Справа № 2а-4728/09/2270
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 р. Справа № 65274/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Любашевського В.П.

суддів Багрія В.М.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу

за апеляційною скаргою Білогірської районної державної адміністрації на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2009 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Білогірського районного центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді, Білогірської районної державної адміністрації третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача - Білогірського районного центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді. У позовній заяві із урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати недійсним наказ директора районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Білогірської районної державної адміністрації № 10 від 11.09.2008 року. Поновити її на посаді спеціаліста І категорії районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Білогірської районної державної адміністрації та стягнути з Білогірської районної державної адміністрації на її користь заробітну плату в розмірі 2146,58 грн. за час вимушеного прогулу з 11.09.2008 року по 02.12.2008 року, від стягнення моральної шкоди відмовилась.

ОСОБА_4 Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2009 р. адміністративний позов ОСОБА_2 до районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Білогірської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення 2146,58 грн. середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано недійсним Наказ директора районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Білогірської районної державної адміністрації № 10 від 11.09.2008 року. Стягнуто з районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Білогірської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 2146,58 грн. середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постанова суду мотивована тим, що позивач була звільнена з посади згідно наказу № 10 від 11 вересня 2008 року без посилання на ст.40 КЗпП України та п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що суперечить п.8 ОСОБА_4 міністрів від 06.09.1973р. №656 «Про трудові книжки робітників та службовців», де зазначено, що записи про причини звільнення повинні проводитись в трудовій книжці в чіткій відповідності з нормами діючого законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Крім того, позивачка на день звільнення перебувала на стаціонарному лікуванні, про що свідчить довідка Білогірської ЦРЛ № 1177 від 02.10.2008 року. Наведене не відповідає положенням п.17 ОСОБА_4 Пленуму Верховного суду України від 6.11.19 92р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності стосуються як передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Позивачка на день звільнення перебувала на стаціонарному лікуванні, про що свідчить довідка Білогірської ЦРЛ № 1177 від 02.10.2008 року.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Білогірська районна державна адміністрація оскаржила її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2009 р. скасувати. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що дійсно, формування наказу № 10 від 11 вересня 2008 року не відповідало чинному законодавству України, про те наслідки прийняття даного наказу є чинні. Посилається також на те, що розглядаючи даний спір потрібно було взяти до уваги причини звільнення, а саме розглянути наказ від 31.07.2008 року щодо прийняття на роботу ОСОБА_2 Даний наказ був прийнятий із порушенням ст. 6, 15 Закону України «Про державну службу». Звертатись до суду щодо визнання його не чинним не було підстав оскільки, 11 вересня 2008 року прийнято наказ № 10, який фактично усував наслідки незаконності попереднього рішення.

При розгляді справи, колегія суддів вбачає підстави для її вирішення в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. При цьому, із наявних у матеріалах справи повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що сторони у справі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Зясувавши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з наступних підстав:

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_2 з 31 липня 2008 року працювала на посаді спеціаліста І категорії районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Білогірської районної державної адміністрації. За вказаний період позивачка не допускала порушень трудової дисципліни. Обов'язки виконувала добросовісно, що підтверджується поясненнями як самої ОСОБА_2, так і представника відповідача по справі ОСОБА_5

Позивачка була звільнена з посади згідно наказу № 10 від 11 вересня 2008 року. Вказаний наказ став предметом оскарження у справі. Надаючи оцінку наказу № 10 від 11 вересня 2008 року, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що припинення службо трудових відносин можна вважати правомірним за умови коли існують законні підстави для припинення трудового договору та дотримано встановлений порядок звільнення з роботи.

При цьому, із наказу № 10 від 11 вересня 2008 року та наявної у матеріалах справи копії трудової книжки не вбачається, яку саме правову підставу покладено в основу звільнення позивача, оскільки у копії трудової книжки така підстава не зазначена, а у наказі вказано, що звільнення проведено «у звязку із приведенням нормативно правових документів у відповідність до чинного законодавства» (а.с 21). Вказане посилання колегія суддів визнає таким, що не відповідає вимогам як Закону України «Про державну службу» так і Кодексу законів про працю України, що свідчить про незаконність звільнення позивача.

Щодо процедури звільнення позивача, то колегія суддів вважає її такою, що не відповідає встановленим законодавством вимогам, враховуючи, що припинення трудового договору незалежно від підстав повинно оформлятися наказом або розпорядженням, у якому обовязково слід зазначати правову підставу звільнення. Натомість у наказі № 10 від 11 вересня 2008 року на підставі якого звільнено позивача, вказаного не зазначено.

Крім того, позивач на день звільнення перебувала на стаціонарному лікуванні, про що свідчить довідка Білогірської ЦРЛ № 1177 від 02.10.2008 року, а звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, слід визнавати незаконним (п.17 ОСОБА_4 Пленуму Верховного суду України від 6.11.19 92р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів») .

Відповідно до ч. 1-2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, колегія суддів враховуючи незаконність звільнення позивача, вважає висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову законними та обґрунтованими.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Білогірської районної державної адміністрації залишити без задоволення, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2009 р. по справі № 2а-4728/09/2270 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особа, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя В. П. Любашевський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_1