Справа № 755/29289/14-а
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Батченко Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування постанов державного виконавця та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві із закінчення виконавчих проваджень № 43731752 та № 43731633 з виконання виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року № 755/3241/14-а; скасувати постанови відповідача від 15.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 43731752 та від 16.10.2014 р. про закінчення виконавчого провадження № 43731633 по виконанню зазначених виконавчих листів та зобов`язати відповідача здійснити повне фактичне виконання судового рішення за виконавчими листами.
Вимоги заяви мотивує тим, що у матеріалах справи Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3241/14-а наявна довідка Київського міського військового комісаріату від 15.01.2014 року, відповідно до якої розмір його грошового забезпечення для обчислення пенсії становить 2 858 грн., проте за довідкою відповідача від 09.10.2014 року зазначено лише 2 813,35 грн.
Крім того, у виконавчих листах Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року № 755/3241/14-а зазначено про розмір його надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 15 % посадового окладу, що становить 127,10 грн., а в довідці відповідача від 09.10.2014 року вказано лише що ця надбавка становить 15 % посадового окладу, але не вказано її розмір.
З постанови відповідача від 15.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження вбачається, що йому проведено перерахунок пенсії в порядку, встановленому рішенням суду за період з 01.08.2014 р. в сумі 4 181,91 грн. Разом з тим, в судовому засіданні при розгляді справи № 755/3241/14-а досліджувалися докази і було з`ясовано, що встановлена йому постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2007 р. по справі № 2-а-56/2007 надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 15% посадового окладу відповідачем за період з 01.01.2008 р. по 30.04.2012 р. взагалі не виплачувалася, а з 01.05.2012 року ця надбавка почалася виплачуватись не в розмірі 15%, а 10 % посадового окладу.
Отже, заборгованість по пенсії за період з 01.01.2008 р. по 31.07.2014 р. становить 7 710,82 грн.
Також неправомірними є посилання відповідача в постанові від 16.10.2014 року на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2014 р. по справі № 755/3241/14-а про зміну способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця ухвала суду на момент винесення оскаржуваної постанови і на теперішній час не набрала законної сили, так як відкрите апеляційне провадження.
В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про причини неявки представника відповідача суд повідомлено не було.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. При цьому зміст ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судове рішення, яке набрало законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.
Статтею 1 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Виходячи із засад адміністративного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.
Як убачається із матеріалів справи, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2014 року, ухваленою у справі № 755/3241/14-а, було задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа Київський міський військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Вищевказаною постановою суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в розмірі 15% посадового окладу з 01 січня 2008 року, що становить 127,10 грн. Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 частини недоотриманої пенсії з 01 січня 2008 року, з урахуванням фактично здійснених позивачу виплат (а.с. 9 - 10 зв.).
На виконання зазначеної постанови суду від 19.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва 13.06.2014 року було видано відповідно два виконавчі листи № 755/3241/14-а, які знаходилися на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
За викладених обставин, беручи до уваги зміст виконавчого документа, у якому зазначено про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії з вказанням дати перерахунку та розміру грошової суми надбавки до пенсії, що являється її складовою частиною, при цьому загального розміру пенсії, яка підлягає до виплати, не зазначено і фіксована сума до перерахування не визначена, суд вважає, що неправомірних дій щодо винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2014 року не вбачається, оскільки спірна постанова приймалася за повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про проведення перерахунку пенсії позивача за рішенням суду на яке законом покладено відповідальність щодо перерахунку пенсії. Державний виконавець не наділений повноваженнями перевіряти правильність обрахування пенсії, її складових, розміру та підстав щодо таких обчислень.
Отже, суд не вбачає неправомірних дій відповідача в частині вимог щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та не може прийняти до уваги нараховані позивачем заборгованість по пенсії та її розмір, а також посилання на наявну у адміністративній справі за його позовом довідку, оскільки державний виконавець здійснює виконавчі дії за змістом виконавчих документів і при цьому не з`ясовує підстави, що слугували винесенню судом рішення.
Старшим державним виконавцем відділу примусового викання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві 16.10.2014 року також була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП № 43731633) в ході виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3241/14-а виданого 13.06.2014 року про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 частини недоотриманої пенсії з 01 січня 2008 року з урахуванням фактично здійснених позивачу виплат (а.с. 5).
Вказана постанова була винесена на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2014 року по справі № 755/3241/14-а якою було змінено спосіб і порядок виконання рішення суду шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованості по пенсії в сумі 4 181,91 грн.
Разом з тим позивачем суду надана ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 року якою скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2014 року.
З урахуванням викладеного постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.10.2014 р. винесена у виконавчому провадженні № 43731633 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає скасуванню, оскільки рішення суду про зобов`язання Головне управління ПФУ в м. Києві здійснити позивачу виплату частини недоотриманої пенсії з 01.01.2008 р. з урахуванням фактично здійснених виплат не виконане.
В частині вимог про зобов`язання відповідача здійснити повне фактичне виконання судового рішення слід зазначити наступне.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
Отже, вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити повне фактичне проведення виконавчих дій, з огляду на вищезазначене, задоволенню не підлягають, скільки обов`язок виконання рішення суду на державного виконавця покладено законом, крім того, за результатами розгляду справи рішення суду має бути наслідком чинного правового регулювання спірних правовідносин.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
В порядку ст. 94 КАС України з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь позивача підлягає відшкодуванню сплачені останнім судові витрати по сплаті судового збору в сумі 73,08 грн., що підтверджується квитанцією про їх оплату.
Керуючись ст. ст. 1, 2, 11, 21, 47, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1, 2, 3, 4, 11, 14, 94, 122, 159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування постанов державного виконавця та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві при виконанні виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3241/14-а від 13.06.2014 року.
Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.10.2014 року (ВП № 43731633) за виконавчим листом № 755/3241/14-а виданим 13.06.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва скасувати.
В решті заявлених вимог відмовити.
Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя