Справа № 2а/1770/513/2011
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"23" червня 2011 р. Справа № 2а/1770/513/2011

номер рядка статистичного звіту 8

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю прокурора, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "12" квітня 2011 р. у справі № 2а/1770/513/2011 за позовом Прокурора Сарненського району Рівненської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області про зобов'язання видати довідку про суму чистого доходу та відрахувань платежів до бюджету в період з 1992 по 1999 роки ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року позовні вимоги прокурора Сарненського району Рівненської області задоволені частково.

Зобов"язано ОСОБА_3 МДПІ Рівненської області видати ОСОБА_2 довідку про суму здійснених ним платежів до бюджету за 1999 рік.

В іншій частині в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального законодавства, просив постанову від 12 квітня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов"язання ОСОБА_3 МДПІ видати йому довідку про суму здійснених ним платежів до бюджетів за 1992-1998 роки скасувати та постановити нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючі частково позовні вимоги прокурора Сарненського району Рівненської області, встановив, що відповідно до законодавства, що діяло на період, що зазначено у позовній заяві, обов'язок подання квартальних та річних Декларацій покладався на громадянина-підприємця. В деклараціях зазначались загальні суми отриманих доходів, понесених витрат, чистого доходу. Підприємець мав самостійно зберігати дані про отримані доходи, понесені витрати та сплату податків. Органи Державної податкової служби України лише здійснювали контроль за утриманням прибуткового податку, своєчасності і повноти перерахування його до бюджету.

Такий висновок суду є вірним і він відповідає чинному законодавству, а саме статті 2 Закону України " Про державну податкову службу в Україні", п. 4 ст. 14, 19 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", пп. 14.4,19.4 Інструкції "Про прибутковий податок з громадян", що затверджена Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.06.1993року за №64.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач знищив Декларації про доходи платників податків за період 1992-1999 років, що підтверджуються наданими суду письмовим доказом актом знищення справ, що не підлягають зберіганню від 10.10.2005 року (а.с.55-56). Так, у п. 46 даного акту зазначено про знищення Декларації про доходи платників податків за період 1995-1999 років. Акт про знищення Декларацій за період з 1991 по 1994 роки представник відповідача не надав, проте суд погоджується з твердженням представника відповідача про їх знищення з огляду на тривалий термін, який минув з дня їх подання позивачем (більше 15 років), а також фактом знищення Декларацій за більш пізній період (1995-1999 рік).

Покликання прокурора та позивача на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є безпідставним, оскільки цей нормативно правовий акт, як і інше законодавство України, не містить вимоги щодо надання податковими органами довідок про суму чистого доходу відносно платників податків.

Крім того, відповідно до ст.ст. 14 та 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позивач є страхувальником та зобов'язаний самостійно вести облік своїх доходів, предявити (зберігати) квитанції про сплату внесків до пенсійного фонду за період до 1 липня 2000 року.

З метою обліку нарахованих та сплачених податків податковими інспекціями щорічно відкривалися особові рахунки, порядок ведення яких протягом періоду, щодо якого заявлені позовні вимоги, був передбачений Інструкцією про порядок ведення державними податковими інспекціями оперативно-бухгалтерського обліку податків та податкових платежів, затвердженою Наказом Головної державної податкової інспекції України від 12 травня 1994 року № 114/323, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 25 травня 2004 року за № 114/323. Облік чистого прибутку платників податків у особових рахунках не передбачено. Отже, на даний час відповідач не володіє інформацією про суму чистого доходу позивача за період 1992-1999 років.

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції видати довідку про суму чистого доходу ОСОБА_2 за період 1992-1999 роки до задоволення не підлягають.

У частині надання довідки про суму платежів до бюджету за період 1992-1998 років суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову оскільки, декларації про доходи ОСОБА_2 за 1992-1999 роки та картки особового рахунку позивача за 1992-1998 роки знищені відповідно до вимог статті 293 наказу Головного архівного управління при КМУ "Про затвердження Переліку типових документів, що створюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій та підприємств" та Протоколу засідання Центральної експертної комісії ДПА України від 25.12.2006р. за №3, оскільки минули передбачені цими нормативно-правовими актами строки їх зберігання. А отже відповідач на даний час не володіє цією інформацією.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Прокурор Сарненського району Рівненської області в інтересах вул. Демократична,32,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34503

3- відповідачу ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області вул. Широка,18,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

4 - позивачу ОСОБА_2, вул. Гайдара 34, м. Сарни, Рівненська обл., 34500