Справа № 2а-931/11
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 рокум. Ужгород№ 2а-931/11

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Скраль Т.В. , суддів Гаврилко С.Є., Микуляк П.П.,
при секретарі Стенавській А.М.,
за участю сторін:
позивача: ОСОБА_1 , представника позивача Ковтун В.В. ,
відповідача 1: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве - представник Дементєва С.М.,
відповідача 2: Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України - представник в судове засідання не з"явився,
відповідача 3: Закарпатський обласний військовий комісаріат - представник Усов А.О.,
відповідача 4: Міністерство оборони України - представник Матлай Й.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройний Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити компенсацію, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 21 жовтня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 жовтня 2015 року.

28 січня 2011 року, ОСОБА_1 звернувся в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області із позовною заявою до Квартирно-експлуатаційний відділу м. Мукачево, Головного квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, якою просив: 1) визнати неправомірним бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в наданні грошової компенсації ОСОБА_1 за належне йому та членам його сім`ї для отримання жилого приміщення; 2) стягнути із Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України грошову компенсацію за належне ОСОБА_1 та членам його сім`ї для отримання жилого приміщення на користь ОСОБА_1 у розмірі 73 320,00 дол. США по курсу національної валюти, встановленого Національним банком України на момент виплати (том І, а.с.4-6).
14 лютого 2011 року, Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у даній адміністративній справі (том І, а.с.2).
23 серпня 2011 року, Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позов ОСОБА_1 задоволено, а бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України у затягуванні строку в наданні грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жилого приміщення визнано неправомірними, стягнуто з Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України грошову компенсацію для отримання жилого приміщення на користь ОСОБА_1 у розмірі 73 320 доларів США по курсу НБУ на момент виплати (том І, а.с.45-47).
На зазначену постанову суду Заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону подано апеляційну скаргу (том І, а.с.51-53). 22 грудня 2011 року Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі (том І, а.с.59).
29 вересня 2014 року, Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону залишено без задоволення, а Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2011 року у справі № 2а-931/11- без змін (том І, а.с.93-96).
22 січня 2015 року, Ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Військової прокуратури Західного регіону України задоволено частково, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд (том І, а.с.161-165). В своїй ухвалі Вищий адміністративний суд вказує, що суди попередній інстанцій не встановили питання надходження черги позивача, крім того, матеріали справи не містять документів, за яких суди дійшли висновку про перебування позивача на квартирному обліку з правом першочергового отримання житла; не встановлено хто є розпорядником державних коштів на виконання норм Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; не враховано попередніми судами що грошовою одиницею України є гривня та не наведено жодних правових обґрунтувань як методики такого розрахунку площі житлового приміщення так і підстав визначення саме у такий спосіб вартості одного її квадратного метра.
06 квітня 2015 року, Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до участі у справі залучено Міністерство оборони України та Закарпатський обласний військовий комісаріат Ужгородського гарнізону (том І, а.с.215, 216).
24 квітня 2015 року, Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до участі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, Міністерства оборони України, Закарпатського обласного військового комісаріату Ужгородського гарнізону про визнання дій неправомірними на розгляд Закарпатського окружного адміністративного суду за предметною підсудністю (том І, а.с.233-234).
Згідно Довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 30 квітня 2015 року справу № 2а-931/11 призначено судді Скраль Т.В. (том І, а.с.238).
06 травня 2015 року, Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду прийнято адміністративну справу до провадження та призначено попереднє судове засідання (том І, а.с.239, 240).
У судовому засіданні, яке відбулося 12 червня 2015 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої частину другу позовних вимог просив викласти у наступній редакції, а саме: стягнути з Міністерства оборони України грошову компенсацію за належне ОСОБА_1 та членам його сім`ї для отримання жилого приміщення на користь ОСОБА_1 у розмірі 73 320,00 дол. США по курсу національної валюти, встановленому Національним Банком України на момент виплати (том ІІ, а.с.38, 39).
21 жовтня 2015 року позивач та його представник підтримали заявлені уточненні позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просили суд позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача 1, заперечив проти позовних вимог з мотивів наведених у письмових запереченнях. Зокрема, представник відповідача 1 пояснив, що на момент звернення позивача до суду з позовом, черга на отримання квартири не надійшла, а тому право на грошову компенсацію у нього не виникло, на всі звернення позивач отримував письмові відповіді в порядку та спосіб передбачений чинним законодавством та на момент виникнення спірних правовідносин відсутній був порядок (механізм) врегулювання, за яким здійснюється нарахування та виплати вищезазначеної компенсації, а тому вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.
Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, однак 26 березня 2015 року подано до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до якого пояснив, що даний спір стосується виключно житлових інтересів позивача, а тому на його думку повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, вимоги позивача щодо надання йому компенсації порушують права інших осіб, які перебувають на квартирному обліку перед позивачем та суперечить вимогам Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщеннями, відсутність порядку (механізму), за яким здійснюється нарахування та виплата грошової компенсації, а тому вважає даний позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню (том І, а.с.191-193).
Представник відповідача 3 у судовому засіданні, заперечив проти позову повністю з мотивів наведених у письмових запереченнях. Пояснив, що на момент виникнення спірних правовідносин та на час вирішення спору по суті відсутній порядок визначення розміру та надання військовослужбовцям та членам їх сімей, та особам, звільненим з військової служби, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, позивачем не наведено та не подано відповідних доків, що б підтверджували дані обставини, а тому позовні вимоги безпідставні, а позов - не підлягає до задоволення.
Представник відповідача 4 у судовому засіданні заперечив проти позову повністю з мотивів наведених у письмових запереченнях. Пояснив, що жилі приміщення військовослужбовцям надаються в порядку черговості, а відповідно до гарнізонної черги черга позивача на отримання житлового приміщення не надійшла, а отже враховуючи черговість забезпечення житлом позивача не настала, а тому і відсутнє право на грошову компенсацію, в свою чергу вирішення цього питання позачергово є порушення законних прав та інтересів інших осіб, які перебувають у черзі перед позивачем, відсутність порядку, тобто механізму надання грошової компенсації за належне жиле приміщення, а також бюджетних асигнувань щодо здійснення відповідних платежі (зокрема і грошової компенсації), а тому вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню (том ІІ, а.с.29, 30).
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача 1, відповідача 3 та 4, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно витягу з Наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України (по особовому складу) від 14 жовтня 2010 року за № 766, у відповідності до вимог статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнений з військової служби у запас за ч.6 пункту "в" (за віком) підполковник ОСОБА_1 , начальник 159 територіального центру комплектування військовослужбовцями за контрактом Закарпатської області Західного оперативного командування (том І, а.с.9).
Як вбачається із матеріалів справи, 8 червня 1989 року позивач зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 та взятий на облік в чергу на отримання житлового приміщення для нього та членів його сім`ї, що підтверджується довідкою військової частини А-1778 від 06.08.1993 року за № 624 (том І, а.с.7).
У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги: першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Приписами статті 5 цього Закону, визначено, що ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:
1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;
Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, позивач згідно посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 01 листопада 2010 року має право на пільги, установлені законодавством України, оскільки є ветераном військової служби (том І, а.с.189).
Щодо вимоги позивача за якою просить визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево та Головного квартирно-експлуатаційного управління у затягуванні строку в наданні грошової компенсації, судом встановлено наступне.
03 грудня 2010 року позивач звернувся до Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділення м. Мукачева із заявами щодо надання йому грошової компенсації за належне йому для отримання жилого приміщення (том І, а.с.13, 14).
14 грудня 2010 року ОСОБА_1 надано відповідь від Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на його заяву від 03.12.2010 року, відповідно до якої повідомлено позивача щодо відсутності у Державному бюджеті асигнувань на виплату такої компенсації (том І, а.с.12).
15 грудня 2010 року позивачу направлено відповідь за вихідним № 534 на його лист та повідомлено, що його заяву розглянуто та дане питання потребує додаткового вивчення та у подальшому буде повідомлено про розгляд даного питання у письмовій формі (том І, а.с.11).
28 січня 2011 року Квартирно-експлуатаційне відділення м. Мукачева направило на адресу позивача лист за № 36, згідно якого повідомило його про те, що для надання йому грошової компенсації для отримання житла Кабінет Міністрів України повинен був забезпечити прийняття нормативно-правових актів та під час розроблення проекту Закону України про Державний бюджет України передбачити кошти, необхідні для реалізації права на компенсацію та лише після прийняття урядом зазначеної постанови та передбачення у державному бюджеті відповідних асигнувань на виплату компенсації буде надана обґрунтована відповідь про терміни її випалит, (том І, а.с.30).

Зважаючи, на те що відповідачами було надано відповіді за його зверненнями у грудні 2010 року, то судом не встановлено бездіяльності у діях відповідачів що проявилася у затягуванні строку виплати такої грошової компенсації та позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду у січні 2011 року.
Позивач вважає, що відповідачі в порушення вимог вищезазначеної статті протиправно позбавили його грошової компенсації за належне йому для одержання житлового приміщення.
Частиною 5 статті 227 КАС України визначено, що висновки і мотиви з яких скасовані рішення є обов`язковими для суду першої чи апеляційної при розгляді справи.
На виконання вимог суду касаційної інстанції та виходячи із предмету позову судом встановлено наступне.
Як встановлено судом на час розгляду справи за постановою КМ № 380 від 29.05.2013 року визначено пряму належність Міністерства оборони України щодо здійснення виплати грошової компенсації для отримання жилого приміщення.
У відповідності до вимог п.9 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до вимог ст.2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно вимог ст. 17 вищезазначеного Закону, відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
У відповідності до вимог ч.7 ст.18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", передбачено, що Кабінетом Міністрів України, місцевими радами, підприємствами, установами, організаціями можуть встановлюватися й інші пільги та гарантії соціального захисту сімей військовослужбовців.
Згідно ст.12 вищезазначеного Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно вимог статті 47 Основного Закону, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно вимог ст.481 Житлового кодексу України, порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до вимог п.1.7 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень затвердженої Наказ Міністра оборони України від 6 жовтня 2006 року N 577 (в редакції чинній на момент виникнення спільних правопорушень), усі житлові приміщення для постійного проживання, які надходять до гарнізону для забезпечення військовослужбовців, розподіляються згідно з гарнізонною чергою, виходячи з часу перебування військовослужбовців на квартирному обліку за рішенням квартирно-експлуатаційного органу, погодженим з гарнізонною житловою комісією, житловою комісією військової частини та затвердженим начальником гарнізону.
Відповідно до п.1.4 вищенаведеної Інструкції встановлено, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року N 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Згідно довідки Закарпатського обласного військового комісаріату від 05.09.2014 року за № 4157, позивач та члени його сім`ї з 16 травня 1989 року перебувають на квартирному обліку при житловій комісії Закарпатського обласного військового комісаріату складом сім`ї з чотирьох осіб, у "Списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку в Закарпатському ОВК станом на 01.07.2014 року", зазначені за номером першим, житлом за рахунок Міністерства оборони України (том І, а.с.86).
Позивач є пенсіонером Міністерства оборони України. Звільнений з військової служби за віком в запас Наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України (по особовому складу) від 14 жовтня 2010 року за № 766. З 1989 року перебуває на квартирному обліку в Закарпатському обласному військовому комісаріаті Ужгородського гарнізону для першочергового отримання житлового приміщення. В період проходження військової служби власним (або службовим) житлом жодного разу з фондів Міністерства оборони України не забезпечувався.
Оскільки позивач зі своєю сім`єю житлом не забезпечений, тому з відповідачів вважає, що слід стягнути компенсацію, розмір якої становить 73320 доларів США по курсу НБУ на момент виплати.
Як встановлено судом та слідує із довідки квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево № 164 від 15.06.2015 року, станом на 01 січня 2015 року, виходячи із часу зарахування на квартирний облік інших військовослужбовців гарнізону, на сьогодні позивач в загальній черзі перебуває під номером 3, в пільгових списках (першочергова та позачергова черги) не перебуває.
Дані обставини стверджуються також списками військовослужбовців які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку в Ужгородському гарнізоні станом на 01 січня 2015 року та списком, військовослужбовців, які мають право на першочергове отримання житла станом на 01 січня 2015 року.
При цьому судом критично оцінюються доводи відповідачів про те, що на даний час та нас виникнення спірних правовідносин відсутній порядок (механізм) за яким здійснюється нарахування та виплата вищевказаної компенсації, оскільки на розсуд суду, ставити у залежність невиплату компенсації за відсутності механізму такої виплати буде свідчити про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення у справі «Шпачек s.r.o.» проти Чеської Республіки» (Spacek s.r.o. v. the Czech Republic), заява № 26449/95, п. 54, від 9 листопада 1999 року), де мова йде про якість Закону, який має бути доступним для зацікавлених осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.
За другою позовною вимогою предметом спору є стягнення грошової компенсації із Міністерства оброни України, можливість стягнення якої суд пов"язує безпосередньо із моментом отримання такого житла, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог статті 48-1 ЖК України, статті 12 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажаннями грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку, розміру і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування -у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 (з подальшими змінами та доповненнями) затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 32 цього Порядку військовослужбовцям житло надається згідно черги.
Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла (пункт 29 Порядку).
Аналіз зазначених положень нормативно - правових актів дає підстав вважати, що військовослужбовці мають право на грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення лише у випадку надходження черги на отримання житла.
Крім того, судом не встановлена бездіяльність зазначених відповідачів щодо затягування строку виплати, оскільки право на таку у позивача станом на грудень 2010 року не виникло, а тому дана вимога позивача є не доведеною та спростована матеріалами справи.
Отже, виходячи із предмету позову, та зважаючи що на час подання позову та розгляду судом даної адміністративної справи по суті, черга позивача ОСОБА_1 на отримання житлового приміщення по Ужгородському гарнізону не надійшла і йому не належить для отримання жиле приміщення, а відтак і право на отримання грошової компенсації у позивача не виникло.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройний Сил України, Закарпатського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити компенсацію - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Головуюча суддяТ.В. Скраль
Судді П.П. Микуляк
Судді С.Є. Гаврилко