Справа № 815/4616/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4616/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Свириди Х.С.;

позивача ОСОБА_1 (посвідчення від 01.11.2012 року);

представника відповідачів ОСОБА_2 (довіреність від 10.09.2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокурора Одеської області Говди Романа Михайловича, в.о. прокурора Одеської області Жученка Олега Демяновича, прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до прокурора Одеської області Говди Романа Михайловича, в. о. прокурора Одеської області Жученка Олега Демяновича, прокуратури Одеської області в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність субєктів владних повноважень прокурора Одеської області та виконуючого обовязки прокурора Одеської області щодо не видання наказу про перевід на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури м. Іллічівська Одеської області на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області у звязку з реорганізацією шляхом злиття районних та міської прокуратур у зазначену місцеву прокуратуру;

- зобовязати прокурора Одеської області видати наказ про перевід на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури м. Іллічівська Одеської області на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області у звязку з реорганізацією шляхом злиття районних та міської прокуратур у зазначену місцеву прокуратуру.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

21.07.2015 року позивач подав рапорт прокурору Одеської області Говді Р.М. з проханням на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України перевести його з займаної посади на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області у звязку з реорганізацією шляхом злиття районних та міської прокуратур у зазначену місцеву прокуратуру.

04.08.2015 року позивач отримав відповідь на зазначений рапорт з відмовою задовольнити його перевід на підставі пп. «в» п.33 ч.1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень».

25.09.2015 року позивач повторно звернувся з заявою до керівника прокуратури Одеської області в якій просив перевести його з посади прокурора прокуратури м. Іллічівська Одеської області на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України.

07.10.2015 року виконуючий обовязків прокурора Одеської області Жученко О.Д. листом надав відповідь в якій зазначив, що зважаючи на не проходження тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури задовольнити заяву не є можливим.

Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідачів щодо не видання наказу про його перевід на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України, вважає її протиправною та просить суд зобовязати прокурора Одеської області видати наказ про перевід на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві та уточненому адміністративному позові (а.с.4-8, 90-91).

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а.с.40-42).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працює на посаді прокурора прокуратури м. Іллічівська Одеської області.

21.07.2015 року ОСОБА_1 подав рапорт прокурору Одеської області Говді Р.М. (а.с.9). В зазначеному рапорті позивач просив у звязку з реорганізацією прокуратури м. Іллічівська Одеської області на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України перевести його з займаної посади на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області. Такі вимоги позивач обґрунтовував тим, що його кваліфікація підтверджена вченим ступенем кандидата юридичних наук, атестаціями в прокуратурах Дніпропетровської та Одеської областей, свідоцтвом про здачу іспиту про підвищення кваліфікації, численними заохоченнями, успішним проходженням психологічних тестів в 2014 році. При цьому, позивач в рапорті посилається, що положення перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» у виді встановлення додаткових обмежень (тестів) для отримання статусу прокурора не можуть застосовуватися до працюючих працівників прокуратури оскільки не відповідають вимогам Конституції України, КЗпП України та міжнародним конвенціям.

Прокурор Одеської області Говда Р.М. листом від 29.07.2015 року № 11-3272 вих-15 надав відповідь на рапорт ОСОБА_1 від 21.07.2015 року (а.с.10). В зазначеному листі на підставі пп. «в» п.33 ч.1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» № 578-VIII від 02.07.2015 року прокурор Одеської області зазначив, що задовольнити рапорт про призначення на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області без проведення відповідного тестування не є можливим.

25.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до керівника прокуратури Одеської області (а.с.75). В зазначеній заяві позивач повторно просив перевести його з посади прокурора прокуратури м. Іллічівська Одеської області на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України.

07.10.2015 року виконуючий обовязків прокурора Одеської області Жученко О.Д. листом № 11-4489 вих-15 надав відповідь на заяву від 25.09.2015 року. В зазначеному листі прокурор повторно розяснив, що відповідно до пп. «в» п.33 ч.1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» № 578-VIII від 02.07.2015 року прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування, та зазначив, що зважаючи на не проходження тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури задовольнити заяву не є можливим.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідачів, суд дійшов висновку, що вони є обґрунтованими та законними, у звязку з чим заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.

Відповідно до ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначається Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до пп. «в» п.33 ч.1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» № 578-VIII від 02.07.2015 року прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Згідно з п.5-1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98.

Відповідно до п.1.2 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Згідно з п.5.2 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, працівник, який на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

Відповідно до п.9.1 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності.

Згідно з п.9.5 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Під час розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 не проходив тестування на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області. А також, в судовому засіданні позивач пояснив, що жоден працівник прокуратури ще не був переведений по вказаним обставинам.

Також, суд зазначає, що положення ст.12 Закону України «Про прокуратуру» та Додатку до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур набирають чинності з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, суд вважає, що відмовляючи в задоволенні рапорту та заяви позивача відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, оскільки позивач відповідного тестування не проходив, Іллічівська місцева прокуратура Одеської області не створена, то адміністративний позов не належить до задоволення.

Крім того, суд не погоджується з доводами позивача, що вимоги пп. «в» п.33 ч.1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» № 578-VIII від 02.07.2015 року суперечить Конституції України.

Згідно з ст.147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Невідповідність правових актів Конституції України, порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, перевищення конституційних повноважень при їх прийнятті відповідно до ст.15 Закону України «Про Конституційний Суд України» є підставами для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності правових актів повністю чи в їх окремих частинах.

Однак, суд встановив, що на час розгляду справи такого рішення Конституційний Суд України не приймав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи позивач не надав доказів, які б спростовували встановлені вище факти.

Згідно з ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч.5 чт.94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки відповідачі не понесли судових витрат повязаних з розглядом справи - розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2015 року.

Суддя М.М. Кравченко