Справа № 2а-296/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 р. Справа № 1484/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської обл. на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської обл. від 30.10.2009р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської обл. про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок основної (державної) і додаткової пенсій,-

В С Т А Н О В И Л А:

16.06.2009р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірною відмову відповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської обл. в перерахунку пенсії; зобовязати відповідача провести перерахунок державної пенсії як інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 22.05.2008р. та виплатити її; зобовязати пенсійний орган перерахувати з 22.05.2008р. розмір додаткової пенсії, передбаченої ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплатити її, з врахуванням всіх підвищень; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії за стаж роботи, збільшивши пенсійну виплату на 1 відсоток відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатити її (а.с.1-3).

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської обл. від 30.10.2009р. заявлений позов задоволено; визнано незаконною відмову ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської обл. у виплаті ОСОБА_2 пенсії з 22.05.2008р. як інваліду ІІ групи інвалідності, повязаної із Чорнобильською катастрофою, у розмірі, встановленому ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 22.05.2008р. по 30.10.2009р. відповідно до положень ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду ІІ групи інвалідності, повязаної із Чорнобильською катастрофою, - в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1, на підставі положень ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком; зобовязано відповідача здійснити нарахування збільшення пенсії ОСОБА_2 з 16.06.2009р. по 30.10.2009р. на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад 15 років на підставі ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с.36-38).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської обл., який покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить у поданій апеляційній скарзі постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.44-45).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається КМ України. Винесені цим органом постанови, які визначають розміри пенсій категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є чинними і не були визнані в установленому порядку такими, що не підлягають до застосування чи скасованими. Звідси, питання обчислення розміру пенсій по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у відповідності до закону, регулюються постановами уряду, в яких відсутнє покликання на визначення мінімального розміру пенсії відповідно до положень Закону України про бюджет.

Також положення ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Окрім цього, постановою КМ України № 523 від 30.05.1997р. був затверджений Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким не передбачено застосування положень ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»для обчислення пенсій відповідно до ст.54 цього Закону, і як наслідок відсутні правові підстави для їх застосування. Наведена норма визначає право виходу на пенсію за віком в повному розмірі за умови, якщо громадяни віднесені до відповідних категорій, мають стаж роботи не менше як: чоловіки 20 років; жінки 15 років.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2, 13.11.1957р.н., є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, являється інвалідом ІІ групи (а.с.4-15).

Позивач отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІ групи І категорії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

16.06.2009р. позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.ст.50, 54, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку останній надав відповідь № 1516/П-43 від 01.07.2009р. про відсутність підстав для перерахунку пенсії в розмірах, зазначених у зверненні позивача (а.с.27).

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Будучи інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесеним до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач одержує пенсію по інвалідності на підставі ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст.50 цього Закону.

Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанов КМ України № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМ України № 523 від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а також постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»КМ України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір суд першої інстанції, враховуючи вимоги Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», прийшов до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму; оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного органу у проведенні наведеного перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною.

Статтею ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів»прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність був встановлений в таких розмірах: з 01 січня по 01 квітня 471 грн., з 01 квітня по 01 липня 481 грн., з 01 липня по 01 жовтня 482 грн., з 01 жовтня по 01 січня 2009 року 498 грн., ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»встановлювала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня по 01 листопада 498 грн., з 01 листопада по 31 грудня 573 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були внесені зміни та визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення ст.67 розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22, 24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та п.3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»; останні втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке також містить вказівку про преюдиціальне значення цього рішення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже, особи, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалідами ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинні були отримувати за період з 01.01.2008р. по 21.05.2008р. державну пенсію в розмірі 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22.05.2008р. позивач набула право на отримання державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідач зобовязаний був виплатити позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, з 01.01.2009р. до 30.10.2009р. (по момент винесення судового рішення) включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В частині вимог позивача про зобовязати здійснити перерахунок пенсії за стаж роботи, збільшивши пенсійну виплату на 1 відсоток відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів керується наступним.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, станом на день звернення до органів пенсійного забезпечення мала стаж роботи 26 років, тобто понад 15 років, які передбачені ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»як підстава для призначення спеціальної пенсії.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення»умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення»або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Обставини справи свідчать про те, що позивач обрала умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статтею 56 цього Закону передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч.7 ст.9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 відсоток визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абз.1 ч.2 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік.

Також судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що норма ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визначає збільшення пенсії, розмір якої вже визначено, в тому числі на підставі Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затв. постановою КМ України № 523 від 30.05.1997р., наведена норма не містить обмежень щодо її застосування до осіб, яким визначено державну пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою.

Системний аналіз положень п.1 ч.1 ст.14 та ч.2 ст.56 вказаного Закону вказує на наявність підстав для підвищення пенсії за понаднормовий страховий стаж для постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання відповідача в подальшому виплачувати державну і додаткову пенсію відповідно до вимог ст.ст.50, 54, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки згідно ч.2 ст.2, ст.104 КАС України необхідною умовою для звернення особи до суду є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Також судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому.

Наведене не позбавляє права позивача на звернення до суду у випадку порушення його прав з боку відповідача, допущених в майбутньому.

Разом з тим, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції представниками відповідача не заявлялися клопотання про застосування наслідків пропущення строку звернення до суду, передбачених ст.100 КАС України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції), тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування таких. Також покликання на пропуск позивачем строку звернення до суду із розглядуваним позовом не вказані апелянтом у розглядуваній апеляційній скарзі.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, при цьому пенсійному органу слід враховувати вже проведені виплати за вказані періоди.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської обл. на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської обл. від 30.10.2009р. у адміністративній справі № 2а-296/09/1711 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя < підпис >ОСОБА_3
Судді< підпис > < підпис > ОСОБА_4 ОСОБА_5