Справа № 22а-5236/11
Суддя: Панченко О. О.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-5236/11 Головуючий у 1-й інстанції Хіль Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської облаї в складі: Головуючого - Панченко 0.0.

Суддів: Прядкіної О.В., Обідіної 0.1.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скарг Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 09 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду Укра Октябрського району в м. Полтаві про визнання бездіяльності протипраною та зобовяза здійснити нарахування державної соціальної допомоги дитини війни

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 грудня 2009 року поз задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Октябрського району Полтаві щодо ненарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 у відповіді до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пен віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пен страхування» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 з 01.01.2009 року по 30.09.2009 року протиправною.

Зобовязано УПФУ Октябрського району в м. Полтаві здійснити перерахунок ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з ро встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхувані провести відповідні виплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 р* 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 30.09.2009 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі УПФУ просить вищевказану постанову місцевого суду скасу прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючі неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюдо законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове де пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заява УПФУ про поновлення строку на апеляційне оскарження є безпідставною, ос відповідності до вимог ст. 186 КАС України фактично строк пропущений не був.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає ап< скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що су/ інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержань матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач х дитини війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та в до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання / соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віт

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист діте 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2С рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону Укр Державний бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2і 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 11 Закс

«Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почати діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Отже рішення суду слід вважати законними, обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві - залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 09 грудня 2009 року - залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого адміністративного суд> України

Судді: (підписи)

ВІРНО: