Справа № К/9991/2208/12-С
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/2208/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Березнівського районного суду Рівненської області, голови Березнівського районного суду Рівненської області Мельника Василя Яковича, Апеляційного суду Рівненської області, суддів Апеляційного суду Рівненської області Гордійчук Світлани Олексіївни, Шеремет Анджеліки Миколаївни, Бондаренко Надії Володимирівни, треті особи - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Вища рада юстиції про визнання дій незаконними та оскарження дискримінації права людини суб'єктами державної влади за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року позивачі звернулися до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

У касаційній скарзі позивачі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Березнівського районного суду Рівненської області, голови Березнівського районного суду Рівненської області Мельника В.Я., Апеляційного суду Рівненської області, суддів Апеляційного суду Рівненської області Гордійчук С.О., Шеремет А.М., Бондаренко Н.В., треті особи - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Вища рада юстиції про визнання дій незаконними та оскарження дискримінації права людини суб'єктами державної влади, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідачі по справі не являються суб'єктами владних повноважень і не здійснюють у спірних правовідносинах управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій нормі термін «суб'єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 цього ж Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) в рамках виконання ними владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, за своїм змістом позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 стосуються оскарження процесуальних рішень, дій та бездіяльності суддів, пов'язаних із здійсненням ними правосуддя.

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що відповідно частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частини 1 статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» № 6 від 12 червня 2009 року встановлено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, пункті 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Крім того, як зазначено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Враховуюче те, що у справі, яка розглядається правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються оскарження процесуальних рішень, дій та бездіяльності суддів, пов'язаних із здійсненням ними правосуддя, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що цей спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та обґрунтовано відмовили у відкритті провадження в адміністративній справі.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати судові рішення таким, що ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало