Справа № 2а-170/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 р. Справа № 77713/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Каралюса В.М.

Суддів Улицького В.З. , Олендера І.Я.

при секретарі судового засідання Балко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 04.09.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної інспекції ГУМВСУ у Львівській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектор БДПС ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ ОСОБА_2 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009 року позивач ОСОБА_1Р, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення пропущеного строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Визнання дії інспектора по винесенню постанови серії ВС №109689 від 25.05.2009 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП протиправними. Вищенаведену постанову скасувати, а адміністративну справу відносно позивача закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що фотознімки, зроблені приладом фотофіксації «Візир» не можуть виступати доказами та підтверджувати обставини вчинення адміністративного правопорушення, оскільки такий прилад не є автоматичним засобом фіксації та не працює в автоматичному режимі. З фотографій, приєднаних до постанови не видно прив»язки автомобіля позивача до місця дії знаку «Зупинка заборонена». Крім того відносно позивача не було складено протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 04.09.2009 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду жодного доказу в підтвердження того, що він 25.05.2009 року не порушував в м. Львові Правил дорожнього руху (зупинки, стоянки транспортного засобу).

Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржив позивач, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на обставини, викладені у позовній заяві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Колегія суддів вважає достатніми підстави для поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки така була винесена у відсутності позивача та отримана ним із запізненням.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2009 року стосовно позивача було винесено постанову серії ВС №109689 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у зв»язку з порушенням п.3.34 ПДР України, а саме невиконання вимоги дорожнього знаку «Зупинка заборонена».

За порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП позивача, власника транспортного засобу марки Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1, притягнуто до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у вигляді 300 грн. штрафу за вчинене правопорушення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 14.04.97 року №341, одними з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки дорожнього руху, удосконалення регулювання дорожнього руху, захист прав та законних інтересів учасників дорожнього руху (п.2, п.4). Організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів (ст.27 Закону України «Про дорожній рух»).

Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху є доказами по справі (ст.251 КУпАП), висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об»єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Колегія суддів зазначає, що власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст.14-1 КУпАП притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до призначення радіолокаційного відеозаписуючого вимірювача швидкості «Візир» та його основних технічних характеристик відсутня вказівка на роботу даного приладу в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові зазначено про застосування приладу «Візир», однак відсутні дані, як він був налаштований, який був встановлений тип цілі, дата повірки, дані чи допущений працівник ДПС, який склав постанову, до роботи зі спеціальними технічними засобами.

Законодавством України у сфері захисту інформації визначено дві процедури встановлення відповідності засобів захисту інформації вимогам нормативних документів у цій сфері - сертифікація та державна експертиза. При цьому об'єктом такого оцінювання може бути будь-який засіб, призначенням якого є забезпечення захисту інформації від загроз, або якому додатково до основного призначення передбачено окремі функції захисту інформації.

В той же час, на момент винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та відповідно до листа Держспецзв»язку вих.№ 8/1-817 від 25.03.2009 року пристрій фіксації порушень Правил дорожнього руху «Візир» органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації до Держспецзв»язку не надавався, процедур державної експертизи або сертифікації не проходив, експертного висновку або Сертифіката відповідності у сфері захисту інформації не мав.

Тому колегія суддів не може прийняти як доказ показання цього приладу та долучені фото як достовірно встановлене розміщення автомобіля позивача.

Згідно ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до відповідальності і протягом трьох днів з дня винесення має бути надіслана цій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, фотофіксація адміністративного правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних приладів не здійснювалась, протокол про адміністративне правопорушення у справі не складався, а тому відповідачем не надано суду обґрунтованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а судом першої інстанції не враховано вказаних обставин.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування ним обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, п.1,3,4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 04.09.2009 року у справі №2а-170/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії ВС №109689 від 25.05.2009 року інспектора БДПС ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ ОСОБА_2 скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Каралюс В.М.

Судді Улицький В.З. , Олендер І.Я.

< Текст >