Справа № 2а-6133/10/2570
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6133/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 р.

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Кашпур О.В.

при секретарі - Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Семенівському районі про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.12.2010 року звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Семенівському районі та просить скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 19.08.2010 року, № /0 від 19.08.2010 року, № /2 від 11.10.2010 року, № /2 від 13.10.2010 року, № /2 від 11.10.2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що ним не було порушено вимоги Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого бізнесу» Закону України «Про податок на додану вартість», а саме ним не було перевищено межу чистого річного прибутку в 500000,00 грн., перетинання якої передбачає перехід фізичної особи підприємця зі спрощеної системи оподаткування на загальну, та частина його прибутку, що перевищує зазначену межу, повинна оподатковуватися по Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Позивач в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача вимоги не визнав просив в задоволенні позову відмовити, зазначив, що позивачем було перевищено межу чистого річного прибутку, тому він був зобовязаний перейти на загальну систему оподаткування, та зареєструватися як платник ПДВ та подавати декларації з цього податку. За неподачу таких декларацій позивачу було нараховано штрафні санкції, та донараховано суму податку на додану вартість. Вважає, що ДПІ в Семенівському районі було дотримано вимоги чинного законодавства під час винесення податкових повідомлень-рішень, а тому підстав для їх скасування немає.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Встановлено, що ДПІ в Семенівському Чернігівської області проведено виїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування податків та зборів за 2008 - 2010 роки. За результатами перевірки складено акт від 11.08.2010 року № 98-34/1740/НОМЕР_1.

Перевіркою було виявлено порушення пп.4.2.2. п. 4.2. ст.4, п. 17.1,17.2 ст.17 ЗУ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.. 13,14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

На підставі акту перевірки ДПІ в Семенівському районі було винесено податкові повідомлення-рішення №/0 від 19.08.2010 року, №/0 від 19.08.2010 року, якими позивачу було донараховано суму податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції на загальну суму 77434,29 грн.

Рішенням ДПА в Чернігівській області від 11.10.2010 року №285/П/25-020 про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення ДПІ у Семенівському районі від 19 серпня 2010 року №/0 було скасовано в частині визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 884,56 грн., було залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у Семенівському районі від 19 серпня 2010 року №/0 в іншій частині, в сумі 9433,73 грн., та було залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ від 19 серпня 2010 року №/0 про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 67116 грн. Також ДПА в Чернігівській області було збільшено суму податкового зобов'язання по ПДВ на суму 3878,91 грн. Позивачу було надіслано нові податкові повідомлення-рішення №/2 від 11.10.2010 року, №/2 від 13.10.2010 року, №/2 від 11.10.2010 року.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Пункт 2 Указу встановлює, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Пунктом 5 Указу передбачено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

У разі порушення суб'єктом малого підприємництва - фізичною особою вимог Указу, зокрема щодо граничної чисельності осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах протягом року, та обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік, доходи (виручка), отримані таким суб'єктом, підлягають оподаткуванню у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", який діє у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (відповідні розяснення надані Міністерством юстиції України в листі від 15.08.2007 р. N 20-9-7599).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» з доходів, зазначених у цьому розділі Декрету, податок обчислюється:

а) підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності при виплаті ними протягом року доходів громадянам, зазначеним у цьому розділі Декрету, про що не пізніш як через 30 днів після виплати повідомляється податковим органам за місцем проживання громадян. Утримані у джерела виплати суми податку враховуються податковим органом при проведенні податкових розрахунків за доходами, одержаними за оподатковуваний період;

б) податковими органами на підставі декларацій, поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей про доходи громадян, визначених у цьому розділі.

Виходячи з аналізу зазначених норм суд приходить до висновку, що у разі перевищення позивачем граничної межі сукупного річного доходу від підприємницької діяльності, що дозволяє використовувати спрощену систему оподаткування, позивач був зобовязаний перейти на загальну систему оподаткування та подати до органів державної податкової служби податкову декларацію за звітний період.

Проведеною ДПІ в Семенівському районі перевіркою правильності визначення обсягу виручки встановлено, що виручка від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), отримана субєктом господарювання ОСОБА_1 за 2008р., перевищила 500000,00 грн., зокрема обсяг виручки за 1 квартал 2008р. СГ ОСОБА_1 становив 129592,00 грн., обсяг виручки за 2-4 кв. 2008 р. фактично склав 377746,51 грн., загалом за 2008рік обсяг виручки склав 507338,51 грн. Таким чином, перевіркою встановлено перевищення граничного обсягу виручки за 2008 рік на 7338,51 грн.

Тобто фактично позивач порушив вимоги ст.. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», а тому був зобовязаний перейти на загальну систему оподаткування починаючи з наступного звітного періоду та подати до ДПІ в Семенівському районі податкову декларацію за попередній звітний період.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно п. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів) податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

Хоча ст.. 6 Указу і звільняє фізичних осіб підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування від сплати податку на додану вартість, однак позивач порушуючи вимоги ст.. 1 Указу щодо граничної межі сукупного річного доходу від здійснення підприємницької діяльності, повинен був перейти на загальну систему оподаткування і автоматично відповідно до вимог п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» зареєструватися як платник ПДВ станом на 01.01.2009 року, та здійснювати відповідні перерахування зазначеного податку. ФОП ОСОБА_1 отримав свідоцтво платника ПДВ тільки 17.07.2009 року.

Згідно п. 10.2 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість» особа, яка згідно з вимогами пункту 2.2 статті 2 цього Закону мала зареєструватися платником податку, але не здійснила таку реєстрацію, несе обов'язки з нарахування та сплати цього податку, а також відповідальність за його ненарахування або несплату на рівні особи, зареєстрованої як платник податку, без права виписки податкової накладної та нарахування податкового кредиту.

Тобто позивач, навіть не здійснивши, реєстрацію як платник податку на додану вартість несе всі негативні для нього наслідки у разі несплати такого податку та неподання податкових декларацій, визначених чинним податковим законодавством, зокрема застосування до нього штрафних санкцій за неподатну податкових декларацій.

Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем було порушено вимоги п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», був зобовязаний перейти на загальну систему оподаткування, отримати свідоцтво платника податку на додану вартість, подавати до ДПІ в Семенівському районі податкові декларації та здійснювати сплату такого податку до бюджету, тобто відповідач при донарахуванні позивачу податку на додану вартість та нарахуванні штрафних санкцій діяв правомірно, а тому податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі та в межах чинного законодавства. За наведених обставин позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя підпис ОСОБА_2