Справа № 1718/2а-55/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"10" травня 2011 р. Справа № 1718/2а-55/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської облсті та ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "15" лютого 2011 р. у справі № 1718/2а-55/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області та ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 22.12.2010 року звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії в розмірах, передбачених ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з квітня 2005 р. по грудень 2010 р., провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2008-2010 роки .

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 15.02.2011 року позов задоволено частково, визнано бездіяльність протиправною та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату позивачу зазначених виплат за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2006р. , з 01.01.2007р. по 31.12.2007р., з 01.01.2009р. по 01.12.2009 р., 01.01.2010 р. по 14.06.2010 р. та з 05.10.2010 р. по 01.12.2010 р. Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації не підлягає задоволенню, апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримує пенсію у відповідача та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених у відповідності до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» (далі за текстом - Закон) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:… інвалідам IІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 зазначеного вище Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по I групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Всупереч ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до постанов КМУ №1 від 03.01.2002 р., № 530 від 28.05.2008 р., № 654 від 16.07.2008 р., №1252 від 26.11.2009 р., №1375 від 23.12.2009 р., а не в кратному відношенні до мінімальної пенсії за віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з ПКМУ №1 від 03.01.2002 р., № 530 від 28.05.2008 р., № 654 від 16.07.2008 р., №1252 від 26.11.2009 р., №1375 від 23.12.2009 р. відповідач не правомірно виплачував пенсію та додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. ст. 50, 54 зазначеного Закону.

Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

В свою чергу, чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною правовою нормою, мінімального розміру пенсії за віком.

Що стосується доводів апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про відсутність джерел фінансування виплат, то ці твердження колегією суддів відхиляються, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних фінансувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов"язань судом до уваги не приймаються. (У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов"язань.) Отже, безпідставними є посилання відповідача на відсутність надходжень з державного бюджету України як на підставу не нарахування позивачу зазначеного підвищення до пенсії.

Щодо посилання управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 р., №894 від 13.07.2004 р., №1293 від 27.12.2005 р., №654 від 16.07.2008 р. колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п.6).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок та виплату пенсій у розмірах, визначених ст.ст.50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд першої інстанції в своєму рішенні прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позивачем вимог за період часу з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року, з 01.01.2009 р. по 14.06.2010р. та з 05.10.2010 р. по 01.12.2010р.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки при визначенні періоду здійснення перерахунку вищезазначених виплат, суд першої інстанції повинен був прийти до висновку, що такі вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч.2 ст.99 КАС України виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Позивач з такою заявою до суду не звертався.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні ним додаткової пенсії, передбаченої ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому, вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку, визначеного ч.2 ст.99 КАС України, які передували пред"явленню ним даного позову.

Враховуючи положення ст. 99 та 100 КАС України, позивач має право на перерахунок виплат тільки з 05.10.2010 року, оскільки саме з цього часу отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується заявою про призначення пенсії від 05.10.2010 року та розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі № 146209 від 08.10.2010 року по 01.12.2010 року.

Що стосується апеляційної скарги управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, слід зазначити наступне. Дослідивши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідач, нараховуючи позивачу допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, діяв протиправно.

Згідно із ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, як: постраждали Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів пре внесення змін до цього закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тому позивач, відповідно до ст. 48 Закону №796, має право отримувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а відповідач , як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня за програмами соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен забезпечити виплату коштів відповідно до вимог Закону №796.

При цьому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність зобов"язання відповідача - провести нарахування і виплату позивача допомоги на оздоровлення, а не стягнення такої допомоги , так як нарахування допомоги здійснюється органами на яких законодавством покладено такі повноваження, а саме в даному випадку управліннями праці і соціального захисту населення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації задоволенню не підлягає, апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області - задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 15.02.2011 року у справі № 1718/2-а-55/11 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області неправомірними , зобов'язання провести перерахунок та виплату підвищення пенсії за період з 01.01.2006 р. по 04.10.2010 р. включно - скасувати, та її позовні вимоги в названій частині - залишити без розгляду.

В решті постанову - залишити без змін.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Ш.Руставелі 30,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34502

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської облсті вул. Суворова, 8,м. Сарни,Рівненська область,34500

4 - відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, вул. Демократична, 46, м. Сарни, Рівненська обл., 34502