Справа № 826/12887/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2015 року № 826/12887/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Преса-Трейд"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преса-Трейд" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015.

Позивачу було нараховано податкові зобов'язання за результатами виїзної перевірки фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Товариство з обмеженою відповідальністю "Преса-Трейд" за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Позивач, не погоджуючись з висновками податкового органу, зазначає, що у період, який перевірявся податковим органом, мав фінансово - господарські відносини з ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ", ТОВ "НЕКСО - Україна", ТОВ "Райдуга Південь", ТОВ "Фоззі Фуд", ФОП ОСОБА_1, які за твердженням позивача мали реальний характер, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Також позивач посилався на те, що за вимогою головного державного ревізора-інспектора разом із належно оформленими видатково-касовим ордером та звітом про використання коштів, виданих під звіт разом із описом №1 були надані пояснення про помилку при передачі документів в їх не оригінальній (другий, контрольний примірник) формі, та надані оригінали видаткового касового ордеру № 1579 від 05.1.2013 та звіт про використання коштів від 06.11.2013 із підписами посадових осіб, що працювали у той час. Водночас позивач зазначив про те, що Z - звіти № 797 від 13.01.2014 та № 917 від 11.05.2014 належним чином роздруковані та вклеєні до книги КОРО.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, у судовому засіданні надав суду письмові заперечення на адміністративний позов в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті № 20/26-55-22-08/35371243 від 14.05.2015, інших доводів, крім зазначених у вказаному акті перевірки відповідачем наведено не було.

У судовому засіданні 10.09.2015 представник відповідача заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

В період з 23.03.2015 по 06.05.2015 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Товариство з обмеженою відповідальністю "Преса-Трейд" за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт № 20/26-55-22-08/35371243 від 14.05.2015, яким встановлено порушення підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 290 868 грн. та занижено суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати до бюджету на суму 290 868,00 грн., пункту 138.2 підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 356 633,00 грн., пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", пункту 2.8 розділу 2, пункту 3.5 розділу 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Преса-Трейд" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві були подані заперечення на акт №20/26-55-22-08/35371243 від 14.05.2015 за результатами розгляду яких листом №3143/10/26-55-22-08 від 29.05.2015 повідомлено про те, що , що висновок акту викладено в наступній редакції: "-п.138.2, п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст.138, п.п.139.1.1 п.139.1 статті 139, розділу III Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1 136 514 грн., в тому числі по періодам:

2013 рік -523671 грн.

2014 рік-612843 грн.

- п.п. 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.3, пункту 198.6, статті 198, Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI TOB «ПРЕСА-Трейд» завищено податковий кредит на суму 290 868 грн., що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 290 868 грн., в тому числі: в червні 2013 року на суму 196 939 грн., березень 2014 року-12 779 грн., травень 2014 року- 28752 грн.; листопад 2014 року - 52 398 грн.

- п. 9, ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Порушено: п. 2.8 р. 2, п. 3.5 р. З «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (із змінами та доповненнями)."

03.06.2015 на підставі акту № 20/26-55-22-08/35371243 від 14.05.2015 прийняті податкові повідомлення - рішення № 8, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 436 302,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 145 434,00 грн., № 8, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на загальну суму 1 420 643,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 284 129,00 грн., № 8, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 680,00 грн., № 8 яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 338 646,74 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преса-Трейд" не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, №8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо податкових повідомлень - рішень № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015 суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було перевірено чи мали операції між позивачем та контрагентами ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ", ТОВ "НЕКСО - Україна", ТОВ "Райдуга Південь", ТОВ "Фоззі Фуд", ФОП ОСОБА_1 реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції. Також, судом було зобов'язано позивача та відповідача надати всі наявні докази на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносин з ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ" за наступними договорами:

- про надання послуг № 28/09 від 28.09.2014, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору з додатком, акта надання послуг № БУ000000286 від 30.10.2014 та таблиць контролю прибирань;

- № 214 від 30.05.2014, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору з додатками та акта виконаних робіт № БУ000000285 від 30.11.2014;

- про надання послуг № 319 від 25.09.2014, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору, звіту з наданих послуг від 30.11.2014, акта надання послуг №БУ від 30.11.2014;

- про обслуговування комп'ютерної техніки № 198 від 29.04.2014, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору з додатком, акта наданих послуг №БУ000000288 від 30.11.2014;

- про надання інформаційних (консультаційних) послуг № 120-01 від 03.01.2014, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору, звіту з наданих послуг від 31.03.2014, акта наданих послуг № 20 від 31.03.2014;

- про надання рекламних послуг № 28/11/2014-2 від 28.11.2014, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору, медіапланів, акта надання послуг №БУ000000141 від 31.12.2014, ефірних довідок;

- про надання рекламних послуг № 27/10/2014-5 від 27.10.2014 на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору, медіапланів, акта надання послуг №БУ000000287 від 30.11.2014, ефірних довідок.

також позивачем на підтвердження факту наявності фінансово - господарських відносин з ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ" надано суду рекламний ролик на диску

В періоді щодо якого проводилась перевірка позивач мав правовідносини з ТОВ "НЕКСО - Україна" за договорами про надання рекламних послуг № 04042013-1 від 04.04.2013, № 05/01 від 03.01.2014,, на підтвердження факту отримання послуг за якими, позивачем надано суду копії договорів, медіапланів, актів надання послуг № 205 від 30.06.2013, № 172 від 31.03.2014, ефірних довідок

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносин з ТОВ "Райдуга Південь" за наступними договорами:

- про надання послуг № 15/2014 від 03.01.2014, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору з додатком, акта надання послуг № 18 від 31.03.2014, таблиць контролю прибирань;

- про надання послуг № 03042013-1 від 03.04.2013, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору з додатками, акта надання послуг № 5 від 30.06.2013.

В періоді щодо якого проводилась перевірка позивач мав правовідносини з ТОВ "Фоззі Фуд" за договором про надання маркетингових послуг № 148-мч/11 від 18.07.2011 на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії договору з додатками та додатковими угодами до нього, актів здачі прийняття робіт (надання послуг),

Позивач в періоді щодо якого проводилась перевірка мав фінансово - господарські взаємовідносини з фізичною - особою підприємцем ОСОБА_1 за договором .№01/02-2012 від 01.02.2012, б/н від 01.08.2011 на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копію договору з додатками, прайс - листів, актів виконаних робіт, товаро - транспортні накладні.

Факт того, що позивач здійснює господарську діяльність у сфері продажу періодичних видань, газет, журналів, канцелярського приладдя, іншої супутньої продукції під торговою маркою "Твоя преса" сторонами не заперечується, та підтверджується наявними с матеріалах справи копіями свідоцтва про знак для товарів та послуг № 106238, ліцензійного договору № 03/07/13Л від 01.07.2013 з додатком № 3 та акту приймання - передачі інтелектуальних прав, договору оренди, а отже послуги отримані позивачем від контрагентів ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ", ТОВ "НЕКСО - Україна", ТОВ "Райдуга Південь", ТОВ "Фоззі Фуд", ФОП ОСОБА_1 були використані позивачем у власній господарській діяльності та х метою отримання прибутку.

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що контрагенти позивача ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ", ТОВ "НЕКСО - Україна", ТОВ "Райдуга Південь", ТОВ "Фоззі Фуд", ФОП ОСОБА_1 не відобразили у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ними не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ", ТОВ "НЕКСО - Україна", ТОВ "Райдуга Південь", ТОВ "Фоззі Фуд", ФОП ОСОБА_1 .

Судом не приймаються посилання відповідача, як на підтвердження відсутності фінансово - господарських відносин з ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ" на факт того, що у контрагента останнього ТОВ "Джет Мікс" відсутні ліцензія на мовлення з огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факт того, що ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ" надавав позивачу послуги з використанням фінансово - господарських відносин з ТОВ "Джет Мікс".

Посилання відповідача, як на підтвердження відсутності фінансово - господарських відносин між позивачем та контрагентами ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ", ТОВ "НЕКСО - Україна" на відсутність доказів на підтвердження факту передачі аудіо ролику та виходу його в ефір спростовуються наявним в матеріалах справи диском з аудіороликом, копіями медіапланів та ефірних довідок.

Необгрунтоваоність посилань відповідача на факт відсутності розгорнутого опису в актах актах здачі - прийняття робіт за договорами укладеними між позивачем та контрагентами ТОВ "Фоззі Фуд", ФОП ОСОБА_1 зумовлюється тим, що відповідні документи містять дані щодо господарської операції проведення якої вони засвідчують та дату їх складання, у той час, факт як відсутності конкретизації щодо окремих складових відповідної господарської операції, сам по собі не можу свідчити про відсутність фінансово - господарських відносин між позивачем та зазначеними контрагентами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ "ЕНКІ КОНСТРАКТ", ТОВ "НЕКСО - Україна", ТОВ "Райдуга Південь", ТОВ "Фоззі Фуд", ФОП ОСОБА_1 мали реальний товарний характер.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Стосовно податкових повідомлень - рішень № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015 суд зазначає наступне.

Відповідно до податкового повідомлення - рішення № 8 від 03.06.2015 на позивача було накладено штрафні (фінансові) санкції (штраф) за порушення пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" згідно пункту 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та № 8 від 03.06.2015 на позивача було накладено штрафні (фінансові) санкції (штраф) за порушення пунктів 2.8 та 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2005 за № 40/10320 згідно частини другої статті 1 Указу президента України №436/95 від 12.06.1995 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Пунктом 4 статті 17 зазначеного Закону встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання.

Згідно з пунктом 2.8 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2005 за № 40/10320 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Відповідно до пункту 3.5 розділу 3 зазначеного Положення у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю. Якщо підприємство (підприємець) надає держателям електронних платіжних засобів послуги з видачі готівки за допомогою платіжного термінала (імпринтера), то на підставі квитанцій платіжного термінала (сліпів) таким підприємством складається видатковий касовий ордер на загальну суму проведених операцій за день та здійснюється відповідний запис у касовій книзі.

Частиною першою статті 1 Указу президента України №436/95 від 12.06.1995 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Відповідно до акту № 20/26-55-22-08/35371243 від 14.05.2015 в ході проведення перевірки встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 05.11.2013, а саме, згідно видаткового касового ордеру № 1579 від 05.11.2013 із каси підприємства були видані готівкові кошти в сумі 175 000,00 грн. директору підприємства ОСОБА_2, видача яких не підтверджується підписом одержувача та незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків Z - звітів № 796 від 13.01.2014 в книзі обліку розрахункових операцій № р/3 від 16.10.2013 та № 917 від 11.05.2014 в книзі обліку розрахункових операцій № НОМЕР_1 від 11.07.2014.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що за вимогою головного державного ревізора-інспектора разом із належно оформленими видатково-касовим ордером та звітом про використання коштів, виданих під звіт разом із описом №1 були надані пояснення про помилку при передачі документів в їх не оригінальній (другий, контрольний примірник) формі, та надані оригінали видаткового касового ордеру № 1579 від 05.1.2013 та звіт про використання коштів від 06.11.2013 із підписами посадових осіб, що працювали у той час. На підтвердження зазначеного факту позивачем надано суду копії опису № 1 від 29.04.2015, належним чином оформленого видаткового касового ордеру № 1579 від 05.1.2013, звіту про використання коштів, видатних на відрядження або під звіт № БУ000122 від 06.11.2013.

На підтвердження факту забезпечення зберігання фіскальних звітних чеків Z - звітів № 796 від 12.01.2014 в книзі обліку розрахункових операцій № р/3 від 16.10.2013 та № 917 від 11.05.2014 в книзі обліку розрахункових операцій № НОМЕР_1 від 11.07.2014 позивачем надано копії відповідних чеків та сторінок КОРО із записом про відповідні Z - звіти.

Відповідачем доказів та обґрунтувань на спростування наданих позивачем суду доказів надано не було.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для висновку про допущення позивачем порушення пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", пункту 2.8 розділу 2, пункту 3.5 розділу 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320.

Крім того, згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015, № 8 від 03.06.2015.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов