Справа № 813/4252/14
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. Справа № 876/7661/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Костіва М.В.

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.

за участю секретаря Бєлкіної Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року в справі №813/4252/14 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди,

встановив:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці та, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо недопущення його до роботи, до виконання посадових обов'язків та не поновлення його на роботі за наявності судових рішень про визнання протиправними та скасування наказів про припинення перебування на державній службі в митних органах та про оголошення наказу Державної митної служби України (надалі - ДМС України) про припинення перебування на державній службі в митних органах; поновити його на роботі у Львівській митниці ДФС з 29.04.2009р.; стягнути на його користь моральну шкоду 15 000 грн.; встановити строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовими рішеннями визнано протиправними та скасовано накази ДМС України та Львівської митниці Міндоходів, якими припинено перебування позивача на державній службі в митних органах. В подальшому, ДМС України та Львівською митницею Міндоходів на підставі судових рішень скасовано накази про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах. Проте, всупереч цьому, позивача не поновили на посаді та не допустили до виконання посадових обов'язків.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Львівської митниці ДФС щодо недопущення ОСОБА_1 до роботи; поновлено ОСОБА_1 на роботі у Львівській митниці ДФС, починаючи з 29 квітня 2009 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Львівська митниця ДФС. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального й процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зазначає, зокрема, що судовими рішеннями, якими визнано протиправними та скасовано накази ДМС України та Львівської митниці Міндоходів про припинення перебування позивача на посаді, не визначено обов'язку поновити позивача на посаді, а тому дії відповідача щодо не допуску позивача до роботи є правомірними. Вказує на хибність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не пропущені строки звернення до суду. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судових засіданнях представник скаржника апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній мотивів.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив за безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

Постановою Львівською окружного адміністративного суду від 05.11.2008 р. у справі №2а-1775/08 за позовом ОСОБА_1 до ДМС України, Львівської митниці визнано незаконним та скасовано наказ ДМС України №1301-к від 22.07.2008 р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах згідно з п.6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1, в.о. провідного інспектора відділу боротьби з порушенням митного законодавства служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства Львівської митниці. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2009 р. у справі №22-а-19109/08/9104 постанова Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08 залишена без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2012 р. у справі №К-12356/09, К-12855/09 постанова Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2008 р. у справі №2а-1775/08 та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2009 р. у справі 22-а-19109/08/9104 залишені без змін.

28.04.2009 р. позивач після закінчення тимчасової непрацездатності вийшов на роботу, де його повідомили про наказ начальника Львівської митниці №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів», який на той час був визнаний протиправним та скасований постановою суду, що набрала законної сили.

14.09.2009 р. Львівським окружним адміністративним судом у справі №2а-4537/09/1370 прийнято постанову, якою задоволено позов заступника прокурора Львівської області до Львівської митниці, третя особа - ОСОБА_1, та визнано протиправним й скасовано наказ Львівської митниці №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008 р. №1301-к «По особовому складу митних органів». Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2010р. у справі №77683/09/9104 постанова Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2009р. у справі №2а-4537/09/1370 залишена без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.04.2013 р. постанова Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2009 р. у справі №2а-4537/09/1370 та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2010 р. у справі 77683/09/9104 залишені без змін.

На звернення позивача з заявою до голови ДМС України з проханням вирішити питання про незаконність його звільнення та поновлення на роботі, останній листом від 26.10.2009 року №11/8-10.21/10267 повідомив ОСОБА_1 про неможливість вирішення зазначених питань, оскільки відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ДМС України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2009р. у справі №22-а-19109/08/9104.

16.02.2010 р. ДМС України листом №11/8-10.21/1405 на скаргу позивача від 28.01.2010 р. надала відповідь, згідно з якою ДМС України звернулась до суду із заявою про роз'яснення постанови Львівською окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08. У зв'язку з цим, вирішення питання про поновлення позивача на посаді без роз'яснення рішення неможливе.

31.08.2009 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-1775/08/1370, виданого 29.06.2009 року Львівським окружним адміністративним судом про визнання незаконним та скасування наказу Державної митної служби України №1301-к від 22.07.2008 року в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1, в.о. провідного інспектора відділу боротьби з порушенням митного законодавства служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства, в звязку з тим, що резолютивна частина рішення суду не містить заходів примусового виконання рішення.

27.03.2012 року та 28.01.2013 року позивач звертався з заявами до ДМС України та до Міністерства доходів і зборів України відповідно, однак останні відмовляли позивачу у вирішенні питання про поновлення його на роботі.

27.02.2014 р. позивач звернувся із заявою до начальника Львівської митниці, в якій просив невідкладно запропонування йому посади на Львівській митниці Міндоходів, внести зміни в трудову книжку та допустити до виконання посадових обов'язків.

11.03.2014р. Львівською митницею Міндоходів листом №13-70-04/31-2254 повідомлено позивача те, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2008 р. у справі №2а-1775/08/1370 не визначено обов'язку Львівської митниці Міндоходів запропонувати позивачу іншу посаду та допустити до виконання службових обов'язків.

Позивач 24.04.2014 р. звернувся із заявою до начальника Львівської митниці про відновлення з ним трудових відносин та внесення змін до трудової книжки.

Львівська митниця Міндоходів листом №13-70-04/31-4120-Б-98 від 13.05.2014 р. повідомила позивача про те, що судовими рішеннями не передбачено обов'язку поновлення його на посаді, обґрунтувавши свою відповідь ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2013 р. у справі №2а-1775/08, якою відмовлено у зміні порядку виконання судового рішення.

У зв'язку із остаточною відмовою відповідача поновити позивача на роботі та допустити до виконання посадових обовязків, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Визнаючи протиправними дії Львівської митниці ДФС щодо недопущення ОСОБА_1 до роботи, суд першої інстанції виходив з того, що накази ДМС України та Львівської митниці, відповідно до яких припинено перебування на державній службі позивача, були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку. Зазначене обумовлює обовязок у роботодавця допустити працівника до роботи на тій посаді, з якої його незаконно звільнено.

Так, аналіз обставин справи щодо порядку припинення перебування позивача на державній службі в митних органах зумовлює наступні висновки: позивачу незаконно припинено перебування на державній службі в митних органах; винесення Львівською митницею наказу №306-к від 28.04.2009 р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів» відбулось без належних правових підстав, оскільки на той момент такий визнано протиправним та скасовано в судовому порядку і відповідачу про це було відомо; після визнання протиправними та скасування в судовому порядку наказу ДМС України №1301-к від 22.07.2008р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах згідно з п.6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 та наказу Львівської митниці №306-к від 28.04.2009 р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008 р. №1301-к «По особовому складу митних органів» позивач неодноразово звертався, зокрема, до ДМС України, Львівської митниці та її правонаступника Львівської митниці Міндоходів, з вимогами поновити його на посаді та допустити до виконання посадових обов'язків. Проте ДМС України та Львівська митниця впродовж тривалого періоду часу повідомляли позивача про те, що питання щодо його поновлення вирішується; за наявності судових рішень про визнання протиправними та скасування наказів ДМС України та Львівської митниці про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах, тобто за відсутністю правових підстав для звільнення позивача з роботи, його так і не поновлено на посаді та не допущено до виконання посадових обов'язків.

З огляду на викладене, відповідні накази ДМС України та Львівської митниці в межах даної справи є тим юридичним фактом, з настанням якого повязується припинення перебування особи на державній службі в митних органах. З моменту визнання їх протиправними та скасування в судовому порядку вони вважаються такими, що не породили правових наслідків у вигляді припинення перебування особи на державній службі в митних органах. Тому особа вважається такою, що продовжує перебувати на державній службі. Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що зазначене вище зумовлює у роботодавця обов'язок допустити працівника до роботи на тій посаді, з якої його незаконно звільнено. Не звільняє роботодавця від такого обовязку і відсутність відповідного судового рішення про поновлення позивача на посаді.

Щодо тверджень апелянта про пропущення позивачем строків звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Матеріалами справи підтверджується, що у постановах Львівського окружного адміністративного суду у справах №2а-1775/08 та №2а-4537/09/1370 не міститься вказівок щодо поновлення позивача на посаді. Однак судом першої інстанції підставно враховано, що на момент винесення рішення у справі №2а-1775/08 позивача не звільнено з посади, а тому для подання такої вимоги не існувало підстав. Щодо справи №2а-4537/09/1370, то позов у такій подавався заступником прокурора Львівської області, а тому позивач був наділений статусом третьої особи у справі. Аргументи апелянта про те, що позивач при розгляді зазначеної справи не скористався наданими йому такими процесуальними правами третьої особи, як право давати усні та письмові пояснення, висловлювати свою думку з питань, які виникли під час розгляду справи, не заслуговують на увагу, оскільки серед таких немає процесуальних прав додати позовну вимогу про поновлення його на посаді. До того ж, відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом взято до уваги також і те, що ОСОБА_1 після скасування відповідних наказів ДМС України та Львівської митниці про припинення перебування на державній службі в митних органах, неодноразово звертався до останніх з вимогами допустити його до виконання посадових обовязків. Відповідь на заяву ОСОБА_1 від 27.02.2014 року Львівською митницею Міндоходів було надано листом від 11.03.2014 року, в якому остання повідомила про неможливість запропонувати позивачу іншу посаду у Львівській митниці Міндоходів та допустити до виконання службових обовязків, оскільки жодним з судових рішень не визначено такого обовязку Львівської митниці. Позивач 24.04.2014 р. звернувся із заявою до начальника Львівської митниці про відновлення з ним трудових відносин та внесення змін до трудової книжки. Львівська митниця Міндоходів листом №13-70-04/31-4120-Б-98 від 13.05.2014р. повідомила позивача про те, що судовими рішеннями не передбачено обов'язку поновлення його на посаді, обґрунтувавши свою відповідь ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2013р. у справі №2а-1775/08, якою відмовлено у зміні порядку виконання судового рішення.

Колегія суддів враховує також і судову практику Європейського Суду з прав людини.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «ОСОБА_3 проти Туреччини» слідує, що правило встановлення обмежень до суду у звязку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Обставинами справи підтверджується, що звернення ОСОБА_1 до суду з вимогою поновити його на займаній посаді є єдиним способом захисту його порушеного права, оскільки відповідач відмовився допустити його до виконання своїх трудових обовязків, незважаючи на визнання протиправними та скасування наказів ДМС України та Львівської митниці про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах.

В іншій частині рішення суду апелянт не оскаржує.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як підсумок наведеному, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відтак, доводи апеляційної скарги є безпідставними й необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а, відтак, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року в справі №813/4252/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

ОСОБА_4

Повний текст ухвали складений 23.10.2015 року.