Справа № 802/3476/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 жовтня 2015 р. Справа № 802/3476/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника Віктора Сергійовича,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України"

до: директора Вінницького торгівельно-економічного інституту ОСОБА_2

про: визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась з позовом всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" (далі - позивач, ВГО "ККПК України") до директора Вінницького торгівельно-економічного інституту ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправними дії, що полягають у відмові в задоволенні запиту на інформацію.

Також, 09.10.2015 року представником позивача подано уточнену позовну заяву, де просить визнати протиправною відмову директора Вінницького торгівельно-економічного інституту ОСОБА_2 у задоволенні запиту на інформацію та стягнути з відповідача судові витрати.

З урахуванням поданої заяви, суд розглядає дану адміністративну справу за вимогами, які у ній викладені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.02.2015 року ВГО "ККПК України" звернулась до розпорядника інформації директора Вінницького торгівельно-економічного інституту ОСОБА_2, із запитом про надання інформації про ВНЗ, яка є предметом суспільного інтересу. Листом від 23.02.2015 року відповідач направив лист-відповідь, у якому по суті не було надано відповідь, а зазначено, що у Вінницького торгівельно-економічного інституту відсутнє фінансування щодо витрат, які повязане із виконанням запиту. У звязку із фактичною відмовою у задоволенні запиту на інформацію, позивач звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Також представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження (вх. №31103 від 20.10.2015 року).

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, крім того, свою позицію виклав у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ВГО "ККПК України" направив до Вінницького торгівельно-економічного інституту запит про надання інформації № 40/1-15 від 02.02.2015 року (а.с.20) з проханням надати належним чином засвідчені копії:

- Статуту Вищого навчального закладу (далі по тексту - ВНЗ);

- Свідоцтва про реєстрацію ВНЗ;

- Ліцензії на провадження ВНЗ освітньої діяльності за відповідними спеціальностями та додатки до них;

- Сертифікат про акредитацію освітньої програми ВНЗ;

- Витяг ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців,

- Перелік структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників;

- Правил прийому до ВНЗ у 2015 р.;

- Положення про приймальну комісію ВНЗ у 2015р.;

- Наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ у 2015р.;

- Перелік та вартість платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами;

- Плани роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності.

Вінницьким торгівельно-економічним інститутом направлено відповідь на запит №01.01-44/161 від 23.02.2015 року, у якій зазначено, що для задоволення запиту необхідно виготовити копії документів обсягом 144 сторінки. Враховуючи відсутність фінансування на відповідні потреби, відповідач просить відшкодувати вартість витрат, пов'язаних із виконанням запиту та надіслав позивачу рахунок (а.с.13-14).

З такою відповіддю Вінницького торгівельно-економічного інституту позивач не погоджується та звернувся до адміністративного суду для відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд застосовує наступні правові норми.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI закріплено право запитувача на доступ до публічної інформації, яке згідно із пунктом 1 частини 1 вказаної статті гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 5 Закону № 2939-VI передбачає, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Отже, виконання розпорядником інформації обов'язку щодо оприлюднення публічної інформації не звільняє його від обов'язку надати таку інформацію на запит.

За змістом статті 12 Закону № 2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Як встановлено судом, ВГО "ККПК України", будучи юридичною особою у формі громадської організації, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 21 Закону України "Про громадські об'єднання" від 22 березня 2012 року № 4572-VI (далі - Закон №4572-VI) для здійснення своєї мети (цілей) наділений правом у порядку, визначеному законом, одержувати публічну інформацію, яка знаходиться у володінні відповідних розпорядників, тобто бути запитувачем інформації.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про вищу освіту" вищий навчальний заклад - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Міністерство освіти і науки України, як центральний орган виконавчої влади (суб'єкт владних повноважень), що реалізує державну політику у сфері освіти, надаючи Вінницькому торгівельно-економічному інституту ліцензію на освітню діяльність, делегував останньому повноваження на надання освітніх послуг, пов'язаних із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, відповідно до вимог стандартів вищої освіти, а тому, в даному випадку, вказаний навчальний заклад є розпорядником, в розумінні вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічної інформації, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, що знаходиться у володінні такого навчального закладу, зокрема, щодо виконанням ним своїх обов'язків із надання освітніх послуг на підставі ліцензії на освітню діяльність.

Обов'язки розпорядників інформації визначені в статті 14 Закону №2939-VI.

Так, розпорядники інформації зобов'язані: оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; систематично вести облік документів, що знаходяться у їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту; запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, позивачу відмовлено у задоволенні запиту на публічну інформацію у зв'язку із тим, що ним не здійснено оплати фактичних витрат, які пов'язані з копіюванням або друком.

Згідно ст. 21 Закону №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Разом з цим, частиною 4 названої статті передбачено, що при наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про інформацію" предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При цьому, чинним законодавством не передбачено вичерпного переліку інформації, що становить суспільний інтерес.

Враховуючи те, що відповідач не надав позивачу запитуваної публічної інформації, бездіяльність відповідача з цього приводу є протиправною.

Аналізуючи критерії та умови, за яких можна вважати, що інформація є такою, що становить суспільний інтерес, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Таким чином, згідно аналізу положень Законів України №2939-VІ та "Про інформацію" суспільно необхідною є інформація, що становить суспільний інтерес, зокрема, яка забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків, серед яких є право на освіту.

Так, із запиту позивача вбачається, що запитувана ним інформація відноситься до сфери освіти, стосується, у тому числі, умов вступу до ВНЗ, тобто спрямована на забезпечення права на отримання освіти, передбаченого статтею 53 Конституції України.

При цьому, як зазначено позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначена інформація необхідна позивачу для проведення юридичної експертизи документів, якими регулюється прийом студентів до Вінницького торгівельно-економічно університету.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що запитувана позивачем інформація необхідна останньому для забезпечення реалізації конституційного права громадян на освіту, а також для недопущення можливості порушення прав людини, введення громадськості в оману, а тому може вважатись інформацією, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у задоволенні запиту про інформацію з підстав нездійснення оплати фактичних витрат на копіювання документів, оскільки запитувана позивачем інформація становить суспільний інтерес, а згідно чинного законодавства плата за копіювання та друк інформації, що становить суспільний інтерес, не стягується.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач по справі, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності відмови в наданні запитуваної позивачем публічної інформації, а відтак протиправно обмежив право позивача на доступ до публічної інформації.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову Вінницького торгівельно-економічного інституту викладену в листі №01.01.-44/164 від 2.02.2015 року у наданні відповіді на запит всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України №40/1-15 від 02.02.2015 року підлягають задоволенню.

Разом із тим не підлягають задоволенню вимоги ВГО "ККПК України" щодо стягнення з Вінницького торгівельно-економічного інституту витрат на юридичні послуги в розмірі 6570 грн. по договору від 26.05.2015 року про надання юридичних послуг, виходячи із наступного.

Як встановлено Кодексом адміністративного судочинства України до видів судових витрат належать судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Встановлення видів судових витрат, їх розподіл та визначення судом їх розміру регулюються главою 7 Кодексу.

У частині 2 статті 16 КАС України зазначається, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 90 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно вимог ч.3 ст.90 КАС України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Матеріалами справи підтверджується, що між ВГО "ККПК України" та гр. ОСОБА_3 укладено договір від 26.05.2015 року про надання юридичних послуг.

Відповідно до укладеного договору гр. ОСОБА_4 зобов'язана надати позивачу визначені цим договором юридичні послуги, а позивач зобов'язується оплатити надані послуги. Пунктом 4.1.цього Договору встановлено, що розмір послуг у даному випадку становить у розмірі 6570 грн.

Відповідно до виписки банківської установи 03.06.2015 року ВГО "ККПК України" здійснив переказ коштів на карту гр. ОСОБА_4 згідно Договору про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року у сумі 6570 грн.

Так, відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Для визначення суми компенсації необхідно зазначати і (або тільки) вартість однієї години роботи фахівця у галузі права, при цьому вартість години роботи встановлюється за згодою сторін договору, але компенсації буде підлягати лише сума, що не перевищує 40% МЗП на момент надання правової допомоги, що відповідає вимогам частині 2 статті 5 КАС України.

До списку доказів, які необхідно подати суду, варто долучити розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Таким чином, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При розгляді даної справи, позивачем надано, договір про надання юридичних послуг, у якому визначено загальний розмір вартості послуг (а.с.75-76) та акт прийому-передачі наданих юридичних послуг (а.с.77).

Як вбачається із зазначеного акту, фахівець у галузі права - гр. ОСОБА_4 виконувала зазначені у акті юридичні послуги та розписано витрачений час на виконання відповідних послуг.

Аналізуючи надані юридичні послуги, суд зазначає, що у наданому акті вказано, що гр. ОСОБА_4 аналізувала запит на інформацію до розпорядника інформації - Вінницького торгівельно-економічного інституту, аналізувала запит на інформацію до ВНЗ підтвердження, що запитана інформація є предметом суспільного інтересу, аналізувала запит на інформацію на предмет того, чи не є запитана інформація інформацією з обмеженим доступом, проте на думку суду відповідні юридичні послуги не стосуються підготовки матеріалів для подання адміністративного позову, оскільки позивач, готуючи запит про надання публічної інформації самостійно перевірив його на відповідність нормам чинного законодавства та безпосередньо в ньому зазначив, що надання публічної інформації про ВНЗ є предметом суспільного інтересу.

Крім того, аналіз дій розпорядника інформації - ВНЗ на предмет того чи порушено норми Закону України "Про доступ до публічної інформації", аналіз дій розпорядника інформації ВНЗ на предмет того чи порушено норми Закону України "Про інформацію", аналіз судової практики судів адміністративної юрисдикції за аналогічними справами, аналіз постанов Пленуму Вищого адміністративного суду України також не дають підстави вважати надані юридичні послуги необхідними для підготовки матеріалів для подання даного адміністративного позову до суду.

Більш того, слід зазначити, що комплекс відповідних юридичних послуг був вчинений для підготовки позову до Окружного адміністративного суду м. Києва, в той час як провадження по відповідній позовній заяві відкрито Вінницьким окружним адміністративним судом.

Окремо суду звертає увагу, що нормами Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" не передбачено можливість стягнення витрат на правову допомогу, пов'язану з підготовкою матеріалів для подання адміністративної справи до суду.

Відтак, судом не встановлено наявності причинного зв'язку між наданими юридичними послугами і поданою позовною заявою, в той же час суд враховує і те, що фахівець в галузі права, яка надавала юридичні послуги, в судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням участі не приймала, клопотання та заяви протягом розгляду адміністративної справи по суті до суду не направляла, з матеріалами адміністративної справи не ознайомлювалась.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, згідно квитанції, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 183,00 грн., проте згідно заяви про уточнення позовних вимог, позивачем сформовано лише одну позовну вимогу, яку судом задоволено, тому стягненню підлягають витрати в сумі 73,08 грн. за подання вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову директора Вінницького торгівельно-економічного інституту ОСОБА_2 у задоволенні запиту на інформацію.

Стягнути на користь всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" судовий збір у сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна