Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/44947/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку попереднього розгляду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, третя особа - відкрите акціонерне товариство «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» про перерахунок та призначення пенсії наукового працівника

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2005 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила призначити їй пенсію наукового працівника згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-XII (далі - Закон № 1977-XII).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2005 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на отримання пенсії згідно Закону № 1977-XII з урахуванням наявності у неї відповідного стажу роботи на посадах, що дають право на отримання пенсії. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова здійснювати нарахування вказаної пенсії з 22 листопада 2004 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної скарги, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що з довідок відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» вбачається, що ОСОБА_1 працювала на посаді керівника групи тепломеханічного відділу в період з 20 листопада 1977 року по 1 грудня 2000 року. Згідно листа Головного управління статистики у Львівській області від 13 серпня 2005 року № 95/15 частка науково-технічних робіт в загальному обсязі виконаних робіт інституту «Львівтеплопроект» становила 100 відсотків, що підтверджується статистичною звітністю за 1992, 1993 роки. В наступні роки інститут припинив подавати звітність про виконання науково-технічних робіт.

Правовий статус наукового працівника, його пенсійне забезпечення та соціальний захист визначено Законом № 1977-ХІІ.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що науковий працівник - це вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації;

наукова установа - юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.

У преамбулі Закону № 1977-XII наголошується, що він визначає засади функціонування і розвитку науково-технічної сфери, створює умови для наукової і науково-технічної діяльності, а стаття 24 цього Закону свідчить про її безпосередню спрямованість на досягнення такої мети вже у самій назві «Пенсійне забезпечення та соціальний захист наукового працівника». Зазначена стаття унормовує право на підвищені пенсії для осіб, які мають відповідний стаж наукової роботи, встановлює спеціальний порядок нарахування таких пенсій, а також умови обчислення наукового стажу.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону № 1977-XII держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому працівнику призначається при досягненні пенсійного віку, зокрема, жінкам за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 Закону № 1977-XII.

Кабінет Міністрів України постановою від 4 березня 2004 року № 257 відповідно до припису статті 24 Закону № 1977-XII затвердив Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (далі - Перелік), класифікація посад у якому здійснена на основі виокремлення груп посад наукових (науково-педагогічних) працівників залежно від підприємства, установи, організації, у яких відповідні категорії осіб працювали: Президія Національної академії наук, Українська академія аграрних наук, Академія медичних наук, Академія педагогічних наук, Академія правових наук, Академія мистецтв (пункт 1 зазначеного Переліку); вищі навчальні заклади ІІІ-ІV рівнів акредитації, наукові підрозділи у їхньому складі (пункт 2); наукові установи та організації (їх філіали, відділення тощо) (пункт 3); підприємства, установи, організації, не зазначені у пунктах 1 - 3 цього Переліку (пункт 4).

Пунктом 3 Переліку посада керівника, яку займала позивач під час її роботи протягом періоду з 20 листопада 1977 року по 1 грудня 2000 року, віднесена до посад, перебування на яких дає право на призначення пенсії наукового працівника.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суди першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано виходили з того, що науковий стаж позивача підтверджується записами в трудовій книжці, тому відповідно до статті 24 Закону № 1977-XII вона має право на призначення пенсії наукового працівника з 22 листопада 2011 року - з часу її звернення до відповідача з відповідною заявою.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2005 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.