Справа № 804/4719/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2015 рокусправа № 804/4719/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 06 серпня 2015 року),

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 05 січня 2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року

у справі № 804/4719/14

за позовом державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

до 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулася у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про зобовязання виконати пункт 3 вимоги від 09 грудня 2013 року №04-08-05-15/15568 на суму 76928,32 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області відповідно до пункту 1.1.6.1 Плану роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на ІІІ квартал 2013 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту за період з 01 січня 2011 року по 01 вересня 2013 року, за результатами якої складено акт від 08 листопада 2013 року №08-22/13.

На підставі акту ревізії від 30 вересня 2014 року, керуючись пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та пунктом 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області предявлено вимогу від 09 грудня 2013 року №04-08-05-15/15568.

Відповідно до пункту 2 вимоги, у ході ревізії встановлено, що у порушення пункту 4 статті 13, пункту 9 статті 5 Бюджетного кодексу України, пунктів 19, 23, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» доходи від надання платних послуг зараховувалися до спеціального фонду та використовувалися на власні потреби, а витрати з надання таких послуг покривались за рахунок коштів загального фонду та не спрямовувалися на відновлення касових видатків загального фонду, повязаних з організацією цих послуг. Відповідно до пункту 40 статті 116 Бюджетного кодексу України зазначене є бюджетним порушенням. Загальна сума витрат на утримання військовослужбовців, залучених до виконання робіт, не віднесених до основної діяльності та здійснених за рахунок загального фонду склала 93752,63 грн. У звязку з чим, у 2013 році відновити касові видатки по загальному фонду на суму 23968,88 грн. та перерахувати до загального фонду державного бюджету кошти на суму 69783,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні докази правомірності пункту 3 вимоги від 09 грудня 2013 року №04-08-05-15/15568, а саме постанова Дніпропетровського апеляційного суду від 02 квітня 2015 року, якою скасована постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2014 року та відмовлено 194 понтонно-мостовому загону Державної спеціальної служби транспорту у задоволенні позовних вимог про скасування пункту 3 вимоги від 09 грудня 2013 року №04-08-05-15/15568, у звязку з чим дана вимога є чинною та невиконаною в добровільному порядку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі Положення), визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, обєднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення, Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обовязковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обовязки для позивача.

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області предявила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Враховуючи, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобовязання вчинити певні дії.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого позову.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14) та інших.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Апеляційну скаргу 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим