Справа № 825/3135/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Чернігів Справа № 825/3135/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Зубенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Талалаївського районного суду Чернігівської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання в.о. голови Талалаївського районного суду скасувати наказ № 27.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.05.2014 він звернувся з заявою до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції про звільнення з роботи. ІНФОРМАЦІЯ_1 припинились його трудові відносини, оскільки позивачу виповнилось 65 років. У зв'язку з бездіяльністю Державної судової адміністрація України в Чернігівській області тільки 16.07.2015 Постановою Верховної Ради України № 636-VIII він був звільнений з посади судді Талалаївського районного суду Чернігівської області відповідно п. 9 ст. 126 Конституції України. 11.08.2015 наказом № 27 в.о. голови Талалаївського районного суду Чернігівської області Тіщенко Л.В., звільнено суддю Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 з посади судді згідно поданої заяви про відставку та її задоволення Верховною Радою України. Вважає, зазначене вище рішення в.о. голови суду Тіщенко Л.В протиправним, оскільки ним були порушені вимоги ст. 126 Конституції України, тобто підстави звільнення судді на отримання статусу "суддя у відставці", як за новою редакцією Закону України, так і старою "Про судоустрій і статус суддів", чим звужено його існуючі права і свободи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що розділом X «Статус судді у відставці» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено виплата грошової допомоги у розмірі десяти місячних посадових окладів при звільненні судді. Крім того, ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, що містила дану норму, скасована Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014.

Представник Талалаївського районного суду Чернігівської області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та заперечення, в яких зазначив, що оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 є таким, що відповідає вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки видавався на підставі чинної Постанови Верховної Ради України і при його винесенні судом чітко дотримано всі положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які регламентують звільнення судді із займаної посади.

Заслухавши пояснення позивача, представника ТУ ДСА України у Чернігівській області, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 30.05.2014 звернувся з заявою до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції, в якій просив звільнити його з посади судді Талалаївського районного суду Чернігівської області у відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України (а. с. 8, 9).

Постановою Верховної ради України № 636-VIII від 16.07.2015 позивача звільнено з посади судді Талалаївського районного суду Чернігівської області (а. с. 27-30).

Наказом № 27 від 11.08.2015 «Про звільнення судді ОСОБА_1» звільнено суддю Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 з посади судді з 11.08.2015 в зв'язку з поданням ним заяви про відставку та її задоволенням Верховною Радою України відповідно до постанови «Про звільнення суддів» від 16.07.2015 № 636-VIII (а. с. 26).

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

При цьому, звільнення судді відбувається за наявності відповідного стажу роботи, який визначено в ч. 1 ст. 109 Закону України №2453 «Про судоустрій і статус суддів», а також подання суддею заяви, яка є підтвердженням справжнього і вільного (без стороннього впливу чи примусу) волевиявлення судді на реалізацію ним права на відставку.

Згідно з ст. 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на день винесення оскаржуваного наказу) суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Статтею 120 зазначеного Закону передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається, зокрема ст. 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Регламентом Верховної Ради України, якими передбачено, що питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Позивач Постановою Верховної Ради України № 636-VIII від 16.07.2015 «Про звільнення суддів» був звільнений з посади судді Талалаївського районного суду Чернігівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Копія даної постанови надійшла до Талалаївського районного суду 04.08.2015, що підтверджується копією супровідного листа ТУ ДСА у Чернігівській області (а. с. 50). Оскільки ОСОБА_1 в той час перебував у черговій відпустці згідно наказу № 18 від 07.07.2015 до 10.08.2015 (а.с. 51), то після його виходу 11.08.2015 і було видано наказ № 27 «Про звільнення судді ОСОБА_1» у відповідності до вимог діючого на момент винесення наказу Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв'язку з поданням ним заяви про відставку та її задоволенням Верховною Радою України.

Доводи позивача про необхідність зазначення в наказі, як підставу його звільнення, - досягнення граничного віку перебування на державній службі, вірно не були взяті до уваги відповідачем при винесенні наказу про звільнення, оскільки оскаржуваний наказ № 27 від 11.08.2015 виносився на підставі постанови Верховної Ради України від 16.07.2015, відповідно до якої позивач звільнений Верховною Радою України на підставі поданої ним заяви про відставку у відповідності до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, а не у зв'язку із досягненням ним граничного віку перебування на державній службі у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 є таким, що відповідає вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки видавався на підставі чинної Постанови Верховної Ради України і при його винесенні судом дотримано всі положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які регламентують звільнення судді із займаної посади.

Талалаївський районний суд не мав права вільно трактувати Постанову Верховної Ради України і звільняти позивача на підставі п. 3 ст. 30 Закону України «Про державну службу», яка регламентує підстави припинення державної служби на підставі досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби, встановленого статтею 23 цього Закону, а саме - 65 років.

За приписами ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, що діяла на момент подачі заяви ОСОБА_1 про відставку) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Однак, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких стаття 136 була виключена.

Таким чином, на момент прийняття Верховною Радою України постанови № 636-VIII від 16.07.2015 «Про звільнення суддів» на законодавчому рівні не передбачалася виплата суддям вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Твердження позивача про те, що відповідачі повинні керуватися законодавством, яке діяло на момент подання позивачем заяви про відставку є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади шляхом прийняття рішення про його звільнення органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною 5 статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років. Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років.

Отже, підставою для нарахування та виплати судді вихідної допомоги був вихід судді у відставку, а не факт подання заяви про відставку до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції.

Враховуючи, що рішення про відставку ОСОБА_1 було прийнято постановою Верховної Ради України № 636-VIII від 16.07.2015 «Про звільнення суддів», а стаття 136 Закону «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент прийняття постанови про звільнення була виключена відповідно до положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», правові підстави для нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги відсутні.

Крім того, Конституційний Суд України у своїх рішеннях №10-рп/2013 від 19.11.2013 та №1-2/2013 від 03.06.2013 не відносить вихідну допомогу до конституційних гарантій незалежності судді, а її невиплату до звуження конституційних прав судді.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для скасування оспорюваного наказу № 27 від 11.08.2015 «Про звільнення судді ОСОБА_1» Талалаївського районного суду Чернігівської області відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 122, 122-1, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя підпис Д.В. Лобан

З оригіналом згідно

Суддя Д.В. Лобан