Справа № 2а-162/10
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 р. Справа № 14289/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді

суддів

при секретарі судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся 16.07.2009 року в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання факту роботи в особливо шкідливих умовах праці, визнання стажу роботи фактичним пільговим стажем роботи в особливо шкідливих умовах праці, та зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 12.12.2008 року. Вимоги вмотивовує тим, що згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема з 1983 року по 1995 рік він працював у філії ВАТ «Е4-Центренергомонтаж» Десногорське монтажне управління (Російська Федерація) на посадах інженера, майстра будівельних та монтажних робіт, виконроба, заступника головного інженера з якості, головного інженера, директора управління, заступника директора з економіки та здійснював виконання ремонтних робіт в умовах радіаційної шкідливості. Згідно постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року за № 10 займані ним посади входили до переліку тих, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Проте, незважаючи на наявність довідок підприємства про підтвердження шкідливих умов праці, відповідач відмовив йому в призначенні такої пенсії, посилаючись на не проведення атестації робочого місця на російському підприємстві. Таку відмову вважав неправомірною та просив суд, змінивши вимоги, визнати рішення відповідача від 10.04.2009 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незаконним, зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 як такому, що дійсно за період з 1983 по 1995 роки працював в особливо шкідливих умовах.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2010 року позов задоволено частково. Суд виходив з того, що зважаючи на наявність довідок, які підтверджують факт роботи позивача на посадах, що передбачені в Списку № 1 та характер роботи, які за постановою KM CPCP від 26.01.1991 року за № 10 та постановою КМУ від 11.03.1994 року за № 162 дають підстави для призначення пільгової пенсії, атестація робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію. Крім того, вимоги про атестацію таких робочих місць введені пізніше за період роботи позивача в умовах радіаційної шкідливості.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що згідно акту документальної перевірки пільгового стажу роботи, отриманого з управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м.Десногорську Смоленської області зазначено, що атестація робочих місць на підприємстві (Десногорське монтажне управління ВАТ «Е4-Центренергомонтаж») не проводилась, а підтвердженням роботи в шкідливих умовах є договори на виконання монтажних і ремонтно-будівельних робіт на Смоленській АЕС, табель обліку робочого часу в шкідливих умовах, акти виконання робіт, карта дозиметричного контролю, а отже, пільгова довідка видана Десногорським монтажним управлінням ВАТ «Е4-Центренергомонтаж», де позивач не працював в шкідливих умовах праці і крім того, не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць, для призначення пільгової пенсії немає підстав.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 09.10.1978 року по 15.08.1995 року працював у філії Тресту «Центренергомонтаж» (ВАТ «Е4-Центренергомонтаж») Десногорське монтажне управління (Російська Федерація) на посадах інженера, майстра будівельних та монтажних робіт, виконроба, заступника головного інженера з якості, головного інженера, директора управління, заступника директора з економіки, що вбачається з трудової книжки.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, суд першої інстанції вірно виходив з того, що факт роботи ОСОБА_1 в умовах радіаційної шкідливості за період з 01.01.1983 року по 15.08.1995 року підтверджено документами, представленими позивачем, довідками, виданими російським підприємством, та не заперечується відповідачем.

Що стосується покликання апелянта на те, що атестація робочих місць на підприємстві (Десногорське монтажне управління ВАТ «Е4-Центренергомонтаж») не проводилась, то таке колегією суду до уваги не приймається з огляду на наступне.

Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З такими висновками погоджується Вищий адміністративний суд України згідно оглядового листа від 14.08.2008 року № 1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення (за результатами справ, розглянутих Вищим адміністративним судом України у касаційному порядку).

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205 п.1 ч.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2010 року по справі №2а-162/10/0907, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

судді

Повний текст виготовлено 10.09.2010 року.