Справа № 802/3502/15-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 жовтня 2015 р. Справа № 802/3502/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Жмеринська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12981 грн.50 коп.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12981 грн. 50 коп.

Щодо стягнення податкових зобовязань вживалися заходи передбачені ст. ст. 58, 59 Податкового кодексу України, однак не призвели до погашення наявної податкової заборгованості, в звязку з чим позивач звернувся до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву (вх. №30291 від 13.10.2015р.), в якій зазначив, що повністю підтримує позовну заяву та просив провести розгляд вказаної справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не зявився. На адресу суду від нього повернувся конверт з відміткою за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 як субєкт підприємницької діяльності був зареєстрований 07.06.2004р.

Як видно з матеріалів справи, 04.11.2014р. проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб.

Так, на підставі акту перевірки №46/17/НОМЕР_1 від 26.01.2015р. винесено податкові повідомлення-рішення форми Р № від 06.02.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 340 грн. 00 коп. (штрафних санкцій); № від 06.02.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб на суму 510 грн. 00 коп. (штрафних санкцій); № від 06.02.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб на суму 4142 грн. 25 коп. (з них: основного платежу - 3313 грн. 80 коп., штрафних санкцій 828 грн. 45 коп.); № від 06.02.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб на суму 8104 грн. 50 коп. (з них: основного платежу - 6483 грн. 60 коп., штрафних санкцій 1620 грн. 90 коп.).

Доказів оскарження чи скасування зазначених податкових повідомлень-рішень надано не було.

Таким чином, борг відповідача з податку на доходи фізичних осіб становить 12981 грн. 50 коп.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходить із наступного.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (далі ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу).

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або в уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в строки, встановлені цим Кодексом.

Платник податку - боржник, у відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 ст. 49 ПК України, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ст. 179 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 цього ж Кодексу податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу положень пп. 4 п.11.32 Порядку обліку платників податків і зборів від 09.12.2011р. №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462), визначено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Податковий борг, який рахується за відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою Жмеринської ОДПІ вих. №3804/25-00 від 28.08.2015р. про суму заборгованості, даними облікової картки платника (а.с.6, 22-24). Доказів сплати заборгованості в розмірі 12981 грн. 50 коп. відповідачем до суду не надано.

В силу положень п. 58.2 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.3 ст. 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, пунктом 59.5 цієї ж статті передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідачеві направлялась податкова вимога форми Ф від 19.03.2015р. №37/25 на суму 12981 грн. 50 коп. Однак, вказана вимога залишилась не виконаною.

В силу положень підпунктів 20.1.19, пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а відтак, підлягають задоволенню.

Частиною 4 ст. 94 КАС України передбачено, що у справах, в яких позивачем є субєкт владний повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого на час подання позову від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1) до бюджету податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12981 грн. 50 коп. (дванадцять тисяч девятсот вісімдесят одна грн. 50 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович