Справа № 826/5322/14
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/58345/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі»

до відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві

про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

22.04.2014р. з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності звернулося державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі Підприємство). Свої вимоги позивач мотивував тим, що за результатами проведеної перевірки Інспекцією державного архітектурного контролю у м. Києві (далі Інспекція) прийнято постанову, якою до позивача застосовано штраф. Посилаючись на протиправність постанови, Підприємство просило задовольнити позов.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 7.05.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014р., позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями, Інспекція звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 10.02.2014р. Інспекцією проведено перевірку дотримання законодавства у сфері містобудування та встановлено, що позивачем здійснюються самовільні будівельні роботи з реконструкції багатоповерхової адміністративної будівлі, яка відноситься до IV категорії складності, після чого винесено припис в адресу Підприємства, яким зупинено виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва по вул. Фрунзе, 85 у Подільському районі м. Києва та надано строк до 10.03.2014р. для усунення виявлених порушень.

01.04.2014р. за наслідками позапланової перевірки Інспекцією було складено акт та протокол, в якому зазначено, що Підприємством не виконано припис Інспекції від 10.02.2104р., а саме на об'єкті будівництва на вул. Фрунзе, 85 у Подільському районі м. Києва, не усунуті допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та продовжуються самовільні будівельні роботи.

10.04.2014р. відповідачем було винесено постанову №128/14, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 12180,00 грн. за правопорушення, передбачене абз.2 п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Спірні правовідносини внормовано положеннями Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Підприємством не виконано вимоги припису щодо отримання належної документації, яка дає право на виконання будівельних робіт, через поважні причини, а саме через необхідність спочатку узгодити внесення відповідних змін до витратної частини фінансового плану Підприємства та отримати відповідні погодження від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Вказані висновки є помилковими, обставини, якими керувались суди попередніх інстанцій, не є підставою для визнання протиправними дій Інспекції для скасування прийнятої постанови, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 10.02.2014р. Інспекцією, як центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, прийнято обов'язковий до виконання припис про зупинення виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва та доведено вказаний припис до відома позивача.

Здійснивши повторну перевірку Інспекцією встановлено, що підприємство, всупереч виданого припису, продовжує самовільні будівельні роботи, що є підставою для застосування санкцій, передбачених статтею 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відтак, при прийнятті постанови про накладення штрафу відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, в межах наданої йому компетенції, не порушуючи при цьому законних прав та інтересів позивача, що унеможливлює задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 222,223,229,230,232,254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7.05.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014р. скасувати.

В задоволенні позову Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз