Справа № 2-а-4602/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Поровський В.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" вересня 2012 р. Справа № 2-а-4602/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "24" жовтня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011р. позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просив визнати дії останнього протиправними та зобов'язати його здійснити перерахунок та виплату коштів, передбачених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2010р., крім того просив зобов'язати відповідача виплачувати дані виплати в подальшому.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність судового рішення нормам чинного законодавства, просить скасувати вищезазначену постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд не повно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки правовим нормам, що регулюють спірні правовідносини.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належних та допустимих доказів про те, що він проживає у зоні гарантованого добровільного відселення не надав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач є особою, яка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує виплати згідно зі ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с.2,4,6).

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в такому розмірі:

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Дія вказаної норми була зупинена Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2008 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37 вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, отже позивач має право на отримання коштів передбачених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

19 червня 2011 року набрав чинності Закон України №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік". На виконання зазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 від 06 липня 2011 р. "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набула чинності 23.07.2011 року, а тому саме до вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у зв'язку із ненаданням позивачем доказів про те, що він проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки згідно з паспортними даними, позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до постанови КМ України від 23 липня 1991 р. № 106 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. З листа-відповіді відповідача від 24.03.2011р. № 7145/06-09 вбачається, що позивач отримує грошову допомогу в розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836. Довідка виконавчого комітету Більськовільської сільської ради Володимирецького району від 20.05.2011р. № 2185 також свідчить про те, що позивач проживає в селі ОСОБА_5, яке відноситься до третьої зони забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с.2,4,6).

Слід зазначити, частиною 2 статті 69 КАС України передбачено, що суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вищевикладеного не врахував, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 197,198,202,207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "24" жовтня 2011р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької райдержадміністрації Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі - 40 процентів від мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 14.01.2011р. по 22.07.2011р. з урахуванням проведених виплат.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с. Більська Воля,Володимирецький район, Рівненська область,34350

3- відповідачу ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області вул.Соборна,23,смт.Володимирець,Рівненська область,34300