Справа № 2а-2756/12/1170
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Київ К/800/45611/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.11.2012 року

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року

у справі № 2а-2756/12/1170 (1170/2а-2756/12)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Компанія «Гетьман»

до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова Компанія «Гетьман» звернулось до суду з адміністративним позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.11.2012 року у справі № 2а-2756/12/1170 позов задоволено. Визнано нечинними та скасовано податкові повідомлення-рішення Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції № від 25.07.2012 року про визначення ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» податкового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 229, 92 грн. та № від 25.07.2012 року про визначення ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» податкового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 570 872, 94 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» 2 146, 00 грн. судових витрат, шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - відповідача.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року постанову суду першої інстанції змінено. Абзац другий та третій резолютивної частини викладено в наступній редакції. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби від 25.07.2012 року № та № . Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» судовий збір у розмірі 2 146, 00 грн. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 29.09.2015 року замінено Світловодську об'єднану державну податкову інспекцію Кіровоградської області Державної податкової служби правонаступником - Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), відповідачем складено акт від 09.07.2012 року, яким встановлено порушення ст. 267 Податкового кодексу України, а саме: здійснення діяльності без придбання відповідного торгового патенту протягом 87 днів; п. 1, п. 2, п. 5 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: непроведення розрахункових операцій на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведенні у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів; п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: реалізація необлікованих товарних запасів.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.07.2012 року № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 570 872, 94 грн., № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 229, 92 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що податковим органом не доведено правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно із п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України.

Згідно із п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Згідно із пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України ставка збору за провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг встановлюється сільськими, селищними та міськими радами (далі у цьому пункті - органами місцевого самоврядування) з розрахунку на календарний місяць у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року (далі - мінімальна заробітна плата), визначеному цим пунктом, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів та асортименту товарів, пункту з надання платних послуг та виду платних послуг.

Відповідальність за порушення вказаних норм Податкового кодексу України визначена ст. 125 Податкового кодексу України, п. 125.1 якого встановлено, що за здійснення діяльності, передбаченої статтею 267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу (крім діяльності у сфері розваг), сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що продаж товару, а саме металевої труби здійснив комірник ТОВ «ТК «Гетьман» ОСОБА_4, що працював на підприємстві, який не мав права на здійснення вказаного продажу. За результатами проведеної службової перевірки на підприємстві встановлено, що товарно-матеріальні цінності по складу металопрокату за адресою : АДРЕСА_1, ОСОБА_4 здійснив продаж товару, який не належить підприємству.

Крім того, відповідачем не надано розрахунковий документ за придбання вказано товару.

Судами встановлено, що згідно довідки з ЄДР за ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» не зареєстровано згідно КВЕД діяльності щодо роздрібної торгівлі за готівку металопрокатом, ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» не здійснювало розрахункових операцій в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів, тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Також судами встановлено, що матеріалами справи спростовується висновок податкового органу щодо порушення позивачем ведення обліку товарних залишків за місцем їх реалізації.

Так, згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку № 281 за період 01.01.12 року по 09.07.12 року ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» було обліковано товарно-матеріальні цінності, а саме метал на загальну суму 3 867 621, 55 грн.

Згідно договору суборенди підкранового майданчика та акту приймання-передачі до договору суборенди підкранового майданчика ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» орендувало у ТОВ «Інтей» підкрановий майданчик для зберігання металопрокату.

Відповідно до договору поставки та видаткової накладної ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» продало ТОВ «Інтей» металопрокат, який відповідно до акту прийому-передачі зберігався на складі ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман».

Судами встановлено, що на час проведення перевірки у ТОВ «Торгова Компанія «Гетьман» були відсутні залишки товарно-матеріальних цінностей, а зберігався лише металопрокат проданий ТОВ «Інтей».

Таким чином, судами попередніх інстанцій, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким дана з дотриманням ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу норми частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.11.2012 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року у справі № 2а-2756/12/1170 (1170/2а-2756/12) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук