Справа № 819/3144/15
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3144/15

26 жовтня 2015 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання Шпіцері О.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області, ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (далі ТОВ «Біоенергопродукт», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області (далі ОСОБА_1 ОДПІ, відповідач 1), ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (далі ГУ ДКСУ у Тернопільській області, відповідач 2), у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 23.10.2015 року (а. с. 72) просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню за затримку бюджетного відшкодування у розмірі 260 942,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.12.2014 року та 20.01.2015 року ОСОБА_1 ОДПІ за результатами проведених перевірок підтверджено правомірність декларування позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (ПДВ) за березень-червень та листопад 2014 року. Відповідно кошти бюджетного відшкодування мали бути перераховані на рахунок платника податку у строк до 30.12.2014 року та 03.02.2015 року. Проте фактично на рахунок позивача надійшли частина коштів 30.01.2015 року, інша - 30.07.2015 року, тобто несвоєчасно, з порушенням строків, визначених статтею 200 Податкового кодексу України (ПК України), що є підставною для нарахування та стягнення пені, яка складає 260 942,44 грн.

У судових засіданнях 16.10.2015 року, 23.10.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання 26.10.2015 року представник позивача не прибув, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи положення статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) та клопотання представника позивача, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача 1 позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченнях проти адміністративного позову, додаткових поясненнях (а. с. 32-33, 62-63) та зазначив, що ОСОБА_1 ОДПІ для повернення бюджетного відшкодування проведено усі необхідні дії в повному обсязі та у встановлені терміни після надходження з центрального органу державної податкової служби відповідної узагальненої інформації щодо загальних обсягів відшкодування податку на додану вартість коштами по ТОВ «Біоенергопродукт» згідно з вимогами Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 03.02.2011 року № 68/23. Зауважив, що податкові органи можуть подати висновок про суми відшкодування податку на додану вартість, які перевищують 100 000 грн. (як у спірному випадку), до органів казначейства лише після отримання відповідної узагальненої інформації від центрального органу державної податкової служби.

Представник ОСОБА_1 ОДПІ просив у задоволенні позовних вимог відмовити, а в частині стягнення пені на суму 750,55 грн. залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідні суми відшкодування ПДВ перераховані на рахунок у банку ТОВ «Біоенергопродукт» після надходження відповідних висновків на проведення відшкодування ПДВ від податкового органу. Представник ГУ ДКС у Тернопільській області просила в позові відмовити.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 26.10.2015 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОДПІ та залишено без розгляду позовну заяву ТОВ «Біоенергопродукт» до ОСОБА_1 ОДПІ, ГУ ДКСУ у Тернопільській області в частині стягнення пені на суму 750,55 грн. на підставі частини другої статті 100 КАС України у звязку з тим, що позовну заяву в цій частині подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах адміністративної справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Біоенергопродукт» з 05.04.2011 року зареєстроване як юридична особа (а. с. 40-42), взяте на облік платником податків у ОСОБА_1 ОДПІ, зареєстроване платником податку на додану вартість.

21.11.2014 року ТОВ «Біоенергопродукт» подано до ОСОБА_1 ОДПІ уточнюючі податкові декларації з ПДВ за період з березня 2014 року по червень 2014 року, в яких визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 436 529,00 грн. за березень 2014 року, 403 440,00 грн. за квітень 2014 року, 204 377,00 грн. за травень 2014 року, 52 602,00 грн. за червень 2014 року, а також подано заяви про повернення бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з ПДВ) (а. с. 73-95).

Контролюючим органом проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Біоенергопродукт» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень, квітень, травень, червень 2014 року. За наслідками проведеної перевірки ОСОБА_1 ОДПІ складено довідку від 16.12.2014 року № 9683/15-01/36687375, якою контролюючий орган підтвердив правомірність визначення платником суми податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню (а. с. 6-9).

19.12.2014 року ТОВ «Біоенергопродукт» подано до ОСОБА_1 ОДПІ податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року, в якій визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 434 663,00 грн., а також подано заяву про повернення бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з ПДВ) (а. с. 96-101).

ОСОБА_1 ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Біоенергопродукт» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, про що складено довідку від 20.01.2015 року № 177/15-04/36687375, якою підтверджено правомірність визначення платником суми податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню (а. с. 10-12).

Фактично кошти бюджетного відшкодування на рахунок у банку позивача перераховані в сумі 52 602,00 грн. (бюджетне відшкодування за червень 2014 року) 30.01.2015 року (а. с. 15), решта 1 479 009,00 грн. (бюджетне відшкодування за березень, квітень, травень, листопад 2014 року) 30.07.2015 року (а. с. 14).

Згідно підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок бюджетного відшкодування податку на додану вартість встановлено статтею 200 ПК України.

Водночас, механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначено Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року №39 (далі за текстом - Порядок №39) та Порядком формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 03.02.2011 року № 68/23 (далі за текстом - Порядок №68/23).

У відповідності до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У пунктах 200.10, 200.11, 200.12 статті 200 ПК України встановлено, що протягом 30 календарних днів, які настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Судом встановлено, що з урахуванням граничного строку проведення перевірки уточнюючих податкових декларацій ТОВ «Біоенергопродукт» за березень-червень 2014 року, поданих 21.11.2014 року, пяти днів на видачу висновку податковим органом та пяти операційних днів для перерахування коштів органами казначейства, законодавчо встановлений строк відшкодування коштів з бюджету сплинув 30.12.2014 року. По декларації за листопад 2014 року, поданої 19.12.2014 року, такий строк сплинув 03.02.2015 року. Такі обставини щодо строків бюджетного відшкодування представники відповідачів не заперечували.

Кошти бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок у банку платника податків, у встановлені законодавством строки (наведені вище), не перераховані, а відшкодовані з порушенням таких строків у сумі 52 602,00 грн. (бюджетне відшкодування за червень 2014 року) 30.01.2015 року (а. с. 15), решта 1 479 009,00 грн. (бюджетне відшкодування за березень, квітень, травень, листопад 2014 року) 30.07.2015 року (а. с. 14).

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

У спірному випадку відповідачами відшкодовані суму ПДВ ТОВ «Біоенергопродукт», проте не у строки, встановлені пунктами 200.10-200.13 ПК України, відтак, позивач набув право на нарахування пені в порядку, визначеному пунктом 200.23 статті 200 ПК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03.06.2014 року № 21-131а14.

У період з 31.12.2014 року по 30.07.2015 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року у розмірі 436 529,00 грн., а тому ТОВ «Біоенергопродукт» має право на стягнення пені за 212 дні прострочення у розмірі 78 862,25 грн., обрахованої з урахуванням того, що у період з 31.12.2014 року по 05.02.2015 року (37 днів) облікова ставка НБУ складала 14% (436 529,00 грн. х 14% х 120%: 365 х 37), у період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (26 днів) облікова ставка НБУ складала 19,5% (436 529,00 грн. х 19,5% х 120%: 365 х 26), а в період з 04.03.2015 року по 30.07.2015 року (149 днів) облікова ставка НБУ складала 30% (436 529,00 грн. х 30% х 120%: 365 х 149).

У період з 31.12.2014 року по 30.07.2015 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2014 року у розмірі 403 440,00 грн., а тому ТОВ «Біоенергопродукт» має право на стягнення пені за 212 дні прострочення у розмірі 72 884,48 грн., обрахованої з урахуванням того, що у період з 31.12.2014 року по 05.02.2015 року (37 днів) облікова ставка НБУ складала 14% (403 440,00 грн. х 14% х 120%: 365 х 37), у період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (26 днів) облікова ставка НБУ складала 19,5% (403 440,00 грн. х 19,5% х 120%: 365 х 26), а в період з 04.03.2015 року по 30.07.2015 року (149 днів) облікова ставка НБУ складала 30% (403 440,00 грн. х 30% х 120%: 365 х 149).

У період з 31.12.2014 року по 30.07.2015 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за травень 2014 року у розмірі 204 377,00 грн., а тому ТОВ «Біоенергопродукт» має право на стягнення пені за 212 дні прострочення у розмірі 36 922,25 грн., обрахованої з урахуванням того, що у період з 31.12.2014 року по 05.02.2015 року (37 днів) облікова ставка НБУ складала 14% (204 377,00 грн. х 14% х 120%: 365 х 37), у період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (26 днів) облікова ставка НБУ складала 19,5% (204 377,00 грн. х 19,5% х 120%: 365 х 26), а в період з 04.03.2015 року по 30.07.2015 року (149 днів) облікова ставка НБУ складала 30% (204 377,00 грн. х 30% х 120%: 365 х 149).

У період з 04.02.2015 року по 30.07.2015 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2014 року у розмірі 434 663,00 грн., а тому ТОВ «Біоенергопродукт» має право на стягнення пені за 177 днів прострочення у розмірі 71 522,91 грн., обрахованої з урахуванням того, що у період з 04.02.2015 року по 05.02.2015 року (2 дні) облікова ставка НБУ складала 14% (434 663,00 грн. х 14% х 120%: 365 х 2), у період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (26 днів) облікова ставка НБУ складала 19,5% (434 663,00 грн. х 19,5% х 120%: 365 х 26), а в період з 04.03.2015 року по 30.07.2015 року (149 днів) облікова ставка НБУ складала 30% (434 663,00 грн. х 30% х 120%: 365 х 149). Такий розрахунок пені відповідає розрахунку, наданому на вимогу суду відповідачем 1 (а. с. 64).

Загальна сума пені, нарахованої на суму бюджетного відшкодування за березень, квітень, травень, листопад 2014 року, своєчасно не відшкодованого ТОВ «Біоенергопродукт», становить 260 191,89 грн.

У період з 31.12.2014 року по 30.01.2015 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за червень 2014 року у розмірі 52 602,00 грн., а тому ТОВ «Біоенергопродукт» нарахувало пеню за 31 день прострочення у розмірі 750,55 грн., обрахованої з урахуванням того, що у період з 31.12.2014 року по 30.01.2015 року облікова ставка НБУ складала 14%. Разом з тим, вимога щодо стягнення такої суми пені заявлена до суду з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, та враховуючи, що позовна вимога в частині стягнення пені, нарахованої на суму бюджетного відшкодування за червень 2014 року (фактично відшкодованої 30.01.2015 року), у розмірі 750,55 грн. залишена без розгляду, то суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення пені в сумі 260 942,44 грн. підлягає задоволенню в частині суми у розмірі 260 191,89 грн. (260 942,44 грн. 750,55 грн.).

При цьому, суд не приймає до уваги обґрунтування відповідачів про необхідність опрацювання органами державної податкової служби вищого рівня інформації щодо платників податків, за деклараціями яких сума заявленого бюджетного відшкодування становить більше 100 тис. грн., та отримання відповідної узагальненої інформації по заявлених позивачем сумах бюджетного відшкодування та вжиття інших заходів у відповідності до вимог Порядку № 39 та Порядку № 68/23, з огляду на таке.

Системний аналіз наведених вище положень ПК України дає підстави для висновку, що у разі підтвердження податковим органом під час перевірки сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, орган Державного казначейства України видає платнику податку суму бюджетного відшкодування зазначену у висновку, поданому йому податковим органом у п'ятиденний строк після закінчення перевірки. При цьому, регламентований нормами ПК України порядок відшкодування сум податку на додану вартість платнику податків не містить вимог обумовлюючих здійснення виплати сум відшкодування на підставі наявних, як висновку про підтвердження сум відшкодування, так і узагальненого висновку про суми бюджетного відшкодування ПДВ органу державної податкової служби вищого рівня.

Відтак, не можна визнати слушними посилання податкового органу на необхідність отримання узагальнених висновків про суми бюджетного відшкодування ПДВ від вищестоящого органу державної податкової служби для здійснення виплати позивачу. Адже зазначене питання стосується порядку взаємодії органів всередині централізованої податкової системи, що регулюється відомчими нормативними документами. Втім правові механізми взаємодії між окремими ланками системи органів державної податкової служби з метою посилення контролю за дотриманням податкового законодавства не можуть обмежувати законодавчо встановлені права платника, переносити у часі реалізацію таких прав (у тому числі права на отримання бюджетного відшкодування).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.03.15 року у справі №К/800/56682/14.

Таким чином, з наведених вище підстав та мотивів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Біоенергопродукт» пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, у розмірі 260 191,89 грн. В решті позовні вимоги залишені без розгляду.

У відповідності до частини першої, третьої статті 94 КАС України, у редакції чинній на час розгляду справи, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у процесі бюджетного відшкодування задіяні органи державної фіскальної служби та органи державної казначейської служби, при цьому, не вчинення одним із зазначених органів дій, передбачених Податковим кодексом України, призвело до виникнення підстав для нарахування пені на суму бюджетного відшкодування та, як наслідок, зумовило необхідність звернення до суду з вимогами щодо стягнення пені.

Зважаючи на викладене, у контексті частини першої статті 94 КАС України суд вважає, що судові витрати підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань того суб'єкта владних повноважень, який не вчинив своєчасно дій, передбачених ПК України для бюджетного відшкодування ПДВ, тобто у даному випадку за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 ОДПІ.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, в сумі 260191 (двісті шістдесят тисяч сто девяносто одну) гривню 89 (вісімдесят девять) копійок.

В решті позовних вимог позовна заява залишена без розгляду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, будинок 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ) судовий збір у розмірі 3902 (три тисячі девятсот дві) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.