Справа № 1718/2-а-392/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2011-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" червня 2011 р. Справа № 1718/2-а-392/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "14" березня 2011 р. у справі № 1718/2-а-392/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

В люьому 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що має право на отримання коштів передбачених ст.ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак відповідач порушує її права та виплачує кошти у меншому розмірі ніж передбачено Законом.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_3 визначених статтями 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмір 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 18.02.2005 р. по 31.12.2005 р., з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р., з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р., та з 22.05.2008 р.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі провести перерахунок і виплачувати ОСОБА_3 визначені статтями 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмір 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 18.02.2005 р. по 31.12.2005 р., з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р., з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р., та з 22.05.2008 р.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Також, відповідач зазначає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин Закон України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, не звернув уваги на те, які види пенсійних виплат та соціальних послуг здійснюються за рахунок Пенсійного фонду відповідно до вказаного Закону, а також на те, що кошти виплачуються позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року. Крім того, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції в своїй постанові зобов'язує управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі вчиняти дії по перерахунку та виплаті пенсії з 22.05.2008 року , тобто на майбутнє, в подальшому.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як встановлено судом першої інстанцій позивач є інвалідом 1 групи і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі статті 50 цього ж Закону.

Відповідно до частини 4 статті 54 вищезазначеного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3-й групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам 3-ї групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Розрахунок пенсії позивачу здійснено виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", а тому суд обґрунтовано визнав дії відповідача протиправними в частині відмови позивачу перерахувати пенсію у відповідності до вимог ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доводи апелянта щодо правомірності дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання відповідача на відсутність у державному бюджеті коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Вказана Постанова є чинною та її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2 Постанови від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", всупереч положень статей 50, 54 вищезазначеного Закону, Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, колегія суддів приходить висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком, а тому доводи апеляційної скарги з приводу помилкового застосування норм вказаного закону до спірних правовідносин, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд правомірно визнав дії відповідача протиправними щодо виплати ОСОБА_3 коштів, не у відповідності із статтями 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому суд першої інстанції в своєму рішенні прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позивачем вимог за період часу з 18.02.2005 р. по 31.12.2005 р., з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р., з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р., та з 22.05.2008 р.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки при визначенні періоду здійснення перерахунку вищезазначених виплат, суд першої інстанції повинен був прийти до висновку, що такі вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч.2 ст.99 КАС України виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Позивач з такою заявою до суду не звертався.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Тому, вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку, визначеного ч.2 ст.99 КАС України, які передували пред"явленню ним даного позову.

Враховуючи положення ст. 99 та 100 КАС України, позивач має право на перерахунок виплат з 04.08.2010 року, оскільки з даним позовом звернувся до суду лише 04.02.2011 року, та по 04.02.2011 року (дата, звернення з адміністративним позовом).

При цьому, ухвалюючи судове рішення та зобов'язавши відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 коштів передбачених ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за пеіроди з 18.02.2005 р. по 31.12.2005 р., з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р., з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р., та з 22.05.2008 р. суд першої інстанції не врахував, що захисту відповідно до норм ст. 3 КАС України підлягають лише порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб.

З урахуванням викладеного, постанова суду в названих частинах підлягає скасуванню, з прийняттям нової - про залишення позовних вимог ОСОБА_3 в періоди з періоди з 18.02.2005 р. по 03.08.2010 р. без розгляду та про відновлення порушеного права позивача на отримання доплат передбачених вищезазначеним законом в межах, визначених ст.99 КАС України, за період з 04 .08. 2010 року по 04.02.2011р.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2011 року в частині задоволення заявлених позивачем вимог за період часу з 18.02.2005 р. по 03.08.2010 р., залишивши позов в цій частині без розгляду та в частині відновлення порушеного права ОСОБА_3 з 22.05.2008 р і на майбутнє скасувати, та прийняти нову постанову.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_3 визначених статтями 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмір 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність за період з 04.08.2010 р. по 04.02.2011 р.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі провести перерахунок і виплачувати ОСОБА_3 визначені статтями 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмір 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність за період 04.08.2010р. по 04.02.2011 р."

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Шевченка 46,смт.Степань,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області вул. Суворова, 8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500