Справа № 803/956/13а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/7870/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представників відповідача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2013 року у справі за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод №1» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

22.04.2013 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося в суд з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод №1» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» в якому просило стягнути з відповідача в користь позивача адміністративно-господарські санкції в розмірі 401762,52 грн., а також пеню в розмірі 321,40 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог частини першої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідачем не забезпечено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості 12 осіб. 14 березня 2013 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів направило відповідачу повідомлення про необхідність сплати у встановленому порядку адміністративно-господарських санкцій у сумі 401 762,52 грн. за невиконання у 2012 році нормативу робочих місць в кількості 12 осіб, однак зазначена сума адміністративно-господарських санкцій самостійно відповідачем сплачена не була. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк, та яка у даному випадку становить 321,40 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не доведено наявність безпосередньої вини ДП «АСЗ №1» АТ «АК «Богдан Моторс» у порушенні вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а тому застосування адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 402 083,92 грн. є безпідставним.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ДП «АСЗ №1» АТ «АК «Богдан Моторс» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області 13.03.1997 року з присвоєнням ідентифікаційного коду 21752230(а.с.14).

З наявного в матеріалах справи звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів форми №10-ПІ, самостійно поданого відповідачем до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 27.02.2013 року, слідує, що середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві відповідача 33480,00 грн.(а.с.7). Крім того, відповідно до даних, відображених у вищезазначеному звіті, - середньооблікова кількість штатних працівників ДП «АСЗ №1» АТ «АК «Богдан Моторс» в 2012 році складала 1132 осіб. Враховуючи чисельність штатних працівників підприємства, для виконання нормативу робочих місць для інвалідів відповідно до ст. 19 Закону №875-XII на підприємстві у 2012 році повинні були працювати 45 осіб, однак, протягом 2012 року середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 33.

14 березня 2013 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів надіслало відповідачу повідомлення № 06/01-49-17/1549 про необхідність сплати не пізніше 15 квітня 2013 року адміністративно-господарських санкцій у сумі 401 762,52 грн. за 12 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами (а.с.11,69). Відповідач не погодився із такою вимогою, про що повідомив листом від 28 березня 2013 року № 304/01-25 (а.с.36).

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача становить всього 402 083,92 грн., з них власне адміністративно-господарські санкції - 401 762,52 грн., а пеня за період з 16 по 19 квітня 2013 року - 321,40 грн. (а.с.6).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Стаття 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлює для підприємств (об'єднань), установ і організацій нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Згідно з пунктом 1 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 року № 314, зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 10 січня 2002 року № 19, робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда.

Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (пункт 3 Положення). Підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів (пункт 5 Положення).

Таким чином, створеним робочим місцем є те, яке введене в дію шляхом працевлаштування інваліда. Закон зобов'язує відповідача відповідно до 4-відсоткового нормативу створити робочі місця для праці інвалідів, зазначити їх у колективному договорі та інформувати центри зайнятості, а місцеві органи соціального захисту населення, відділення Фонду та органи працевлаштування - підібрати робоче місце і працевлаштувати інваліда.

Частиною першою статті 20 вищезазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 218 ГК підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а вищевказаний Закон доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

З матеріалів справи слідує, що відповідач систематично інформував Луцький міський центр зайнятості про наявність вакантних місць для інвалідів, про що свідчать звіти форми № 3-ПН(а.с.23-32). Відповідно до цих звітів за 2012 рік в січні заявлено 7 вакансій інвалідів, в лютому -14, в червні - 7, в серпні - 30, у вересні - 32, в жовтні - 40, в листопаді - 32, в грудні - 30.

Крім того, відповідач звертався до Луцького міського центру зайнятості з листами від 29 лютого 2012 року № 173/01-23, від 17 серпня 2012 року № 1035/01-23 про готовність працевлаштувати на робітничі професії громадян з обмеженими можливостями (а.с.33-34). Робочі місця залишались вакантними у зв'язку із ненаправленням уповноваженими органами для працевлаштування інвалідів у відповідній кількості.

Листом від 22 серпня 2012 року № 1060/01-23 інформовано Волинську обласну організацію українського товариства глухих про можливість працевлаштування на підприємстві громадян з вадами слуху(а.с.35).

Відповідач вживав і інші заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів: в газеті «Ярмарок реклами» від 24 серпня 2012 року № 30 розміщено оголошення про запрошення на роботу інвалідів певних професій (а.с.65).

Судом першої інстанції встановлено, що на підприємстві здійснює роботу навчальний центр підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів, який у відповідності до Положення про нього здійснює діяльність, спрямовану, в тому числі, на оволодіння суміжними професіями та додатковими знаннями при виявленні такої потреби в будь-якому підрозділі підприємства шляхом первинної професійної підготовки та перепідготовки робітників (а.с.59-64).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач вживав заходів, передбачених законодавством спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання, що підтверджується матеріалами справи, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та пені є неправомірним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 26.06.2012 року у справі № 21-105а12.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2013 року у справі № 803/956/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

ОСОБА_3