Справа № 802/1905/15-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 жовтня 2015 р. Справа № 802/1905/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П. А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" до: Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик - Агро" про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" із позовом до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик Агро" про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.08.2010 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,1887 га, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (кадастровий номер :02:000:0509). Згаданий договір зареєстрований Держземагенством та достроково розірваний не був.

15.06.2015 року ТОВ "ПК"Зоря Поділля" дізналося, що між ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик Агро" 10.01.2014 року укладений договір оренди землі та прийнято відповідачем рішення від 03.03.2014 року про його державну реєстрацію.

На думку позивача, зазначене рішення є протиправним, оскільки право оренди спірної земельної ділянки вже було зареєстроване і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ "ПК"Зоря Поділля" був чинним, тому реєстрація договору оренди землі з новим орендарем неможлива. Відповідач, в порушення вимог законодавства, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на земельну ділянку, внаслідок чого, неправомірно здійснив повторну реєстрацію, з огляду на що, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

11.09.2015 року за вх. №25598 від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовний вимог, яка прийнята судом.

Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 11330715 від 03.03.2014 року Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області на підставі договору оренди від 10.01.2014 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала через відділ прийому суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься заява від 12.10.2015р. про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився із невідомих для суду причин. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся завчасно та у належний спосіб.

Частиною 4 ст. 122 КАС України, передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча належним чином неодноразово повідомлений про місце і час розгляду справи, та відсутності потреби заслуховувати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,1887 га, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (кадастровий номер :02:000:0509).

25.08.2010 року між ТОВ "ПК"Зоря Поділля" та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, терміном на 5 років.

Згідно Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Теплицького району Вінницької області, відділом Держкомзему у Теплицькому районі Вінницької області зазначений договір оренди зареєстрований 04.07.2011 року за №01924.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, до закінчення дії строку вище вказаного договору оренди, відповідачем повторно зареєстровано право оренди землі на ту ж земельну ділянку в період чинності укладеного договору оренди землі з позивачем за третьою особою - ТОВ "Теплик-Агро".

Так, 03.03.2015 року державним реєстратором на нерухоме майно Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_2 прийнято рішення №11330715 про реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (кадастровий номер :02:000:0509) за товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик - Агро".

На думку позивача, зазначене вище рішення є протиправним, а тому його слід скасувати. Враховуючи зазначене, ТОВ "ПК"Зоря Поділля" звернулося до суду із даним позовом за захистом порушених прав та законних інтересів.

Визначаючись щодо спірних правовідносин суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи виконавчої влади та її посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано відповідно до статті 18 цього Закону; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових доку

Додатково слід вказати на роз'яснення Державної реєстраційної служби України, яка у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", вказує, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

В ході розгляду адміністративної справи судом оглянуто договір оренди земельної ділянки укладений між позивачем та ОСОБА_1 та встановлено, що останній дійсно зареєстрований, та, відповідно, оформлений належним чином, про що свідчать надані в матеріали справи копії витягів з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Разом із тим, враховуючи вище вказані норми законодавства та встановлені в ході розгляду справи обставини, в порушення вимог чинного законодавства, відповідач при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним між ТОВ «Теплик-Агро» та власником, здійснив повторну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуація, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

При цьому суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що рішення Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області №11330715 від 03.03.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є протиправним, а тому адміністративний позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, суд відмічає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваного рішення, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у звязку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області від 10.01.2014 року №11330715 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області понесені судові витрати у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович