Справа № 2а-20/09/0803
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2010 р. Справа № 67793/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Балко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в квітні 2008 року звернувся до суду з позовом до УМВС України у Волинській області про визнання дій УМВС України у Волинській області неправомірними, визнання наказу №38 о/с від 02.04.2008 року нечинним та зобов»язання відповідача видати інший наказ про звільнення позивача за власним бажанням з 01.01.2008 року з часу припинення позивачем виконання обов»язків згідно поданого рапорту.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що наказ відповідача про звільнення позивача за порушення дисципліни від 02.04.2008 року є неаргументованим, незаконним, а тому має бути визнаний нечинним. Позивач посилається на те, що під час служби не допустив жодного порушення трудової дисципліни. Вважає незаконними дії відповідача щодо затримки прийняття рішення про звільнення позивача за власним бажанням та затримки видачі трудової книжки, оскільки згідно рапорту припинив службову діяльність з 01.01.2008 року, а рішення про звільнення з інших мотивів було прийняте 02.04.2008 року.

В суді першої інстанції представник позивача змінив позовні вимоги та просив зобов»язати відповідача внести запис в трудову книжку про його звільнення, видати наказ про звільнення, трудову книжку, розрахункові кошти та інші документи.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2009 року позов задоволено частково. Зобов»язано УМВС України у Волинській області внести в трудову книжку позивача запис про його звільнення з органів внутрішніх справ згідно наказу УМВС України у Волинській області №56 о/с від 26.04.2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищенаведена постанова мотивована тим, що 13.09.2007 року позивач подав рапорт про власне звільненння з органів внутрішніх справ з метою виїзду на постійне місце проживання у США. Наказом №38 о/с від 02.04.2008 року позивач був звільнений за п.64 «є» (про порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» в атестаційному порядку. Підставою для його звільнення стали подання Луцького МВ УМВСУ від 18.01.2008 року №1103, рішення атестаційної комісії Луцького МВ УМВСУ від 18.01.2008 року, висновки службової перевірки Луцького МВ УМВСУ від 18.01.2008 року та від 18.02.2008 року, рішення атестаційної комісії Луцького МВ УМВСУ від 02.04.2008 року. Наказом №56 о/с від 26.04.2008 року про часткову зміну наказу УМВСУ від 02.04.2008 року №38 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 прийнято вважати звільненим у запас ЗСУ за п.64 «ж» (за власним бажанням) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» без виплати грошового забезпечення з 01 січня по 03 квітня 2008 року. Підстава звільнення позивача рапорт від 13.09.2007 року, наказ Луцького МВ УМВСУ від 18.01.2008 року №89. Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач вважається звільненим з органів внутрішніх справ за власним бажанням, а тому підстав для визнання неправомірними дій відповідача та зобов»язання видати інший наказ немає.

Однак, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не внесено запису в трудову книжку позивача про його звільнення з органів внутрішніх справ, що є порушенням чинного законодавста, а саме порушення відповідачем п.6.9.2 наказу Міністерства внутрішніх справ України №12/76 від 30.12.2005 року «Про затвердження інструкції з організації обліку кадрів у системі МВС України» в якому зазаначено, що усі записи в трудові книжки вносяться після видачі наказу але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення. Враховуючи всі обставини справи, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов»язати відповідача внести в трудову книжку позивача запис про його звільнення з органів внутрішніх справ згідно наказу № 56 о/с від 26.04.2008 року.

Не погодившись із вказаною постановою її оскаржив позивач ОСОБА_1, просить таку скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно поданого рапорту позивач припинив свою трудову діяльність з 01.01.2008 року про що мав бути виданий відповідний наказ, однак відповідач не прийняв відповідного наказу аж до 02.04.2009 року і не видав трудової книжки чим порушив норми чинного законодавства. Крім того, наказ №56 о/с від 26.04.2008 року передбачає звільнення позивача за власним баданням, однак без виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 02.04.2008 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних міркувань.

13.09.2007 року ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням мотивуючи своє рішення небажанням працювати в органах та метою виїхати на постійне місце проживання у США. Поданий позивачем рапорт був розглянутий керівництвом Луцького міського відділу та УМВС України у Волинській області.

Наказом №38 о/с від 02.04.2008 року ОСОБА_1, лейтенанта міліції оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Луцького міського відділу звільнено з органів Міністерства внутрішніх справ України з 03.04.2008 року. Причина звільнення за порушення трудової дисципліни.

Наказом №56 о/с від 26.04.2008 року змінено вищенаведений наказ в частині звільнення позивача, та прийнято вважати звільненим ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України за власним бажанням без виплати грошового забезпечення з 01 січня по 03 квітня 2008 року.

Колегія суддів зазначає, що наказ №56 о/с від 26.04.2008 року станом на час розгляду справи Львівським апеляційним адміністративним судом є чинним, а тому підстав для видачі іншого наказу про звільнення позивача за власним бажанням з 01.01.2008 року, з часу припинення позивачем виконання обов»язків згідно поданого рапорту, немає.

Крім того, позивачем у справі не оскаржено вказаний наказ в частині відмови у виплаті грошового забезпечення за період з 01 січня по 03 квітня 2008 року.

У відповідності до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, правомірно зобов»язав відповідача внести виправлення у трудову книжку на підставі наказу УМВС України у Волинській області №56 о/с від 26.04.2008 року, оскілький такий є чинним та оскарженню згідно позовних вимог не підлягав.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, постанова суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2009 року у справі № 2а-20/09 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: В.М. Каралюс

Судді : І.Я. Олендер

ОСОБА_2

Повний текст ухвали складено та підписано 22.10.2010 року.