Справа № 813/7781/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 р. Справа № 876/7139/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції у Львівській області про стягнення грошової компенсації за один день невикористаної щорічної відпустки, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, інфляційного знецінення середнього заробітку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

14.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, заборговану допомогу на оздоровлення, зобовязання вчинити дії.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2015р. відмовлено в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено нарахування та виплати компенсації за неповний день невикористаної щорічної відпустки.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 05.02.2013 року є днем його звільнення (згідно наказу від 05.02.2013 року №15-к) тому такий день був включений у розрахунок, а розрахунок компенсації за 9 календарних днів (з 06.02.2013 року по 15.02.2013 року) становить 9 днів помножити на 30 календарних днів щорічної відпустки, поділити на 365 днів у році становить 0,73 дні.

Тому апелянт, з покликанням на лист Міністерства соціальної політики України від 27.03.2013 р. №321/13/84-13 вважає, що визначений судом 0,73 дня відпустки має бути заокруглений до одного повного дня відпустки, оскільки має заокруглюватись до більшого цілого числа.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При вирішенні даного спору судом першої інстанції вірно враховано, що наказом Державної екологічної інспекції у Львівській області від 05.02.2013 року №15-к Щодо звільнення ОСОБА_2 за результатами службового розслідування, звільнено ОСОБА_2 головного спеціаліста відділу екологічного контролю природних ресурсів державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Львівської області, із займаної посади 05.02.2013 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків, відповідно до п.3 ст.40 Кодексу Законів про працю України.

При цьому взято до уваги, що відпрацьована але не використана відпустка ОСОБА_2 становить 12 календарних днів, компенсація за яку була виплачена позивачу при проведенні повного розрахунку. Положеннями ч.1 та ч.10 ст.6 Закону України "Про відпустки" зафіксовано, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Положення цієї статті щодо тривалості щорічної основної відпустки не поширюються на працівників, тривалість відпустки яким установлюється іншими актами законодавства, проте тривалість їх відпустки не може бути меншою, за передбачену частинами першою, сьомою і восьмою цієї статті.

Відповідно до ст.9 Закону України Про відпустки, до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються, зокрема, час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу); час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому виплачувалася допомога по державному соціальному страхуванню, за винятком частково оплачуваної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст.24 Закону України Про відпустки, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей.

Згідно ст.82 КЗпП України, до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 цього Кодексу), зараховуються зокрема, час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу); час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому надавалося матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за винятком відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 83 КЗпП України визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до ст.35 Закону України Про державну службу, державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Суд першої інстанції підставно визначив і з цим необхідно погодитись, що місяць звільнення в розрахунок середнього заробітку для нарахування компенсації не береться (навіть якщо працівника звільнено в останній день місяця), а саму суму компенсації, як і відпускні, не індексують.

Стосовно твердження апелянта про те, що визначений судом 0,73 дня відпустки має бути заокруглений до одного повного дня відпустки, оскільки має заокруглюватись до більшого цілого числа, то необхідно вказати, що наведеними нормативно-правовими актами не передбачено нарахування та виплати компенсації за неповний день невикористаної щорічної відпустки.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що лист Міністерства соціальної політики України від 27.03.2013 р. №321/13/84-13 на який покликається апелянт, то необхідно вказати, що такий не є офіційним тлумаченням ст.24 Закону України Про відпустки.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів поділяє наведені висновки суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем стосовно виплати грошової компенсації за один день невикористаної відпустки, а тому і нема підстав для застосування до даних правовідносин вимоги ст. 117 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі та в межах закону.

Всі інші позовні вимоги заявлені ОСОБА_2 у даній справі є похідними від вимоги про стягнення грошової компенсації за один день невикористаної щорічної відпустки, у задоволенні якої суд правомірно відмовив.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 р. у справі № 813/7781/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 20.10.2015р.