Справа № 2-а-10325/11
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Луцький міськрайонний суд Волинської області
30 грудня 2011 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кихтюк Р.М., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії як чорнобильцю,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії.
Вимоги обґрунтовує тим, що він є потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 090320, виданого Волинською ОДА 24.02.1998 року. З 01.06.2006 року йому встановлена ІІ група інвалідності в звязку з захворюванням, повязаним із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році, підтвердження чого є пенсійне посвідчення серії А3 №449477 від 15.06.2006 року. Внаслідок захворювання, повязаного із з роботами, повязаними з ліквідацією аварії на ЧАЕС, він визнаний інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності в Управлінні ПФУ в м. Луцьку.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 31.10.2006 року вступив в силу Закон України № 231-V від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно ст. 54 п. 4 якого пенсія по інвалідності ІІ групи не повинна бути нижчою 8 мінімальних пенсій по віку. На сьогоднішній день розмір мінімальної пенсії по віку відповідає розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян. Крім того, згідно ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну його здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Всупереч цього відповідач виплачує йому пенсію в заниженому розмірі, обчислюючи її у відповідності до постанов КМУ. Надане ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право КМУ визначати порядок обчислення пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав інвалідів, встановлених цим же Законом.
Вважає, що відповідач нехтує виконанням вимог закону щодо нарахування пенсії.
Просить суд, визнати неправомірними дії відповідача з приводу відмови у перерахунку та невиплати призначеної їй пенсії по інвалідності у розмірі визначеному ст. 50, ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати відповідача провести перерахунок та провести виплату пенсії по інвалідності, згідно ст. 50, ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2011 року в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з наступним перерахунком згідно зі змінами діючого законодавства і встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян.
Ухвалою суду від 06.12.2011 року відкрито скорочене провадження у справі.
В поданих суду запереченнях на позовну заяву представник відповідача вважає вимоги позову безпідставними. В запереченні відповідач вказує, що позивачу призначено пенсію по ІІ групі інвалідності відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що оскільки позивач отримує пенсію на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то відповідно до положень ч. 5 ст. 54 Закону порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії в звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачалося внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, рішенням Конституційного Суду України про відновлення дії вищезгаданого законодавчого акту в попередній редакції не приймалося. Порядок обчислення пенсій та/або підвищень до них залишився неврегульованим. Вважає, що пенсія позивачу призначена і виплачується в вірному розмірі, а тому просила в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши письмові докази, заперечення відповідача на позовну заяву, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, дані обставини підтверджуються посвідченням серії А №090320, виданого Волинською ОДА 24.02.1998 року. (а.с. 6).
З 01.06.2006 року йому встановлена ІІ група інвалідності в звязку з захворюванням, повязаним із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році, підтвердження чого є пенсійне посвідчення серії А3 №449477 від 15.06.2006 року. Внаслідок захворювання, повязаного із виконанням роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, він визнаний інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності в Управлінні ПФУ в м. Луцьку. (а.с. 5, 8).
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з належних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХII.
Статтею 49 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, які віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до п.п. 12 п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, який набрав чинності 01.01.2008 року, текст статті 50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено у новій редакції відповідно, до якої особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, зокрема, інвалідам І групи, в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, п.п. 15 п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, який набрав чинності 01.01.2008 року, текст статті 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було також викладено в новій редакції, відповідно до якої в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1990 роках по ІІ групі інвалідності, 6 мінімальних пенсій за віком.
Проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.
Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 22.05.2008 року, визначено, що особам, віднесеним до категорії І, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України № 796-ХII в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів І1-ї групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.
Враховуючи положення зазначених норм права позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, наявне у позивача право є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право позивача гарантується Конституцією України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до законодавства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Також, в резолютивній частині рішення від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зазначено, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягає ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХII, а не Постанова КМУ від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», чи Постанова КМУ від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», на які в своїх запереченнях посилається відповідач, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.
З вимог ст.ст. 50, 54 Закону України № 796-ХII випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.
За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинної з 22.05.2008 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3,4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за страту годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
А тому при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягає ч. 1 ст. 28 вказано закону, якою передбачено розмір мінімальної пенсії за віком, не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України № 796-ХII.
Оскільки позивачеві слід визначити пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком, тому суд вважає протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсій в разі встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.
В звязку з прийняттям 14.06.2011 року Верховною Радою України Закону України№3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011», 06.07.2011 року Кабінетом Міністрів прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 року, втратили чинність положення ст. ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6 Закону України «Про захист дітей війни», ст. ст. 14, 22, 37 та ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На підставі викладеного, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку за необхідне визнати дії УПФ України в м. Луцьку щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» незаконними та зобовязати УПФ України в м. Луцьку провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додатково пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести виплату недоплаченої пенсії в межах строків позовної давності за період з 05.06.2011 року по 22.07.2011 року включно.
В решті позовних вимог відмовити.
Керуючись ст. ст. 22, 64 Конституції України, ст. ст. 158-164, 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України №3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011», суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - незаконними.
Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по ІІ групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з наступним перерахунком розміру вказаної пенсії у звязку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком та додаткову пенсію інваліду ІІ-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 05.06.2011 року по 22.07.2011 року включно.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк