Справа № 807/836/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/11572/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

25.03.2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до державної інспекції на автомобільному транспорті в якому просила скасувати постанови заступника голови комісії з проведення ліквідації Головавтотрансінспекції № 158481 від 21.11.2012 року та №158483, №158485 від 22.11.2012 року про застосування щодо позивача фінансових санкцій.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що при винесенні оскаржуваних постанов порушено вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, послуг з перевезення пасажирів позивачкою не надавалось, оскільки автотранспортом керує не вона, а син позивачки. Крім того, постанова прийнята з чисельними порушеннями, так як прийнята відносно неї як фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності (а вона такою не являється), відповідачем не повідомлено позивачку про місце і час розгляду справи, чим позбавлено права захисту своїх прав та законних інтересів.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки на автомобільному транспорті, належному на праві приватної власності позивачці, здійснювались пасажирські перевезення без наявності документів, встановлених ст. 39 Закону "Про автомобільний транспорт", то у Головавтотрансінспекції були всі підстави за виявлені порушення застосовувати фінансові санкції у розмірі, встановленому ст. 60 цього Закону, шляхом прийняття трьох постанов про застосування санкцій за кожним виявленим порушенням.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У звязку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 21 листопада 2012 року заступником голови комісії з проведення ліквідації Головавтотрансінспекції прийнято постанову про застосування фінансових санкцій за № 158481, якою застосовано до ОСОБА_1 фінансову санкцію у сумі 1700,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт"(а.с.4). Вказана постанова винесена на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень і вантажів автомобільним транспортом № 029678 від 21.09.2012 року, яким проведено перевірку автомобіля Мерседес Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Капушанській в м. Ужгороді (біля обласної клінічної лікарні), транспортний засіб належить позивачці ОСОБА_1 та керувався ОСОБА_2, під час якої виявлено порушення: перевезення 15 пасажирів за відсутності ліцензійної картки та договору із замовником послуг(а.с.5).

22 листопада 2012 року заступником голови комісії з проведення ліквідації Головавтотрансінспекції прийнято постанову про застосування фінансових санкцій за № 158483, якою застосовано до ОСОБА_1 фінансову санкцію у сумі 1700,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт"(а.с.6). Вказана псотанова винесена на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень і вантажів автомобільним транспортом № 029687 від 28.09.2012 року, яким проведено перевірку автомобіля Мерседес Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Перемоги в м. Ужгороді, транспортний засіб належить позивачці ОСОБА_1 та керувався ОСОБА_2, під час якої виявлено порушення: перевезення 17 пасажирів за відсутності ліцензійної картки та договору із замовником послуг(а.с.7).

Також, прийнято постанову про застосування фінансових санкцій за № 158485, якою застосовано до ОСОБА_1 фінансову санкцію у сумі 1700,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»(а.с.8). Вказана постанова винесена на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень і вантажів автомобільним транспортом № 029828 від 05.10.2012 року, яким проведено перевірку автомобіля Мерседес Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Капушанській в м. Ужгороді (біля обласної клінічної лікарні), транспортний засіб належить позивачці ОСОБА_1 та керувався ОСОБА_2, під час якої виявлено порушення: перевезення пасажирів за відсутності ліцензійної картки та договору із замовником послуг(а.с.9).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт».

Процедуру ж здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення. Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» надано визначення поняттю «нерегулярні пасажирські перевезення» - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до пункту 55 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу. Пунктом 61 цих Правил передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору перевізника із замовником послуг і копію договору обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Пунктом 52 Правил передбачено, що до нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні;одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.

Відповідно до пункту 55, 56 Правил замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу. Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу. Типову форму договору про здійснення нерегулярних перевезень затверджує Мінінфраструктури.

Пунктами 51-56 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту визначено, що нерегулярні перевезення здійснюються на замовлення юридичної або фізичної особи як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом.

У разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється: здійснення перевезень одним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень; організація (зокрема шляхом пропонування фізичним особам проїзду самостійно або за допомогою інших осіб чи засобів масової інформації) та здійснення перевезення за заздалегідь визначеними напрямками, надання послуг з перевезення автобусом за заздалегідь визначеним маршрутом, між визначеними кінцевими пунктами, з установленими часом відправлення, прибуття і вартістю проїзду; встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів; самовільне (не передбачене умовами договору) визначення початкових, проміжних і кінцевих пунктів перевезення; здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням. У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Так, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, наведеними нормами права визначено, які пасажирські перевезення є нерегулярними та які документи повинен мати водій при здійсненні як нерегулярних пасажирських перевезень, так і при здійсненні перевезення пасажирів автобусами для власних потреб. За надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення визначених документів передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Матеріалами справи підтверджується, що на транспортному засобі марки Мерседес-Бенц номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу здійснювались перевезення 21.09.2012 року 15 пасажирів (Акт № 029678 від 21.09.2012 року), 28.09.2012 року 17 пасажирів (Акт № 029687 від 18.09.2012 року) та 05.10.2012 року (Акт № 029828 від 05.10.2012 року).

З вищезазначених актів слідує, що такі перевезення здійснювались ОСОБА_2 на автомобільному транспорті, що належить ОСОБА_1

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідач неодноразово в період з вересня по жовтень 2012 року встановлював факт здійснення автомобілем НОМЕР_3 перевезень пасажирів без оформлення документів, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується складеними актами перевірки.

Відтак, беручи до уваги вищезазначені норми законодавства про автомобільний транспорт, колегія суддів приходить до висновку, що даним транспортним засобом, що належить ОСОБА_1 здійснювались нерегулярні перевезення пасажирів без наявності необхідних для такого виду перевезень документів.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 20-22 даного Порядку виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

З наявних в матеріалах справи копій актів від 21.09.2012 року, 28.09.2012 року та 05.10.2012 року слідує, що водій транспортного засобу відмовився ставити у них свій підпис, що також вказує на відсутність у нього відповідних документів та їх пред'явлення на час проведення відповідної перевірки. Відмова від підпису у визначеному Порядком процедурі було зафіксовано інспекторами.

Крім того, згідно пункту 25, 26 Порядку справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно пункту 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

З наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення слідує, що позивачці направлялися повідомлення про розгляд справ по актам (а.с.35). В зв'язку з неявкою позивачки, у відповідача були наявні підстави для розгляду справи та прийняття оскаржених постанов за відсутності позивачки.

При цьому, колегія суддів не приймає доводів апелянта про неможливість застосування до неї фінансових санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки вона не є суб'єктом господарювання виходячи з наступного.

За приписами статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З матеріалів справи слідує, що позивач не заперечує того факту, що вищезгаданий автомобіль належить саме їй, а на момент здійснення перевірки водієм транспортного засобу був її син. Водночас, з матеріалів справи слідує, що до суду позивач звернулась як фізична особа підприємець, тобто як субєкт господарювання, а не як фізична особа.

Частина 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

На переконання колегії суддів, застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт було правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1

Не спростовують висновків суду першої інстанції покликання апелянта на те, що основний вид діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД зазначено «Роздрібна торгівля з лотків та на ринках», оскільки такий факт не позбавляє позивача можливості здійснювати нерегулярні перевезення пасажирів поза межами зазначеного виду діяльності, що і було встановлено відповідачем.

Крім того, є безпідставними покликання позивача на той факт що вона припинила здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно даних ДП "Інформаційно ресурсний центр" ОСОБА_1 станом на час виникнення спірних правовідносин здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець, державна реєстрації припинення підприємницької діяльності зареєстрована 29.03.2013 року, тобто, подальше припинення підприємницької діяльності в 2013 році не має відношення до правовідносин, що виникли раніше в 2012 році(а.с.36).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у справі та наявних в матеріалах справи документів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки факт порушення позивачем вимог ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в межах наданої йому компетенції, за наслідками перевірки правильності здійснення пасажирських перевезень правомірно застосовано до позивача фінансові санкції, що відповідають вимогам статтею 39, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку № 1567 .

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року у справі № 807/836/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України напротязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

ОСОБА_3