Справа № 2а-1743/09/0970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2010-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 р. Справа № 93632/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів: Любашевського В.П., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Балич М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України про поновлення на службі, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України про поновлення на службі в органах внутрішніх справ в званні рядового міліції та навчанні на 4-му курсі з дня звільнення 13.01.2009 року в Прикарпатському юридичному інституті Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України.

В процесі судового розгляду позивач доповнив позовні вимоги та просив суд прийняти постанову якою поновити його на службі в органах внутрішніх справ та на навчанні в Прикарпатському юридичному інституті Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13.01.2009 року наказом № 3 о/с він був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ та навчання в Прикарпатському юридичному інституті Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України у запас Збройних сил за дискредитацію звання рядового і начальницького складу. Звільнення вважає незаконним та протиправним, оскільки відповідачем звільнення проведено на підставі невірних висновків щодо вживання ним наркотичних речовин. Крім того, вказує про те, що будь-яких вчинків, що дискредитують звання осіб рядового і начальницького складу не вчиняв.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року позов задоволено повністю. Постановлено поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ та на навчанні в Прикарпатському юридичному інституті Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України відповідно до договору №10/984 від 21.12.2007 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Вказана постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки протокол медичного огляду позивача для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння за наслідками комісійної експертної оцінки визнаний недійсним, висновок лікаря-нарколога про наявність факту вживання позивачем «субітексу» є недійсним. Недотримання відповідачем вимог законодавства щодо проведення повного, всебічного та обєктивного службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни курсантом 4-го курсу рядовим міліції ОСОБА_1 призвело до прийняття необґрунтованого, безпідставного та протиправного рішення про факт вчинення позивачем проступку та його звільнення. Відтак, оскаржуваний наказ про звільнення є протиправним, а вимоги позивача підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Прикарпатський юридичний інститут Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що твердження суду першої інстанції про те, що позивача звільнено безпідставно є помилковими, оскільки судом першої інстанції повно та обєктивно не досліджено доказів, які мають значення для вирішення даного спору. Зокрема, це стосується питання щодо оскарження позивачем результатів медичного огляду та пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування мотивів апеляційної скарги покликався на обставини в ній викладені, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2005 року ОСОБА_1 зарахований на навчання 1-го курсу Прикарпатського юридичного інституту МВС України з підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст»за спеціальністю «правоохоронна діяльність», терміном навчання на 4 роки, з одночасним присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції»відповідно до наказу №182 згідно рішення Приймальної комісії Прикарпатського юридичного інституту МВС України. 21.12.2007 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 укладено договір №10/984 про підготовку за державним замовленням фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Таким чином, позивач, будучи зарахованим на навчання з 01.09.2005 року з одночасним присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції»перебував з цього часу на службі в органах внутрішніх справ відповідно до пункту 6.1.5. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 62 від 14.02.2008 року, яким встановлено, що статус «курсант»надається особам рядового, та молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ (військовослужбовцям, що не мають звань офіцерів), які навчаються у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно наказу начальника Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ №3 о/с від 13.01.2009 року ОСОБА_1 звільнено з органів Міністерства внутрішніх справ України у запас Збройних сил за пунктом 66 (за дискредитацію звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та відраховано з числа курсантів.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2009 року відповідачем отримано з Івано-Франківського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області копії пояснення з матеріалів дослідчої перевірки по кримінальній справі № 311719, порушеній відносно курсанта Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України - незаконного придбання, зберігання та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, а також протокол № 6 від 13.01.2009 року медичного огляду ОСОБА_1 для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп»яніння, у зв»язку з чим заступником начальника інституту ОСОБА_3 за дорученням начальника Інституту проведено службове розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни курсантами 4-го курсу рядовими міліції ОСОБА_2, та ОСОБА_1

На підставі наданого Івано-Франківським міським відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області пояснення ОСОБА_4 та протоколу № 6 від 13.01.2009 року медичного огляду ОСОБА_1 для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння, встановлено факт вживання курсантом четвертого курсу Інституту ОСОБА_1 наркотичної речовини «субітекс». Під час проведення дослідчої перевірки встановлено, що крім виявленого незаконного збуту ОСОБА_4 особливо небезпечного наркотичного засобу та зберігання такого наркотичного засобу з метою його подальшого збуту, щодо вчинення якого 13.01.2009 року була порушена відносно нього кримінальна справа, він вживав наркотичні засоби, а саме «субітекс»з курсантом четвертого курсу інституту ОСОБА_1 Згідно протоколу за № 6 від 13.01.2009 року медичного огляду ОСОБА_1 для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння лікарем-наркологом зроблено висновок про наявність факту вживання ОСОБА_1 наркотичної речовини «субітекс».

Дії позивача визначені як такі, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та наявні у справі докази, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, підставою звільнення позивача слугував висновок службового розслідування від 13.01.2009 року та протокол медичного огляду позивача № 6 від 13.01.2009 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт вживання ОСОБА_1 наркотичної речовини «субітекс»не може вважатись встановленим та підтвердженим, оскільки даний висновок відповідачем зроблено виключно на підставі пояснень ОСОБА_4 від 12.01.2009 року та протоколу медичного огляду позивача № 6 від 13.01.2009 року.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 18.02.2009 року слідчим слідчого управління УМВС України в Івано-Франківській області за наслідками розгляду матеріалів кримінальної справи за №311718 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні ними злочинів, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1

В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи відносно позивача вказано, що в ході досудового слідства усунуто протиріччя в показанннях ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Д,І., досудовим слідством не здобуто будь-яких даних, які б вказували на факт придбання, вживання та збуту ОСОБА_1 наркотичних засобів.

Щодо посилання відповідача про наявний в матеріалах справи протокол медичного огляду ОСОБА_1 для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння, то судом першої інстанції вірно встановлено, що вказаний протокол за наслідками комісійної експертної оцінки визнаний недійсним.

Як вбачається з пояснень заступника голови регіональної контрольної комісії медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння, головний лікар Івано-Франківського обласною наркологічного диспансеру ОСОБА_6 показав, що комісією під час експертної оцінки даного протоколу встановлено ряд порушень допущених лікарем-наркологом під час медичного огляду ОСОБА_1 13.01.2009 року. Висновок про наявність факту вживання «субітексу»зроблено на підставі імуно-ферментної тест-системи, яка не атестована на території України Міністерством охорони здоров'я України, державними медичними установами не досліджувалась, механізму її використання медичними установами не встановлено, не відомий перелік речовин, на які реагує така тест-система. Крім того, показав, що на даний час в Україні не існує зареєстрованих тест-систем виявлення в організмі людини наркотичної речовини «субітекс»чи продуктів її розпаду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недійсності висновку лікаря-нарколога про наявність факту вживання «субітексу»позивачем та визнання його таким, що не може діагностуватись.

Стосовно пропущення, на думку апелянта, строку звернення до суду позивачем у відповідності до ст. 99 КАС України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 статті 99 кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що 13.04.2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення на навчанні та службі в органах внутрішніх справ України у звязку з протиправністю наказу про його звільнення та відрахування. 22.04.2009 року відповідачем надано письмову відповідь, якою його заяву відхилено.

Частиною 1 статті 21 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Частиною 1 статті 20 Дисциплінарного статуту встановлена можливість досудового порядку вирішення спору, згідно якої особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Оскільки перебіг обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з 22.04.2009 року, а з позовною заявою позивач звернувся 24.06.2009 року, посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду є безпідставним, оскільки позовна заява подана позивачем протягом трьохмісячного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року по справі № 2а-1743/09 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: В.П. Любашевський

ОСОБА_7