Справа № 22а-10270/11
Суддя: Обідіна О. І.
Дата ухвалення: 2011-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів : Карнауха П.М., Панченка О.О.

Розглянула у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці про визнання дій незаконними та про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірною відмову та зобовязано відповідача провести позивачу з 1 січня 2005 року перерахунок її щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеної до категорії З, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ч.І ст. 51 та ч.З ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з підвищенням розміру вказаної пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного відповідним законом, з виключенням перерахунку з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 1 січня 2005 року щомісячну доплату до пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад 15 років, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, але не вище 75% заробітку, відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених за цей період сум щомісячних доплат за понаднормативний стаж роботи.

З рішенням суду не погодився відповідач, який в апеляційній скарзі просить скасувати дане рішення, оскільки вважає, що воно винесено з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.І ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є громадянкою, яка постійно працювала чи працює, або проживала чи проживає у зонах безумовного та гарантованого добровільного відселення у 1986-87 роках серія Б №141289.

З 27 травня 1998 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорії встановлюються у вигляді додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 53 вказаного закону передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

За змістом ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсйиза шкоду заподіяну здоровю, призначається в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії з 1 січня 2005 року за виключенням періоду з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року відповідно до ст.51 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розмірі мінімальної пенсії за віком встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів також дійшла висновку, що визначений ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум, є відправною величиною від якої проводиться розрахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також суд першої інстанції прийшов обгрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну доплату до пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад 15 років, з 1 січня 2005 року, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, але не вище 75% заробітку, відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.2 ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат.

Вказаний висновок місцевого суду ґрунтується на ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до норм якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

Таким чином перерахунок пенсії позивачу має здійснюватися за кожний повний рік стажу робопз понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Безпідставними вважає колегія суддів посилання апелянта на те, що розмір пенсії позивачу повинен виплачуватись на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2008 року № 530.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому судове рішення є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 183-2 ч. 10, 197, 200, 205, 206, КАС України, Законом України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.