Справа № 338/736/15-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Справа № 876/8036/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні йому пенсії по списку №2 на пільгових умовах у віці 55 років; зобовязати відповідача зарахувати йому в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) за період роботи в районі Крайньої Півночі з 16 січня 1982 року по 04 липня 1994 року; зобовязати відповідача зарахувати йому трудовий стаж 10 років 7 місяців 18 днів в Івано-Франківському УБР на посадах помічника бурильника та бурильника з 21 листопада 1983 року по 04 липня 1994 рік, 5 років 25 днів та 4 місяці 15 днів на посаді бурильника «Підмосковної експедиції глибокого буріння» з 4 грудня 1994 року по 16 квітня 2000 року та 2 роки і 24 дні на посаді бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння ВАТ «Підзембургаз» з 16 січня 2012 року по 26 березня 2015 року як трудовий стаж, що згідно п.12.1а Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за списком №2 на пільгових умовах з часу його звернення до Управління Пенсійного фонду України, тобто з 24 грудня 2014 року.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі щодо зарахування ОСОБА_2 в пільговому обчисленні стаж роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі. Зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі при призначенні пенсії ОСОБА_2, зарахувати в пільговому обчисленні період роботи з 16 січня 1982 року по 31 грудня 1990 року, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права.

Також, апелянт по справі зазначив, що на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу, оскільки він не уклав строковий договір на роботу в Крайній Півночі та у місцевостях, прирівняних до Районів Крайньої Півночі, а працював вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до Районів Крайньої Півночі.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді слюсаря-сантехніка, помічника бурильника та бурильника з 16 січня 1982 року по 04 липня 1994 року вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру, зокрема, в період з 16 січня 1982 року по 01 липня 1991 рік в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області і з 02 липня 1991 року по 04 липня 1994 року в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області що підтверджується трудовою книжкою і довідкою виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт від 23 грудня 2014 року за №10-2159. У довідці Прикарпатського управління бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», також було зазначено, що згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» до заробітної плати ОСОБА_2 виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалась додаткова відпустка в кількості 12 днів за роботу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та 18 днів за роботу в районах Крайньої Півночі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до пп.3 п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Згідно із п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01 березня 1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи адміністративний позов, так як відповідно до доказів, що містяться у матеріалах справи, ОСОБА_2 має право на пільгове обчислення стажу в півтора кратному розмірі за період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі та районі Крайньої Півночі.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2015 року по справі №338/736/15-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук