Справа № 2а-5626/10/1770
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"24" травня 2011 р. Справа № 2а-5626/10/1770

номер рядка статистичного звіту 8.2.8

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" лютого 2011 р. у справі № 2а-5626/10/1770 за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" до ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2011 року позовні вимоги ТОВ "Дедденс Агро" задоволені частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції №/2 від 10 листопада 2010 року в частині визначення та сплати сум податкових зобов'язань зі сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 451 561, 20 грн. та штрафних санкцій в сумі 903 122, 40 грн., а всього в загальній сумі 1 354 683, 60 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_2 МДПІ Рівненської області подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права. Зокрема, з порушенням вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг".

Постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2010 року працівниками ОСОБА_2 МДПІ була проведена перевірка позивача на підставі направлення від 22 червня 2010 року №158.

За результатами перевірки було складено акт №245/2342/34763710 від 16 липня 2010 року про результати виїзної планової перевірки в товаристві з обмеженою відповідальністю «Дедденс Агро» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2009 р. по 31.03.2010 р.

Як було встановлено під час проведення перевірок «Дедденс Агро» було укладено контракт купівлі-продажу №06/09, відповідно до якого ОСОБА_4 Am Forstfad 7 49811 Lingen Deutschland передав у власність позивачу сільськогосподарську техніку, загальна вартість контракту складає 286500, 00 ЄВРО.

Оплата була проведена відповідно до платіжних доручень: №5 від 15 вересня 2009 року в сумі 80000, 00 ЄВРО/860116, 56 грн., №6 від 10 листопада 2009 року в сумі 60000, 00 ЄВРО/645087, 42 грн. Відповідно до акту перевірки всього отримано доходу нерезидентом ОСОБА_5 на суму 160 000, 00 ЄВРО, що становить1505203, 98 грн. (курс валюти ЄВРо на час поставки 10, 751457).

Згідно вищевказаного акта перевірки податковому агенту «Дедденс Агро» при виплаті доходу нерезиденту-фізичній особі ОСОБА_4 за придбані у нього основні засоби необхідно було утримати та перерахувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб, застосувавши ставку податку, передбачену пунктом 7.3 статті 7 Закону України 889-VІ. Крім того податковий агент повинен повідомити про це у встановленому порядку податковому органу за формою №1-ДФ.

Суд першої інстанції встановив, що податковим органом при визначенні податкового зобовязання не вірно застосовані норми матеріального права, оскільки при визначенні зобовязання відповідач керувався виключно Законом України Про податок з доходів фізичних осіб», виходячи лише з того, що отримувачем доходів є фізична особа ОСОБА_4.

Визнаючи таке твердження ОСОБА_2 МДПІ хибним, суд вказав, що ОСОБА_4 є зареєстрованим підприємцем Німеччини з продажу с/г техніки та с/г товарів та є резидентом даної країни з 2008 року. Дані обставини підтверджуються параграфом 14 Положення про підприємницьку діяльність та параграфу 55с Положення про підприємницьку діяльність, з приводу чого видано відповідний реєстраційний документ від 3 березня 2008 року за підписом обербургомістра міста Лінген (Емс). Згідно з даним документом вид діяльності ОСОБА_4 торгівля с/г технікою та с/г товарами, а також зберігання капіталовкладень. Крім того відповідно до наданої позивачем довідки про резиденство з німецького фінансового управління від 21 липня 2010 року, виданою фінансовою установою міста Лінген (Емс), ОСОБА_4 є резидентом Німеччини в розумінні договору про уникнення подвійного оподаткування між Федеративною Республікою Німеччина та Україною. Довідка про резиденство з німецького фінансового управління від 29 липня 2010 року, видана фінансовою установою міста Лінген (Емс), стверджує, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року ОСОБА_4 був резидентом Німеччини в розумінні договору про уникнення подвійного оподаткування між Федеративною Республікою Німеччина та Україною. Крім того, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію Німецької податкової адміністрації від 4 лютого 2011 року підтверджується, що ОСОБА_4 в значенні Конвенції був резидентом ФРН з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року. Враховуючи подану Довідку від 16 липня 2010 року, виданої Аудитором консультантом з податкових питань, підприємство ОСОБА_4 займається промисловою торгівлею устаткуванням. Таким чином, суд дійшов висновку, що дана довідка засвідчує факт продажі с/г устаткування позивачу в рамках промислової торгівлі устаткування.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що згідно з приписами ст. 13 Конвенції доходи, отримані ОСОБА_4, повинні оподатковуватися в ФРН.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з пунктом 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. № 470. Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування постанови в частині задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.160,195,196,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної податкової інспекції Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" вул.Центральна, 48,с.Русивель,Гощанський район, Рівненська область,35452

3- відповідачу ОСОБА_2 міжрайонна державна податкова інспекція вул. Незалежності, 31,смт. Гоща,35400