Справа № 815/5234/15
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5234/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року 11 год. 17 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючогосудді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря Слободянюка К.С.,

представника Позивача Нікішева А.В.,

представника Відповідача Красного Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.06.2015 року № , № , -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибницька ферма "Акватоп" до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.06.2015 року № , № .

Ухвалою від 02.09.2015р. Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві, зазначив, що первинними документами, які були досліджені під час перевірки підтверджується здійснення господарських операцій з контрагентами, їх реальність, а тому висновки податкового органу в акті перевірки не відповідають дійсності, податкове повідомлення-рішення винесене неправомірно та воно підлягає скасуванню, окрім того зазначив, що у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки позивача, оскільки за результатами перевірки контрагентів були складені акти про не можливість проведення проведення перевірки та не було винесено податкові повідомлення-рішення у разі виявлення порушень, відтак, представник позивача просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.06.2015 року № , №4.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволені адміністративного позову повністю, посилаючись, в тому числі на письмові заперечення по справі (Том 2 а.с. 211-215), зазначаючи, що перевірку було проведено з дотриманням вимог чинного законодавства України, перевіркою було встановлено, що операції позивача з його контрагентами не спрямовані на реальне настання правових наслідків, а тому оскаржувані рішення винесено правомірно.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

У період з 02.04.2015 року по 10.04.2015 року па підставі, направлення на перевірку від 27.03.2015 року (Том 2 а.с. 222), згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст 78 Податкового кодексу України, на виконання постанови старшого слідчого з ОВС четвертого ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області майора податкової міліції Холіна Д.О. від 26.02.2015 року (Том 2 а.с. 216-218) ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "Рибницька ферма "Акватоп" з питань дотримання податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами зазначеної перевірки складено Акт № 2647/15-53-22-04/34995070 від 20.04.2015 року (Том 2 а.с. 124 - 186), на підставі якого контролюючим органом були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 04.06.2015 року згідно якого було зменшено розмір від'ємного значення супи ПДВ по декларації за грудень 2014 року на суму 54 983грн., № від 04.06.2015 року згідно якого було зменшено суму бюджетного відшкодування ( в тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових забов'язань наступних періодів) з ПДВ по декларації за жовтень 2014 року на суму 59 342 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 14 836 грн..

Як визначено в акті перевірки перевіряючими ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185 п.187.1 ст 187 п.188.1 ст.188 п.198.3 п.198.6 ст 198 п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI. в результаті чого завищено суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 54 983 грн., станом на 31.12.14р.

Порушення п. 185.1 ст. 185 п.187.1 ст 187 п.188.1 ст.188 п.198.3 п.198.6 ст 198 п.200.4 ст.200 п.201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI ТОВ «Рибницька ферма «АКВАТОП» в результаті чого завищено суми бюджетного відшкодування на загальну суму 59 342грн., в т.ч. за вересень 2012 року на суму ПДВ 46 250грн., жовтень 2012 року на суму ПДВ 13 091,74 грн..

Під час розгляду адміністративної справи було встановлено господарські взаємовідносини ТОВ «Рибницька ферма «АКВАТОП» з контрагентами ТОВ «Мюрт», ТОВ «Робатех», ТОВ «Никотек», ТОВ «Лоокин», ТОВ «Снабагро», ТОВ «Евертонбуд». Зазначені контрагенти в різні періоди взаємовідносин із позивачем виконували перелік робіт та послуг, а саме: будівництва та монтаж технологічних ємкостей та супутніх інженерних комунікацій, продаж малькового корму, гравер для осетра в гранулах.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позивачу були надані послуги з будівництва та монтажу технологічних ємкостей та супутніх інженерних комунікацій ТОВ «Евертонбуд» (Договір №5-9 від 05.09.2011р.); проданий корм мальковий ТОВ "МЮРТ» ( Договір №18/02 від 18.02.2012р.); проданий гравер для осетра в гранулах ТОВ «Никотек» (Договір №1/9 від 11.09.2012р.); проданий гравер для осетра в гранулах ТОВ «Снабагро» (Договір №11/09 від 11.09.2012р.); будівництва та монтаж технологічних ємкостей та супутніх інженерних комунікацій ТОВ «Работех» (Договір №6-1 від 09.01.2013р.); проданий гравер для осетра ТОВ «ЛООКИН» (Договір №28/05 від 28.05.2014р.).

18.02.2012 року ТОВ "Рибницька ферма "Акватоп" було укладено з ТОВ «МЮРТ» договір №18/02, згідно якого на виконання вказаного договору ТОВ «МЮРТ» протягом 2012 року продавало корм мальковий на адресу позивача, а суми сплаченого (нарахованого ПДВ) згідно виписаних ТОВ «МЮРТ» податкових накладних включались до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів, що підтверджується складеними сторонами видатковими накладними, платіжними дорученнями та виписаними податковими накладними, а також регістрами бухгалтерського обліку ТОВ "Рибницька ферма "Акватоп". Вказаний корм був використаний у господарській діяльності позивача, що засвідчено Актами на його списання (Том 1 а.с. 41-43, Том 5 а.с. 229-230).

05.09.2011 року ТОВ "Рибницька ферма "Акватоп" було укладено з ТОВ «Евертонбуд» договір №5-9 на виконання якого останній виконував роботи (послуги) з будівництва та монтажу технологічних ємкостей та супутніх інженерних комунікацій на фермі по вирощуванню риби замовника, згідно замовлення та з зазначенням в актах приймання - передачі складу виконаних робіт (послуг) загальною вартістю 2 160 000 грн. ( у т.ч. ПДВ на суму 360 000 грн.). Фактичне виконання вказаних робіт підтверджується складеними сторонами локальними кошторисами, договірними цінами, довідками про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та актами приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, платіжними дорученнями та виписаними податковими накладними, а також регістрами бухгалтерського обліку ТОВ "Рибницька ферма "Акватоп" (Том 1 а.с. 44-47, 124-185, Том 2 а.с. 20-21, 51-91).

11.09.2012 року ТОВ "Рибницька ферма "Акватоп" було укладено з ТОВ «Никотек» договір №1/9, згідно якого останній продавав гравер для осетра в гранулах на адресу позивача, а суми сплаченого (нарахованого ПДВ) згідно виписаних ТОВ «Никотек» податкових накладних включались до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів. Зокрема у складі грудня 2012 року було відображено 21 583,33 грн.. Фактичне здійснення цих операцій підтверджується складеними сторонами видатковими накладними, платіжними дорученнями та виписаними податковими накладними (Том 1 а.с. 50-51, 54,55, Том 5 а.с. 227-228).

11.09.12p. TOB «Рибницька ферма «Акватоп» було укладено з ТОВ «Снабагро» Договір №11/9, згідно якого останнє зобов'язується продати Позивачу гровер для осетра в гранулах.

На виконання вказаного договору «Снабагро» протягом 2012р. продавало гровер для осетра в гранулах на адресу ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп», а суми сплаченого (нарахованого ПДВ) згідно виписаних ТОВ "Снабагро» податкових накладних включались до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів. Зокрема у складі вересня 2012 року було відображено 46 250 грн., а у складі жовтня 2012 року було відображено 37 008 грн. Фактичне здійснення цих операцій підтверджується складеними сторонами видатковими накладними, платіжними дорученнями та виписаними податковими накладними, а також регістрами бухгалтерського обліку ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп». Вказаний гровер для осетра в гранулах був використаний у господарській діяльності Позивача, що засвідчено Актами на його списання (Том 1 а.с. 48-49).

09.01.13р. ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» було укладено з ТОВ «Робатех» Договір №6-1, згідно якого останнє зобов'язується виконати самостійно або з залученням субпідрядників роботи (послуги) з будівництва та монтажу технологічних ємкостей та супутніх інженерних комунікацій на фермі по вирощуванню риби замовника, згідно замовлення та з зазначенням в актах приймання - передачі складу виконаних робіт (послуг) загальною вартістю 1 740 000 грн. (у т.ч. ПДВ на суму 217 500 грн.) у строк до 31.12.13р.

На виконання вказаного договору ТОВ «Робатех» протягом 2013р. виконувались роботи, а суми сплаченого (нарахованого ПДВ) згідно виписаних ТОВ «Робатех» податкових накладних включались до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів. Зокрема у складі лютого 2013 року було відображено 55 000 грн., а у складі квітня 2013 року відображено 66 000 грн. Фактичне виконання вказаних робіт підтверджується вкладеними сторонами локальними кошторисами, договірними цінами, довідками про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та актами приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, платіжними дорученнями та виписаними податковими накладними, а також регістрами бухгалтерського обліку ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» (Том 1 а.с. 52-53, 56-59, 186-251, Том 2 а.с. 1-19, 22-50).

28.05.14р. ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» було укладено з ТОВ «ЛООКИН» Договір №28/05, згідно якого останнє зобов'язується продати Позивачу гровер для осетра Естелла.

На виконання вказаного договору ТОВ "ЛООКИН" протягом 2014р. продавало гровер для осетра Естелла на адресу ТОВ «Рибницька ферма "Акватоп", а суми сплаченого (нарахованого ПДВ) згідно виписаних ТОВ "ЛООКИН" податкових накладних включались до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів. Зокрема у складі травня 2014 року було відображено 8600 грн. Фактичне здійснення цих операцій підтверджується видатковими накладними, платіжними дорученнями та виписаними податковими накладними, а також регістрами бухгалтерського обліку ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп». Вказаний гровер для осетра Естелла був використаний у господарській діяльності Позивача, що засвідчено Актами на його списання.

Позивачем під час проведення перевірки було надано перевіряючим, а також суду, відповідну первинну документацію на підтвердження вищезазначених господарських операцій з контрагентами, а саме: відповідні договори, акти надання послуг,акти списання кормів ,рахунки на оплату, відповідні податкові накладні, звіти про надання послуг, актів приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, Книга складського обліку кормів, які стверджують факт реальних господарських відносин з контрагентами.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулося раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. №996-ХІУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (п.п. 201.10, 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України).

Зі змісту наведених норм вбачається, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Під час проведення перевірки, відповідач, також зазначив, щодо наявності кримінального правопорушення та початком розслідування за фактом організації діяльності підприємств з ознаками фіктивності відносно ТОВ "Авесбуд", ТОВ "Левиском" та ТОВ "Диссар" (Том 1 а.с. 45).

Суд зазначає, що Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма" ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень) зазначено, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Суд звертає увагу на приписи ч.2 ст.8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року (п.57 Рішення) зазначив, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі.

Також, Судом вказано, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Необхідно зазначити, що податковий орган, не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства.

Суд зазначає, що позивачем було надано відповідну первинну документацію на підтвердження господарських операцій з контрагентами, а саме: відповідні договори, акти надання послуг,акти списання кормів ,рахунки на оплату, відповідні податкові накладні, звіти про надання послуг, актів приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, які підтверджують факт реальних господарських відносин з контрагентами.

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст. 86 КАС України, суд відмічає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704; далі за текстом -Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Окрім того, відповідачем не було надано доказів визнання первинної документації позивача недійсною.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позивачем були надані належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ "Мюрт", ТОВ "Роботех", ТОВ "Никотек", ТОВ "Лоокин", ТОВ "Снабагро", ТОВ "Евертонбуд", відтак, суд дійшов висновку, що твердження викладені в Акті перевірки щодо непідтвердження господарських операцій із зазначеними вище контрагентами є безпідставними та такими що не відповідають дійсності.

Суд зазначає, що відповідачем під час проведення перевірки не було надано оцінки фактам, що понесені позивачем витрати обумовлені виробничою необхідністю, а також направлені на організацію виробничого процесу та мали реальний характер; докази того, що дані, наведені в документах, не відповідають дійсності та послуги не придбавались в ході перевірки не встановлені. При цьому відповідачем не надано оцінки первинним документам, що підтверджують фактичність господарських операцій, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши первинну документацію надану позивачем та інші докази надані на підтвердження господарських операцій судом встановлено, що договори укладені між позивачем та його контрагентами мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки послуги були надані, а договори виконано сторонами в повному обсязі, а зміст господарських операцій вбачається з актів надання послуг, звітів тощо.

Відтак, зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням положень діючого законодавства, суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо встановлених порушень позивачем податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки факти отримання послуг підтверджені достатніми та належними доказами.

Встановивши реальність операцій між позивачем та його контрагентами, дотримання позивачем вимог Податкового кодексу України, пред'явлення ним контролюючому органу первинної документації, відсутність будь-якої шкоди інтересам держави тощо, суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що застосовані до позивача фінансові санкції згідно податкових повідомлень-рішень від 04.06.2014 року № , № не відповідають діючому законодавству України, є безпідставними і суперечать фактичним обставинам та спростовуються наданими первинними документами, відтак такі рішення підлягають скасуванню.

Відтак, позивачем доведено належними та допустимими доказами реальність господарських правовідносин, натомість, відповідач не надав доказів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. N 88, обов'язкові реквізити. Пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, що первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Отже, судом встановлено, що позивач виконав вимоги законодавства України щодо документального оформлення операцій і податкового обліку та у підтвердження правомірності господарських операцій надав документи, що проаналізовано під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Види перевірок, порядок їх проведення, умови та порядок допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, строки проведення виїзних перевірок, перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, порядок оформлення результатів перевірок тощо визначені в главі 8 Податкового кодексу України (статті від 75 до 86 включно).

Так, згідно ст. 75 цього Кодексу встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства зазначає, що факти виявлених порушень викладаються з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд не може визнати акт перевірки позивача як достатній, належний та незаперечний доказ допущених позивачем порушень вимог податкового законодавства, оскільки в даних спірних правовідносинах, у тому числі, доказуванню підлягають правомірність та обґрунтованість висновків за даним актом перевірки, які покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача у запереченнях до позову, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника позивача, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, такі позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 21.10.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.06.2015 року № , № - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 04.06.2015 року № , № .

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України.

Повний текст постанови підписано суддею 26.10.2015 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.