Справа № 2-а-71/10
Суддя: Іващенко А. І.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року м. Н-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді - Іващенка А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Новгород-Сіверський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському Чернігівської області районі про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,

Позивач звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є дитиною війни і має право на пільги, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни, статтею 6 якого передбачено, що їй повинна виплачуватись соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Вказує, що у 2006 -2007 році їй така допомога не виплачувалась. Вважає, що Управління Пенсійного фонду України в Новгород- Сіверському районі грубо порушує її права, надані та гарантовані їй Конституцією України та чинним законодавством про пенсійне забезпечення.

Зазначає, що законами України „Про державний бюджет України на 2006 рік і Діро державшій бюджет України на 2007 рік було зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України змінено редакцію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Однак рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 «Про державний бюджет України на 2007 рік» та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 «Про державний бюджет України на 2008 рік» ці норми були визнані неконституційними.

На підставі викладеного просить визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області протиправними у тому, що їй у 2006 році не нараховувалась і не виплачувалась щомісячна державна соціальна допомога як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а з січня 2008 року і по цей час нараховується у неповному обсязі лише 10 відсотків, всупереч 30% встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Новгород- Сіверському районі Чернігівської області нарахувати і виплатити на її користь недоплачену йому як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 рік у сумі 1 290,60 грн., за 2007 рік -у сумі - 1 442,70 грн., за 2008 рік у сумі - 1 223,40 грн., за 2009 рік у сумі 1 317,20 грн., що разом складає 5273,90 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позов підтримує .

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позов, в якому зазначає, що просить суд розглядати справу без участі представника Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області в порядку письмового провадження, та в огрунтування своїх заперечень зазначає, що позивач знаходиться на обліку в Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі та з 01.01.2008 р. отримує надбавку, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року.

Зазначає, що статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, законами України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та «Про державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 було визнано таким, що не

відповідає Конституції положення п. 12 ст. 71 "Про державний бюджет України на 2007 рік", яким було припинено на 2007 рік дію ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". Проте, законодавчо не встановлено розрахункова величина для даного підвищення, адже розмір мінімальної пенсії за віком встановлено лише ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Для визначення розміру підвищення "дітям війни" неможливо застосувати розмір мінімальної пенсії за віком. Вказує, що ст. 7 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, а тому Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі вважає, що діяло в межах законодавства. Тому відсутні підстави щодо зобов'язання виплатити додаткову пенсію як "дитині війни" за 2006 - 2007 роки.

Крім того, 28.12.2007 р. було прийнято Закон України "Про Державшій бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України1', яким внесено зміни до ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", згідно з якими дітям війни до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників

ВСТАНОВИВ:

війни. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.08 № 10-рп/2008 зазначену норму визнано неконституційною. Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.08 № 530 встановлено підвищення

дітям війни на 10% .

Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України

та встановлений терміном 1 рік з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущеиня строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін. На підставі вищенаведеного просить відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи, що сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі, суд, відповідно до ч. З ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження на основі наявних в справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Суд вважає, що даний спір за участю Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області є публічно-правовим і його вирішення згідно п.1 ч.І ст.17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України, оскільки Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області як субєкт владних повноважень (п.7 ч.І ст.З КАС України) реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції щодо соціального захисту громадян.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність порушення прав позивача з боку відповідача щодо виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, суд керується наступним.

Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначаються Законом України Про соціальний захист дітей війни.

У відповідності до ст. 1 цього Закону дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

В судовому засіданні встановлено, що позивач народилася 01.01.1937 р., що підтверджується копією паспорта (а.с. 6). є дитиною війни і має право на пільги, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни".

Встановлено, що позивач знаходиться на обліку Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-

Сіверському районі Чернігівської області та отримує надбавку, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, зазначені обставини визнаються відповідачем.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни" від 28.12.2007 року внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, згідно з якими дітям війни до пенсії, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного суду Украйні від 22.05.2008 р. по справі № 10-рп/2008 зазначену норму закону визнано неконституційною.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону України Про Конституційний Суд України якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чиншам і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.08 № 530 дітям війни встановлено підвищення до пенсії з

22.05.2008р .в сумі 48,10 грн.. з 01.07.2008 року - 48. 20 гри. та з 01.10.2008 року - 49, 80 гри., які виплачувались позивачу.

Зазначено« постановою встановлено конкретні розміри щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни в твердій грошовій сумі, що суперечить Закону України Про соціальний захист дітей війни.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права та свободи людини і громадянина (п. 1) та основи соціального захисту (п.6).

У відповідності до ст. - 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при

визначенні розміру щорічної соціальної допомоги дітям війни слід застосовувати ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни згідно якої під час визначення розміру допомоги за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком, а не постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.08 № 530. яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. При цьому, розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами,

передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки іншого нормативно-правового акта, який би визначав розмір мінімальної пенсії за віком, немає.

З огляду на викладене суд не бере до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове, державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання допомоги.

Суд вважає, що дії відповідача щодо нарахування позивачу щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, починаючи з 20 січня 2009 року по грудень 2009 року включно у розмірі, меншому ніж встановлено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни є протиправними.

Таким чином, суд вважає, що з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень слід визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування в повному обсязі та виплати грошової допомоги дітям війни позивачу за період з 09.02.2009 р. по грудень 2009 р. включно та слід зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни, починаючи з 09 лютого 2009 р. по грудень 2009 р. включно відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Нарахування суми допомоги, яка повинна бути виплачена позивачу, не відноситься до компетенції суду, тому вимоги позивача про стягнення конкретних сум не підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги про зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену йому як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з січня 2006 року по 09.02.2009 року, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Згідно з ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Відповідач наполягає на застосування наслідків пов'язаних із пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст. 100 КАС України.

Судом встановлено, що позивач, перебуваючи на обліку у відповідача, в тому числі в період з січня 2006 р. по грудень 2006 р. включно, не отримував щомісячну державну соціальну допомогу як дитина війни, а з 01.01.2007 р. по 09.02.2009 р. отримував в меншому розмірі, однак звернувся з даним позовом до суду лише 09.02.2010 р.

Суд вважає, що позивач повинен був своєчасно дізнатись про наявність в нього права на отримання щорічної державної соціальної допомоги як дитини війни, оскільки як закони України, так і рішення Конституційного Суду України належним чином були надруковані у відповідних засобах масової інформації, а про порушення свого права на отримання щорічної державної соціальної допомоги повинен був дізнатись після першої її невиплати.

Враховуючи те, що позивач пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права, не надав суду доказів про наявність поважних причин пропуску цього строку, які б позбавляли його можливості предявити позов до суду, суд відмовляє позивачу у поновленні такого строку. Беручи до уваги, що на цьому наполягає відповідач, суд відмовляє в позові про нарахування недоплаченої щомісячної державної допомоги за період з січня 2006 р. по 09.02.2009 р у звязку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду та відсутністю поважних підстав для його поновлення.

Суд також звільняє Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області від сплати судового збору згідно з п. 34 ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» і відносить витрати по судовому збору за рахунок держави.

На підставі викладеного та ст. 19 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішення Конституційного Суду України від 22.05.08 р. № 10-рп, керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 11, 71, 86, 99, 100, 158-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі

Чернігівської області щодо не нарахування в повному обсязі та виплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, починаючи з 09 лютого 2009 р. по грудень 2009 р. включно відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, починаючи з 07 лютого 2009 р. по грудень 2009 р. включно відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новгород- Сіверський районний суд Чернігівської області суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом

десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі та наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Головуючий Іващенко А.І.