Справа № 810/2707/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2707/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року позов ТОВ «Фоззі-Фуд» задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС (М/п "Західний") про коригування митної вартості товарів №100250002/2014/000312/2 від 26.12.2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.11.2013 між ТОВ "Фоззі-Фуд" (Покупець) та компанією "AIMON GROUP LIMITED" (Продавець) (Китай) було укладено контракт №068/13.

24.12. 2014 року позивачем було пред'явлено до митного оформлення партію товару: посуду столового/кухонного, виготовленого з фаянсу або тонкої кераміки; посуду столового/кухонного, виготовленого з кераміки, показники якої не характерні для виробів, виготовлених з фарфору, фаянсу/тонкої, кам'яної та грубої кераміки, торгова марка - ХЖС (Шеньчжень), виробник: ХЖС (Шеньчжень) Ко., Лімітед.

З метою проведення митного оформлення товару позивачем до митниці була подана митна декларація від 24.12.2014 №100250002/2014/072260 із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну - за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення, позивачем разом із митною декларацією були подані документи, зокрема: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); міжнародна автомобільна накладна (CMR) (код 2730); рахунок-фактуру (інвойс) (код 3105); пакувальний лист (код 3141), надавався по деяким поставкам, додається; страховий поліс (код 3530); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів (код 4100).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів посадовою особою Київської міжрегіональної митниці було запропоновано декларанту подати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення.

На виконання вказаних вимог митного органу позивачем були надані листом від 26.12.2014 № 2512: прайс-лист, комерційна пропозиція, платіжне доручення, експертний висновок про вартісні характеристики товару, виписка по особовому рахунку.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, Київською міською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від №100250002/2014/000312/2 від 26.12.2014 року, згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив із застосуванням резервного методу.

Крім цього, митним органом складено картку відмови у прийняті митної декларації, оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №100250002/2014/00416.

Позивач, вважаючи зазначене рішення про коригування митної вартості товару неправомірним, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами правомірність винесення оскаржуваних рішень.

Судова колегія погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу ,визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в ході розгляду справи, сторонами не заперечувався факт подання позивачем всіх документів, перелік яких наведений у положеннях статті 53 Митного кодексу України.

Отже, у митного органу не було підстав витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у частині третій статті 53 МК України.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Крім того, відповідно до п. 2.1. Контракту, ціна на товар визначається в інвойсах окремо на кожну партію товару. Ціна товару включає в себе вартість продукту, тари, упакування, маркування, завантаження Товару в порту відвантаження, витрат на митне оформлення товару в країні продавця, транспортування товару до місця призначення, витрат на страхування товарну на час зупинки.

Згідно п. 3.1. Контракту, усі ціни по Контракту, а також умови поставок виконуються на умовах CFR Одеса, CFR Іллічівськ, CFR західний Україна, відповідно до Інкотермс 2010.

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару за інвойсом № FZAMC14098 від 17.09.2014 відбувалася на умовах CFR Одеса.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін CFR "вартість і фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов'язки з очищення товару від мит для його вивезення.

Таким чином, вартість товару, яка вказана в інвойсах, включає в себе всі витрати пов'язані із оформленням та транспортуванням товару до порту Одеса, Україна.

За таких обставин, посилання відповідача на Правила Інкотермс 2010 щодо розміру страхової сум є безпідставними, оскільки поставка здійснювалась за умовами CFR, що не передбачає здійснення страхування на товар.

Позивач в добровільному порядку здійснив страхування товару, що підтверджується наданим до оформлення полісом.

Крім того, на підтвердження сплати усіх складових митної вартості товару позивачем надано було митному органу банківські документи, зокрема, платіжне доручення з відміткою банку про сплату ціни Контракту і банківська виписка з рахунку ТОВ "Фоззі-Фуд" про перерахування грошових коштів за оплату поставок по Контракту, а також страховий поліс.

Відповідно до п. 10 ст. 58 Митного Кодексу України , вартість упаковки та вартість пакувальних матеріалів та робіт додається до ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті, якщо такі витрати не включались до ціни товару.

Пунктом 2.1. Контракту передбачено, що ціни на Товар встановлюються в Інвойсах на кожну партію Товару. Ціна Товару включає в себе вартість продукту, тари, термоусадчої упаковки, маркування, завантаження, витрат на митне оформлення вантажу в країні відправлення.

Таким чином, вартість пакування вже включена до ціни товару , тому витрати щодо вартості пакування і пакувальних робіт не повинні додаватись до митної вартості повторно, оскільки, останні вже включені в митну вартість.

Щодо доводів відповідача, що умови оплати в інвойсі не співпадають з умовами оплати, зазначеними контракті, необхідно зазначити наступне.

Пунктом 2.1. Контракту передбачено, що ціни на Товар встановлюються в Інвойсах на кожну партію Товару. Ціна Товару включає в себе вартість продукту, тари, термоусадчої упаковки, маркування, завантаження, витрат на митне оформлення вантажу в країні відправлення. Ціна Товару може бути знижена за взаємною згодою Сторін, що може бути підтверджено будь-яким із перелічених документів, в яких буде вказана ціна на конкретну партію Товару: інвойсом, специфікацією на Товар, листом Продавця, додатковою угодою.

Пунктом 8.1.1. Контракту передбачено, що Покупець вносить оплату в розмірі 100% вартості партії товару на рахунок Продавця на основі Інвойсу на протязі 60 робочих днів після отримання Інвойсу по факсу/електронній пошті.

З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2014 "AIMON GROUP LIMITED" (Продавець) направив ТОВ "Фоззі-Фуд" інвойс № FZAMC 14117 з умовою передоплати товару.

08.12.2014 року ТОВ "Фоззі-Фуд" оплатило 100% передоплату товару у сумі, зазначеній в Інвойсі, що ніяким чином не порушує строки чи порядок оплати, вказаний в п. 8.1.1. Контракту, оскільки оплату внесено не пізніше 60 робочих днів після отримання Інвойсу.

24.12.2014 подано митну декларацію із заявленою митною вартістю товару по Контракту, згідно оплаченої суми по Інвойсу.

Відтак, наведене свідчить, що митний орган безпідставно посилається на те, що умови оплати в інвойсі не співпадають з умовами оплати в Контракті.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідачем не було доведено неможливості застосування інших методів визначення митної вартості, окрім резервного.

Враховуючи все вищенаведене, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, тому це рішення підлягає скасуванню.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.