Справа № 2а233/09
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2010-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 р. Справа № 45122/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Улицького В.З.

Суддів Олендера І.Я. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Неміш О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі про зобовязання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу,

встановила:

У березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі про зобовязання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Згідно з статтею 6 цього закону йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така допомога не виплачувалась.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відмову відповідача щодо перерахунку та виплати йому пенсії у відповідності до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» протиправною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити їй виплату за 2006-2008 роки.

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі щодо невиплати позивачу підвищення пенсії відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Постанову суду оскаржило управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить постанову скасувати та винести нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Апелянт як на обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом порушено норми ст. ст. 16, 19 Конституції України, ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Посилається на те, що судом не взято до уваги те, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Проте в частині 3 статті 28 цього Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюється на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». А також, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірах передбачених цією постановою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є дитиною війни, оскільки згідно статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, що урегульовано ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, встановлюється на рівні: з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня 406 гривень, з 1 жовтня 411 гривень. Разом з тим, п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія норм закону, які передбачали вищевказані виплати, була зупинена.

09 липня 2007 року рішенням Конституційного Суду України за № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) положення п. 12 статті 71, ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». З цього резюмується висновок, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1,3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01.01.2008 року ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в іншій редакції, згідно з якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Однак, рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року вказані зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано неконституційними.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» встановлено, що прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, встановлюється на рівні: з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 481 грн., з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн.

Що стосується вимог позивача за 2006 рік, то суд першої інстанції прийшов до правильного переконання, що такі задоволенню не підлягають, оскільки згідно Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» передбачено проведення виплат, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному КМУ з погодженням з комітетом Верховної ради України з питань бюджету. Тобто вказаним Законом було визначено умови реалізації права отримання дітьми війни підвищення до пенсії. Оскільки такі умови не відбулися, тому підвищення до пенсії і виплачувалося не в повному обсязі.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими, а постанова суду першої інстанції законною.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі залишити без задоволення, а постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2009 року у справі №2а-233/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двох місяця може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного суду України в порядку цивільного судочинства.

Головуючий суддя Улицький В.З.

Судді Олендер І.Я. , Каралюс В.М.

< Текст >