Справа № 2-а-208/19/16/2009
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2010 р. Справа № 52786/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Носа С.П.

Суддів Шавеля Р.М. , Ліщинського А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 квітня 2009 року, Чортківським районним судом Тернопільської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій відповідача неправомірними, стягнення недоплаченого підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 2673 грн. та зобовязання відповідача підвищити розмір пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 січня 2009 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними положення статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому невиплата передбаченого згаданою статтею підвищення до пенсії «дітям війни»є такою, що суперечить Конституції України та Законам України

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області протиправними щодо відмови у підвищенні розміру пенсії ОСОБА_1 та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області призначити і виплатити йому доплату підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі щомісячно 30 % мінімальної песнії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року в межах сум бюджетних призначень, виділених на дані цілі.

Зазначену постанову мотивовано тим, що рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 визнано неконституційними положення статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»якими зупинено дію ст. 6 Закону України

Суддя у 1-ій інст. ОСОБА_2 Справа № 2а-208/19-16/09/1916 Рядок статзвіту № 2.19.6 Суддя-доповідач ОСОБА_3 Справа № 52786/09/9104
«Про соціальний захист дітей війни», згідно якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Крім того, відповідно до п. 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». В згаданих рішеннях Конституційного Суду України зазначено, що такі мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що визнані неконституційними.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови допущено порушення норм матеріального права. Зокрема зазначено, що законодавством України не врегульоване питання щодо розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»визначення мінімального розміру пенсії за віком наведене в у цій статті застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення підвищення до пенсії за 2006 рік, то колегія суддів зазначає, що згідно п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19 січня 2006 року до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»внесено зміни, згідно з якими виключено п. 17 ст. 77 цього Закону, а новою редакцією ст. 110 Закону встановлено, що пільги дітям війни, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Тобто ці підвищення повинні були здійснити у випадку вищезазначених умов. Оскільки такі умови не настали, то правові підстави для задоволення позовних вимог за 2006 рік відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для виплати позивачу підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, що, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Водночас, ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на те, що позивачем не наведено жодних поважних підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду та враховуючи наполягання відповідача на застосування наслідків, передбачених ст. 100 КАС України, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року слід відмовити у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Поряд з цим, судом першої інстанції безпідставно не зазначено про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача підвищити розмір пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 січня 2009 року, оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, відтак визнання наявності чи відсутності будь-якого роду прав в майбутньому, на думку колегії суддів, є неможливим.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, а тому, підстави для задоволення позову за період з 01 січня 2009 року по 17 квітня 2009 року відсутні, оскільки позивачем не зазначено про факт порушень його прав протягом вказаного періоду.

Водночас, одним із порушень норм матеріального права, на думку апелянта, є те, що поняття мінімального розміру пенсії за віком, яке визначене в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується лише до пенсій передбачених цим Законом.

Однак, таке твердження, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, у ч. 9 ст. 7 КАС України зазначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком наведене у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»можна застосувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На думку колегії суддів, частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, вірно виходив з того, що невиплата підвищення до пенсії позивачу заподіяна протиправними діями відповідача. Також, судом першої інстанції обрано вірний спосіб відновлення порушеного права позивача покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про що свідчить мотивувальна частина оскаржуваної постанови.

Попри те, у резолютивній частині оскаржуваної постанови, судом першої інстанції зобовязано відповідача провести нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в межах сум бюджетних призначень, виділених на дані цілі.

На переконання колегії суддів, вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та проведених виплат.

Колегія суддів також вважає за необхідне наголосити, що відсутність бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її частково спростовують.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області задовольнити частково.

Постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2009 року в справі № 2а-208/19-16/09 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та проведених виплат протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Нос С.П.

Судді Шавель Р.М. , Ліщинський А.М.

< Текст >