участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" травня 2011 р. у справі № 2а-5515/10/0670 за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Шершня" до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2011 року позовні вимоги ТОВ " Шершня" задоволені повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_2 ОДПІ Житомирської області № /1 від 18 червня 2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ОДПІ Житомирської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила скасувати оскаржувану постанову суду і ухвалити нову, якою відмовити повністю в задоволенні позовних вимог . Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував, що станом на 31.12.2009 р. вексель АА 1360830 в головній книзі ТОВ " Шершня" рахується не погашеним у сумі 575000 грн., а тому позивачем порушено пп.7.6.3 п.7.6 ст.7 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств" - занижено валовий дохід на суму 575000 грн. Щодо завищення позивачем валових витрат, то апелянт вказав, що в ході перевірки підтверджуючих такі витрати документів позивачем надано не було.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами планової документальної перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення № /0 від 08.04.2010 року, яким підприємству визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 192414,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 97162,00 грн.

Згідно наданого представником відповідача розрахунку сум штрафних (фінансових) санкцій по вищезазначему акту перевірки ( т.5 а.с.193) фінансові санкції та податкове зобов"язання визначено по двум епізодам ,а саме :

- за порушення п.п.7.6.3 ,п.7.6 ст.7 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств" ( операції з цінними паперами (векселями) донараховано 143750 грн. податкового зобов"язання та застосовано фінансові санкції у розмірі 71875 грн.;

- за порушення пп. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону " Про оподаткування підприємств" (завищені валові витрати) донараховано 50573 грн. податкового зобов'язання та застосовано фінансові санкції у розмірі 25287 грн.

Визнаючи неправомірним визначене відповідачем податкове зобов"язання за порушення п.п.7.6.3 ,п.7.6 ст.7 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств" суд першої інстанції зазначив наступне.

За змістом п. 1.6 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" товари - це матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

У відповідності з п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Валовий доход включає, серед іншого, доходи від операцій, передбачених статтею 7 цього Закону.

Підпунктом 5.2.9 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що до складу валових витрат платника податків відносяться також витрати, передбачені ст.7 цього Закону.

Згідно з пп. 7.6.1 п. 7.6 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", платник податку веде окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами участі, іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю та сертифікатами фондів операцій з нерухомістю) і деривативами у розрізі окремих видів цінних паперів, а також фондових та товарних деривативів. При цьому облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами.

Якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або деривативами такого ж виду майбутніх звітних періодів у порядку, визначеному статтею 6 цього Закону.

Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами чи деривативами такого ж. виду минулих періодів), прибуток включається до складу валових доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.

Усі інші витрати та доходи такого платника податку, крім витрат та доходів за операціями з цінними паперами (корпоративними правами) та деривативами, визначеними цим підпунктом, беруть участь у визначенні об'єкта оподаткування такого платника податку на загальних умовах, встановлених цим Законом.

Норми цього пункту не поширюються на операції з емісії корпоративних прав або інших цінних паперів, що здійснюються платником податку, а також з їх зворотного викупу

або погашення таким платником податку.

Підпунктом 7.6.2 п. 7.6 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що норми цього пункту поширюються на платників податку - торговців цінними паперами та деривативами, а також на будь-яких інших платників які здійснюють операції з торгівлі цінними паперами чи деривативами. Те саме стосується обліку операцій таких платників податку з придбання або продажу корпоративних прав, відмінних від акцій.

За змістом пп. 7.6.3 п. 7.6 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств " під терміном "витрати" слід розуміти суму коштів або вартість майна, виплачену (нараховану) платником податку продавцю цінних паперів та деривативів як компенсація їх вартості.

До складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка у зв'язку з таким придбанням.

Матеріалами справи встановлено , що згідно договору купівлі-продажу цінних №Б362-07/Б361-07/1 від 24.12.2007р., та акту прийому - передачі цінних паперів від 07р.(т.1 а.с. 79) ТОВ «Шершня»придбало у громадянки України ОСОБА_4 цінні папери - акції прості іменні в кількості 400000 шт. на загальну вартість 575000 грн.

ТОВ «Шершня»сплатило за цінні папери згідно договору шляхом оформлення та простого векселя серія АА № 1360830 від 28.12.2007 року на 575000,0 грн. / т.1 а.с. 80/

Матеріалами справи стверджується і не оспорюється сторонами, що позивач по бухгалтерському обліку зобов'язання щодо платежу по вищевказаному векселю відобразило по рахунку №685 «Розрахунки з іншими кредиторами» у сумі 575000,0 грн.. Зазначене відповідає нормі ст.4 Закону України "Про обіг векселів в Україні», якою зазначено ,що у разі видачі / передачі/ векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Згодом ТОВ «Шершня»згідно Договору купівлі - продажу №Б105-08/Б104-08/1 від 7 року продало ТОВ «Реймарт» цінні папери - акції прості іменні в кількості 400000 штук на загальну вартість- 580000,0 грн.

ТОВ «Реймарт»у повній мірі розрахувалось з ТОВ «Шершня»за придбані цінні згідно платіжного доручення №14 від 28.02.2008р. у сумі 100000 грн. та платіжного доручення №23 від 03.03.2008р. у сумі 480000 грн.

В податковому обліку позивач відобразив облік цінних паперів відповідно до Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»із змінами та доповненнями (далі Закон про прибуток), так як акції являються товаром відповідно до п.1.6 даного Закону.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним і з ним погоджується колегія суддів.

Що стосується погашення векселя, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у разі якщо векселедавець є емітентом векселя , то відповідно до абзацу 5 п.п. 7.6.1 п.7.6 ст.7 Закону України від 1- № 334/94-ВР " Про оподаткування прибутку підприємств " операція з погашення векселя (як і первісна операція з його видачі ) не відображається в податковому обліку векселедавця-емітента.

Посилання відповідача на закінчення на момент перевірки граничного строку для пред"явлення векселя до виконання судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход включає доходи у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, згідно з підпунктом 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 Закону "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено, що безповоротною фінансовою допомогою є, зокрема, сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилась нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, який запроваджений Женевською конвенцією 1930 року та регулює порядок обігу векселів (далі Уніфікований закон) встановлено, що до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо строку платежу (статті 33 - 37) та позовної давності (статті 70,71).

Згідно зі статтею 33 Уніфікованого закону переказний вексель може бути виданий і таким строком платежу: за пред'явленням; у визначений строк від пред'явлення; 0рИ визначений строк від дати складання; на визначену дату.

Зі змісту статей 11, 16 Уніфікованого закону випливає, що будь-який переказний вексель (також і простий вексель), навіть виданий без прямого застереження про наказ може бути переданий шляхом індосаменту. Особа, яка володіє векселем, є законним держателем векселя, якщо це право ґрунтується на безперервному ряді індосаментів. Відповідно до статті 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від даті настання строку платежу.

Податковий орган помилково вважав, що спірний вексель не має дати погашення повинен бути пред'явлений до платежу відповідно до ст. 76 Конвенції протягом року від дати його складання , тобто 28.12.2008 року , що спростовується ст. 70 вищезазначеного Уніфікованого закону. Строк позовної давності за вимогами, що випливають з простого векселя, спливає по закінченні трьох років від 28 12. 2008 р., тобто 28.12.2011 року .

Отже суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що на час перевірки заборгованість по векселю не була прострочена, так як не настав строк сплати за векселем і це не є безповоротною фінансовою допомогою.

Визнаючи неправомірними дії податкового органу щодо встановлення порушення позивачем пп. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону " Про оподаткуванні прибутку підприємств", суд першої інстанції зазначив наступне.

Контролюючим органом під час перевірки встановлено, що підприємством завищено валові витрати за 2008 рік в сумі 194656 грн. Відповідач зазначав , що перевірка проводилась на підставі головної книги , договорів, банківських виписок, оборотно-сальдових відомостей та інших документів. Також відповідачем зазначено, що в ході перевірки платником не було надано підтверджуючих витрати документів.

Однак такий висновок контролюючого органу спростовується оглянутими в судовому засіданні належними копіями документів , які є доказами понесених витрат ТОВ «Шершня»і які були включені до валових витрат і використовувались платником у господарській діяльності (т 1. а.с.92-250,т.2-4 ,т.5а.с.1-190)

Відповідач в своєму запереченні на позов (т.1 а.с.56) не оспорює факту наданні первинних документів позивачем в ході оскарження акту перевірки .

Відповідно до п.п.4.2.2. «б»п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про оподаткуванні прибутку підприємств»із змінами і доповненнями) контролюючий орган може самостійно визначати податкове зобов'язання, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях .

Контролюючий орган цим правом не скористалися. У податкових періодах, де позивачем були занижені валові витрати, відповідач підтвердив тільки задекларовані валові витрати, не збільшивши їх на фактично понесені, а у податкових періодах , де позивач виправив допущену помилку через поточну декларацію, відповідачем не взято до уваги, що суперечить п. 5.1 ст. 5 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств".

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Шершня" смт.Нова Борова,Володарсько - Волинський район, Житомирська облас,12114

3- відповідачу ОСОБА_2 об'єднана державної податкової інспекції вул.Коротуна 3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500