Справа № 826/16912/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ К/800/40300/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (суддя-доповідач), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

секретар судового засідання Корецький І.О.,

за участю: представників позивача Пахомова Ю.О.,

представника відповідача Диби Ю.Д.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року

у справі №826/16912/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «База Агротехпостачання»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «База Агротехпостачання» (далі - ТОВ «База Агротехпостачання») звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 жовтня 2013 року № 7.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, адміністративний позов ТОВ «База Агротехпостачання» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 11 жовтня 2013 року № 7.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ подала касаційну скаргу, в якій просила їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами перевірки ДПІ складено акт від 23 вересня 2013 року № 10/26-55-22-07/30264601 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за серпень 2013 року» (далі - акт перевірки), згідно з яким позивачем порушено вимоги пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 102.5 ст. 102, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 198.3 ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пп. 4.6.7 п. 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (далі - Порядок), в результаті чого завищено залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації звітного (податкового) періоду) за серпень 2013 року на 1 073 095 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 жовтня 2013 року № 7, яким ТОВ «База Агротехпостачання» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 1 073 095 грн. за серпень 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «База Агротехпостачання» має залишок від'ємного значення з ПДВ, що виник як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду: за квітень 2013 року - 125 175 грн., червень 2013 року - 947 920 грн., який після бюджетного відшкодування включило до складу податкового кредиту наступного податкового періоду до повного погашення, що відображено у рядку 24 в податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року в розмірі - 1 073 095 грн.

Отже, з урахуванням п. 102.5 ст. 102, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4, п. 200.6, п. 200.7 ст. 200 ПК України, підпункту 4.6.6 пункту 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25 січня 2011 року N 41, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за N 197/18935, листа ДПСУ № 808/7/15-3417-16 від 12 січня 2012 року, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що в даному випадку з боку позивача не було вжито дій та заходів, а ні на повернення надміру сплачених сум до бюджету, а ні на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а було правомірно включено до складу податкового кредиту звітного періоду від'ємне значення попередніх податкових періодів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведення відповідачем правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев

Н.Є. Маринчак