Справа № 808/1165/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 рокусправа № 808/1165/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 р.

у справі за позовом Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя до Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 р. адміністративний позов Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя до Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Автопарк» на користь Управління ПФУ суму боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 34 979,52 грн.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що законодавством покладено обов'язок по відшкодовуванню витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ. На момент звернення до суду заборгованість в добровільному порядку не сплачена.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що працівники відповідача - водії автобусів відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення мають право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах по Списку №2. Зазначає, що нормами чинного законодавства прямо визначено обовязок підприємства лише з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідач посилається на те, що позивач у позові не зазначив, відповідно до вимог якого законодавства була призначена пенсія зазначеним особам, а також не додав до позову доказів фактично понесених витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Зазначає, що зміст позову свідчить, що працівникам відповідача призначено пенсії на підставі п. «б-з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,тобто, такі пенсії належать до Списку №2 і не належать до Списку №1.

В запереченнях на апеляційну скаргу Управління ПФУ зазначено, що Порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, регламентується р. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління ПФУ від 19.12.2003 року. Згідно п. 6.4-6.8 вказаної Інструкції не сплачені та/або несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій вважається боргом (недоїмкою). В період з грудня 2014 року по лютий 2015 року відповідач не сплачував кошти, призначені на покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, що призвело до утворення боргу в сумі 34 979,52грн. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану постанову залишити без змін як законну та обґрунтовану, справу розглядати за відсутності представника управління.

Учасники процесу в судове засіданні не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судового відправлення. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з додатковою відповідальністю "Автопарк" зареєстровано в Управлінні Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Як встановлено з матеріалів справи, що колишнім працівникам ТДВ Автопарк пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, призначено пенсію на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. б - з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення. Пільговий стаж зазначених вище пенсіонерів підтверджується наявними у матеріалах справи довідками відповідача, які уточнюють особливий характер роботи.

Згідно розрахунків по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій відповідачу за період грудень 2014 лютий 2015 нараховано 34979,52 грн.

Згідно висновків суду першої інстанції, відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, за Списком №2, призначених відповідно до пункту «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач повинен був сплатити витрати на виплату і доставку пенсій особам, яким призначена пенсія на пільгових умовах за період грудень 2014 лютий 2015 на загальну суму 34979,52 грн. На момент звернення до суду заборгованість в добровільному порядку не сплачена.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору правильно враховані норми КАС України, Конституції України, Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон України № 1058-IV), Законом України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР), пунктом б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів "б-з" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих Положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списками №1 та №2, покриваються підприємствами та організаціями.

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №2, передбачена діючим законодавством.

Порядок обчислення і сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування страхувальниками та застрахованими особами до Пенсійного фонду України, а також надходження і витрачання його коштів визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 19.12.2003 р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004р.

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особами, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій покриваються підприємством, на якому працювали застраховані особи. Пунктом 6.4 Інструкції № 21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно до п. 6.8 Інструкції відповідач повинен щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Таким чином, підприємства здійснюють сплату витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ще до виплати пільгових пенсій Пенсійним фондом.

Як свідчать матеріали справи, відповідач у встановленому законодавством порядку був повідомлений про розмір сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

На виконання вимог Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1 позивачем направлені відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"- "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені розрахунки складені з дотриманням позивачем всіх необхідних вимог Інструкції.

Матеріали справи не місять доказів сплати даної заборгованості у добровільному порядку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності у відповідача обов'язку відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за період з грудня 2014р по лютий 2015 року включно в сумі 34979,52 грн.

Така ж позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2013 р. у справах № 21-59а13, 21-60а13, зокрема, обовязок з відшкодування управлінню Пенсійного фонду України витрат на виплату i доставку пенсії, призначеної відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 р. № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» працівнику за списком № 2 покладено на підприємство, оскільки з набуттям чинності з 1 січня 2004 р. Закону України від 9 липня 2003 р. № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» порядок покриття витрат на виплату i доставку цих пенсій не змінився.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог.

Керуючись п.1, ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 р. у справі за позовом Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя до Товариства з додатковою відповідальністю "Автопарк" про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна