Справа № П/811/1058/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/1058/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р.

справа П/811/1058/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Маловисківської об’єднаної державної податкової інспекції на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Новомиргородський елеватор» до Маловисківської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 позов задоволений.

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують на непідтвердженність господарських операцій позивача з ПП «Олівде».

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового Кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

До Маловисківської ОДПІ надійшов акт №99/11-23-06/3665219 від 31.10.2013 документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Олівде» з питань правильності нарахування податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість доходів та витрат, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування з податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ ІПК «Флагман», ТОВ «РЄКА», ТОВ «Укрхімекс-Т», ТОВ «Яні вест», ТОВ «Фірма Промінвест», ТОВ «Спецторг», ТОВ «Соладей Україна». На підставі цього акту перевірки відповідач робить висновок про завищення ПАТ «Новомиргородський елеватор» податкового кредиту за серпень 2013 року.

Будь-яких інших обставин, з якими б Маловисківська ОДПІ пов’язувала порушення ПАТ «Новомиргородський елеватор» податкового законодавства, акт перевірки №46/1502/0954685 від 15.11.2013 не містить.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що зробивши висновок про заниження податкових зобов’язань ПАТ «Новомиргородський елеватор» по взаємовідносинам з ПП «Олівде», податковою інспекцією фактично спірні господарські операції перевірено не було ані шляхом проведення перевірки покупця, ані шляхом перевірки постачальника. Суб’єктом владних повноважень фактично не досліджувались господарські операції між позивачем та ПП «Олівде». Висновки про завищення від’ємного значення зроблені не з огляду на вищенаведені норми права, а з огляду на фінансово-господарську діяльність контрагента позивача.

Відповідно до розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПС України №984 від 22.12.2010, в разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки.

З акту перевірки не вбачається, що посадові особи Маловисківської ОДПІ під час проведення перевірки вимагали від позивача надати до перевірки первинні документи на підтвердження господарських взаємовідносин. Таким чином, податковою інспекцією не було дотримано вимог зазначеного Порядку, а обставини, які викладені в акті перевірки, не свідчать про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Судом першої інстанції, з посиланням на відповідні первинні документи, досліджено господарські операції між позивачем та ПП «Олівде» та зроблено висновок про наявність права у ПАТ «Новомиргородський елеватор» на формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями.

Так, відповідно до договору №10/07 від 10.07.2013, ПП «Олівде» в липні 2013 року провело для ПАТ «Новомиргородський елеватор» фумігацію зерна на суму 7590гр, що підтверджується податковою накладною та актом здачі-прийняття робіт.

Оплату вартості послуг, наданих ПП «Олівде», здійснено позивачем в безготівковому порядку.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем первинні документи є належними та допустимими доказами реальності господарської операції та її пов’язаності із господарською діяльністю позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. В апеляційній скарзі податкова інспекція посилається лише на висновки, які наведені в акті перевірки, натомість, вказаним підставам для визначення спірних податкових зобов’язань судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити й те, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість в разі, якщо останній виконав всі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Булвес» проти Болгарії». Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 41, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Маловисківської об’єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 – без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова