Справа № 2а-2733/08
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 р. Справа № 19996/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Балич-Шапальчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 С, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 28.10.2009 року звернулись в суд з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльність УМВС України в Закарпатській області та зобов'язання комісію з питань розгляду матеріалів про визнання права учасників війни та учасників бойових дій УМВС України в Закарпатській області визнати учасниками бойових дій та видати посвідчення учасників бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог, позивачі по справі посилались на те, що вони звернулися до УМВС України в Закарпатській області з заявами про визнання права учасника бойових дій, та листами УМВС України в Закарпатській області від 12.07.2008 року за № 2/2135, якими ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 рекомендовано звернутися з зазначеним питанням до управління МНС в Закарпатській області, тобто, фактично питання щодо надання їм статусу учасника бойових дій, по суті не були розглянуті.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2009 року адміністративний позов задоволено. Постановлено визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській бласті.

Зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області визнати учасниками бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Не погодившись із постановою її оскаржило Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, вважає, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що відповідно до ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранами війни , до яких належать і учасники бойових дій, є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи у бойових діях на території інших держав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону, ветеранами війни визнаються учасники бойових дій на території інших країн -військовослужбовці ОСОБА_12, ОСОБА_13 , Комітету державної безпеки, особи рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ колишнього СРСР( включаючи військових спеціалістів та радників), працівники провідних категорій, які за рішенням уряду колишнього СРСР проходили службу працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Зазначили, що згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про організацію заходів щодо застосування Закону України» Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 08 лютого 1994 року № 63, в переліку держав, де проводилися бойові дії не зазначено Азербайджанської PCP та Вірменської РСР.(де проходили службу позивачі).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову постанову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідно до п.2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються особи, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права та є не правильними.

Безспірно встановлено, що згідно наказів ЛПТУ від 10.02.1989 року за № 15 (а.с.35-39) та від 20.02.1989 року за № 17 (а.с.56-59) позивач ОСОБА_10 відряджений до Азербайджанської PCP, у складі 1 взводу 2 роти тимчасового батальйону. Повернення з відрядження - 29.04.1989 року (згідно наказу ЛПТУ від 03.05.1989 року за № 39 о/с, а.с.62-65).

Згідно наказів ЛПТУ від 06.04.1989 року за № 37 (а.с.40-47) позивачі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (у складі 1 взводу 5 роти окремого батальйону), ОСОБА_2 та ОСОБА_16 (у складі 1 взводу 3 роти окремого батальйону) та ОСОБА_4 (у складі 2 взводу 5 роти окремого батальйону) відряджені до республік Закавказя. Повернення з відрядження - 18.06.1989 року (згідно наказу ЛПТУ від 20.06.1989 року за № 59 о/с, а.с.66-70).

Згідно наказів ЛПТУ від 08.06.1989 року за № 59 (а.с.48-55) та від 12.06.1989 року за № 60 (а.с.60-61) позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (у складі 2 взводу 4 роти окремого батальйону) та ОСОБА_5 1.1, (у складі 1 взводу 4 роти окремого батальйону) відряджені до Закавказького регіону. Повернення з відрядження - 09.08.1989 року (згідно наказу ЛПТУ від 09.08.1989 року за № 76 о/с, а.с.71-75).

Дана обставина підтверджується довідками Львівського Державного університету безпеки життєдіяльності (далі - ЛПТУ) від 03.04.2008 року, що видані ОСОБА_2 (№ 4/113, а.с.26), ОСОБА_3 (№ 4/115, а.с.27), ОСОБА_4 (№4/114, а.с.28), ОСОБА_5 (№4/120, а.с.29), ОСОБА_6 (№ 4/121, а.с.30), ОСОБА_7 (№ 4/112, а.с.31), ОСОБА_8 (№ 4/111, а.с.32), ОСОБА_9 (№ 4/119, а.с.ЗЗ), ОСОБА_17 (№4/116, а.с.34).

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці ОСОБА_12, ОСОБА_13, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу PCP (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності і військ (флотів).

На виконання вказаного Закону Кабінетом Міністрів України 13.01.1995 року прийнята Постанова «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»», відповідно до якої учасниками бойових дій визнаються працівники, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP працювали в державах, де в цей період велися бойові дії, якщо вони безпосередньо брали участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту). Переліки таких держав та період бойових дій на їх території затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994р. N 63 та від 5 серпня 1994 p. N 530.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994р. N 63 Азербайджан не включено в перелік держав і періодів бойових дій на їх території.

Згідно довідок, позивачі проходили Службу (навчання) у Львівському пожежно-технічному училищі МВС СРСР та в період навчання знаходилися у відрядженні у Закавказькому регіоні, у складі зведеного батальйону Львівського пожежно-технічного училища МВС СРСР, для виконання завдання МВС СРСР по охороні громадського порядку. Позивачі не брали безпосередньої участі у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ та у виконанні бойових завдань. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 «Посвідчення учасника бойових» видається на підставі документів, виданих органами MO, МВС, СБУ, в яких відображається факт безпосередньої участі у бойових операціях. Крім цього згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року «Про застосування п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», безпосередня участь громадян у бойових діях або забезпечені бойових дій військ визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли свої працівників у держави, де в цей період велися бойові дії.

Охорона ж громадського порядку при надзвичайних обставинах не є підставою для застосування п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та визнання позивачів по справі учасниками бойових дій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 С, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 щодо визнання їх учасниками бойових дій.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судом апеляційної інстанції постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 163, ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області задоволити повністю.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2009 року у справі № 2-а-2733/08 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С. І. Богаченко

Суддя В.М. Багрій

Суддя Д.М. Старунський

Повний текст виготовлено 19.11.2010 року.