Справа № 2а-2941/09/1770
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2010-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2010 р. Справа № 13032/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С.П.,

суддів Ліщинського А.М., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання Шологон В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції та головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

06 березня 2009 року, Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції та головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії посадової особи Кузнецовської ОДПІ, скасування податкових повідомлень-рішень від 20.02.2009 року №/0-630, №/0-631 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.02.2009 року №-629.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що згідно приписів Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року працівники державної податкової служби мають право здійснювати планові перевірки платника податків з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (загальнообов'язкових платежів). Закон України «Про порядок застосування і реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року не є спеціальним законом з питань оподаткування, як наслідок, на думку позивача, головний державний податковий ревізор-інспектор відділу оподаткування фізичних осіб Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 не мала права перевіряти питання дотримання приватним підприємцем ОСОБА_1 вимог даного закону в рамках планової документальної перевірки.

Позивач вказує, що ревізором в акті перевірки неправомірно робляться посилання на копії первинних документів при описанні правопорушень, так як останні не були вилучені у відповідності до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року та Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року.

Факт порушення вимог Закон України «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року позивачем заперечується з підстав відсутності реєстратора розрахункових операцій.

Крім того позивач зазначає, що у нього відсутній обов'язок подавати звіт про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства. Під час виведення оперативних перевірок, після встановлення фактів продажу цигарок та алкогольних напоїв, сума коштів отримана від їх реалізації поверталася ревізорам, тобто фактично товар не було реалізовано.

Стосовно неправомірності донарахування податку на додану вартість ОСОБА_1 вказується те, що хлібобулочні вироби було придбано у відкритого акціонерного товариства «Кузнецовський хлібокомбінат» 28.10.2006 року, а податкова накладна була виписана лише 31.10.2006 року. Крім того, позивач стверджує, що йому не було відомо про факт анулювання свідоцтва платника податку па додану вартість відкритого акціонерного товариства «Кузнецовський хлібокомбінат».

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2009 року позов ОСОБА_1 до Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції та головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій задоволено частково. Постановлено скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 лютого 2009 року №/0-631, податкове повідомлення-рішення від 20 лютого 2009 року №/0-630 в сумі 145 коп. основного платежу, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 лютого 2009 року №-629 в сумі 122 172 грн. 15 коп.

Зазначену постанову мотивовано тим, що у відповідності до приписів Закону України «Про державну податкову службу», «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також пункту 1.11 Порядку оформлення документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства субєктами підприємницької діяльності фізичними особами, дії головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 є правомірними та в межах наданих їй повноважень.

Судом першої інстанції не взято до уваги твердження позивача, що книга обліку доходів і витрат заповнена під тиском посадових осіб Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції, що здійснювали перевірку, та її дані не відповідають фактичним сумам отриманої виручки. Вказані обставини не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом та є суб'єктивним твердженням позивача та його представника.

А тому суд першої інстанції вказує, що позивачем було порушено приписи пп. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року в частині здійснення торгівлі за готівкові кошти без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункових документів.

Однак, відповідно до ст.250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. А тому, враховуючи те, що порушення ст.3 Закону України «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» були вчинені субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 в період з 08.08.2006 року до 20.02.2008 року, сплив строк застосування адміністративно-господарської санкції, передбачений ст.250 Господарського кодексу України.

Щодо неподання звіту про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача відсутній обовязок подавати даний звіт, у звязку з тим, що факту продажу такого товару та отримання виручки щодо нього не відбулося.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем, ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову в частині незадоволення його позовних вимог та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказано, що дії головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 є неправомірними та некомпетентними, адже порушують п.1.11 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства субєктами підприємницької діяльності фізичними особами, абз.2 ст.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства субєктами підприємницької діяльності-фізичними особами (дане порушення визнано ОСОБА_2 в судовому засіданні) та процедуру вилучення копій документів, що долучені до акту перевірки.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги того факту, що заяву про реєстрацію Книги обліку доходів і витрат апелянт не писав, останню зареєстровану всупереч його бажанню та з метою неправомірного донарахування значних сум штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідач, Кузнецовська обєднана податкова інспекція, вважає, що дана постанова підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права, а тому ним подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання оскаржувану постанову скасувати та прийнято постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції зазначено, що при розгляді справи судом першої інстанції не враховано, що відкрите акціонерне товариство «Кузнецовський хлібокомбінат» як платник податку взагалі не є предметом спору, як і його дати анулювання чи не анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість. У даному випадку йдеться мова про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. Датою анулювання на підставі його заяви буде 31.10.2006 року. А тому у відповідності до п.9.8 ст.8 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі зміни анулювання реєстрації платник податку позбавляється права на нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, але у строки, визначені законом, є зобовязаним погасити суму податкових зобовязань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку, чи ні.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задоволити, вимоги апеляційної скарги відповідача заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задоволити, вимоги апеляційної скарги позивача заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Встановлено, що на підставі направлень №5 від 19.01.2009 року, №10 від 23.01.2009 року, виданих Кузнецовською обєднаної державної податкової інспекцією, та у відповідності з вимогами ч.1, 11 ст.11-1 Закону України «Про податкову службу в Україні» із змінами та доповненнями головним державним податковим ревізором-інспектором Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 проведена виїзна планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів (обовязкових платежів) субєктом підприємницької діяльності фізичною особою відповідно до затвердженого плану. Результати перевірки викладені в акті №11/17- від 29.01.2009 року.

На підставі акту перевірки щодо позивача були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій, а саме:

- податкове повідомлення-рішення №/0-631 від 20.02.2009 року про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 170 грн. за неподання звіту про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства;

- податкове повідомлення-рішення №/0-630 від 20.02.2009 року про донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 401 грн. в тому числі 231 грн. основного платежу та 170 грн. застосованих штрафних санкцій;

- рішення про застосування штрафних санкцій №-629 від 20.02.2009 року на суму 195 356,95 грн. за порушення вимог Закону України «Про порядок застосування І реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

П.2 ч.1 ст.11 вищеназваного закону надає право податковим органам здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, а п.11 ч.1 ст. 11 надає право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» платниками збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності та підпорядкування, які реалізують в оптово-роздрібній торговельній мережі та мережі громадського харчування алкогольні напої та пиво.

Даний Закон в статті 2 визначає обєкт оподаткування даного збору. Так, ним є виручка - товарооборот, одержаний на всіх етапах реалізації в оптово-роздрібній торговельній мережі та мережі громадського харчування алкогольних напоїв та пива, у тому числі за операціями, що не передбачають оплати у грошовій формі.

Згідно Порядку заповнення і подання звіту про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 28 березня 2002 року (чинного в період, відносно якого проводилась перевірка), платник збору самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у звіті про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства. Пункт 8 даного Порядку визначає, що якщо протягом звітного місяця суб'єкт підприємницької діяльності не реалізовував в оптово-роздрібній торговельній мережі та мережі громадського харчування алкогольні напої та пиво і не отримував виручку від такої реалізації, звіт за цей місяць не подається.

Враховуючи те, що кошти, отримані субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 за реалізацію цигарок та алкогольних напоїв 01.04.2008 року, були повернені, факту продажу та отримання виручки не відбулося, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що у позивача відсутній обовязок подавати звіт про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства до Кузнецовської обєднаної податкової інспекції.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до п.7.4.5 даного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно п.7.2.6 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Стаття 9 даного Закону визначає порядок реєстрації осіб як платників податку на додану вартість та відповідно порядок анулювання такої. Зокрема, передбачено підстави анулювання реєстрації та вказано, що у разі анулювання реєстрації платник податку позбавляється права на нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, але у строки, визначені законом, є зобов'язаним погасити суму податкових зобов'язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату сплати такої суми податку, чи ні.

Пп.9 п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» зауважує, що при анулюванні реєстрації останнім податковим періодом вважається період, який розпочинається від дня, наступного за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем такого анулювання.

З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво платника податків на додану вартість субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 анулювано 31.10.2006 року. А тому останнім днем податкового періоду для позивача є 31.10.2006 року.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності податкової накладної №28 від 31.10.2006 року та відсутності підстав для її неврахування при підтвердженні суми сплаченого податку щодо податкового кредиту. Таким чином, твердження суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення №/0-630 від 20.02.2009 року слід скасувати в частині визначення суми податкового зобовязання за основним платежем в розмірі 145 грн. 28 коп. є законним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. З Закону України «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування га послуг зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим коном, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Відповідно до п. 1, ст. 17 вищезазначеного закону - за порушення даних вимог до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Під час проведення планової перевірки СПД ОСОБА_1 посадовими особами податкового органу було встановлено, що згідно даних книги обліку доходів і витрат № 367 від 31.12.2008 р. позивача за період з 09.08.2006 р. по 31.12.2006 р. останній здійснив реалізацію продукції на суму 8 967 грн. 53 коп., за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р. на суму 17 167 грн. 88 коп., за період з 01.01.2008 р. по 30.09.2009 р. на суму 16 935 грн. 98 коп., всього по книзі на суму 43 071 грн. 39 коп. При цьому згідно представлених документів у безготівковій формі було здійснено розрахунків на суму 4 000 грн., 22.12.2006 р. було отримано оплату за продані новорічні подарунки від Універсальної товарної біржі «Україна - Захід». Всього сума виручки отримана СПД ОСОБА_1 без застосування реєстратора розрахункових операцій в с.Веліхово становить 39 071 грн. 39 коп.

Згідно ч.1 ст.238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що штрафні санкції, що застосовуються органами державної податкової служби за порушення вимог Закону України «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року за своєю правовою природою є адміністративно-господарськими.

А тому, на них поширює свої дію норма, закріплена в ст.250 Господарського кодексу України, що передбачає трок застосування адміністративно-господарських санкцій. Так, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що стосовно порушень ст.3 Закону України «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», котрі вчинені субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 до 20.02.2008 року, сплив строк застосування адміністративно-господарських санкцій.

Колегія суддів вважає за потрібне також зауважити, що посилання апелянта Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції на ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» як на норму, що передбачає строк давності застосування штрафних санкцій, не відповідає чинному законодавству. Адже, дана стаття врегульовує строк давності сплати податкових зобовязань, а не застосування штрафних санкцій.

П.1.2 ст. 1 Закону України «Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає, що зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п.1.5 ст.1 даного Закону штрафною санкцією (штраф) є плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави стверджувати, що податкове зобовязання не включає в себе штрафних санкцій, а тому строки давності щодо них застосовуються різні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги її не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кузнецовської обєднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2009 року в справі №2а-2941/09/1770 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: А. М. Ліщинський

ОСОБА_3

Ухвалу складено в повному обсязі 09 листопада 2010 року