Справа № 338/1056/15-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 р. Справа № 876/8660/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2015 року у справі №338/1056/15-а за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.07.2015р. ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (далі - ОСОБА_2), просив визнати неправомірною відмову ОСОБА_2 в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення стажу, зобовязати ОСОБА_2 зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) періоди роботи з 06.08.1979р. по 22.11.1979р., з 01.03.1980р. по 04.10.1982р., з 19.02.1985р. по 02.03.1987р., з 20.03.1987р. по 13.01.1992р., з 13.06.1995р. по 20.12.2001р. як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зобовязати ОСОБА_2 зробити перерахунок та виплатити пенсію позивачу з врахуванням пільгового стажу з 15.02.2015р.

ОСОБА_5 Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2015р. позов задоволено частково: визнано протиправними дії ОСОБА_2 щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_3 з зарахуванням до трудового стажу періодів його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 06 серпня 1979 року по 22 листопада 1979 року, з 01 березня 1980 року по 04 жовтня 1982 року, з 19 лютого 1985 року по 02 березня 1987 року, з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців; зобовязано ОСОБА_2 зарахувати до трудового стажу ОСОБА_3 періоди його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 06 серпня 1979 року по 22 листопада 1979 року, з 01 березня 1980 року по 04 жовтня 1982 року, з 19 лютого 1985 року по 02 березня 1987 року, з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців, і здійснити перерахунок призначеної пенсії з 02 березня 2015 року; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2015р. та винести нову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу, оскільки він не уклав договір про роботу на Крайній Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а працював вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. Після 01.01.1991р. пільги при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не передбачені. Жодного разу з часу призначення пенсії 02.03.2015р. позивач не звертався про перерахунок такої та пільгове обчислення трудового стажу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області та з 02.03.2015р. отримує пенсію за віком.

02.06.2015р. позивачем подано заяву в ОСОБА_2 щодо перерахунку стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в півтора кратному розмірі (один рік роботи за один рік і шість місяців).

ОСОБА_2 від 11.06.2015р. №3089/03 відмовлено у здійсненні такого перерахунку, оскільки письмові трудові договори за період роботи в районах крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі позивачем не надавались (а.с.12)

Вважаючи дії ОСОБА_2 щодо відмови зарахувати рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців неправомірними та необґрунтованими, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови ОСОБА_5 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше 5-років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих місцевостях.

Відповідно до п.3 ОСОБА_5 Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців запроваджено з 01.03.1960р.

Указом Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 вищезгаданого Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР з п'яти до трьох років.

Відповідно до ч.1 п.5 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Згідно з ч.3 п.5 Розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Обов'язку щодо укладення трудового договору в письмовій формі жодний з вищевказаних нормативно-правових документів не передбачав.

В підпункті 3 пункті 6 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі, від 06.05.1981р. зазначено, що робітникам експедицій, круглорічних партій, нафтових розвідок, відділів, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі надаються пільги, передбачені Указами від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року.

Гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення, передбачені Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року.

Відповідно до ст.4 Тимчасової Угоди при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до 01 січня 1991 року на підставі статті 1 даної Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Питання врахування періодів роботи для стажу при призначенні пенсій в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР, а згодом Російської Федерації після 01.01.1991р. на території України регулюються нормами міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, а саме: частиною 2 статті 6 «Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, де зазначено наступне: « 2.Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових, умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди»; абзацами 2 та 3 статті 6 «Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн», від 14.01.1993р., де зазначено наступне: «Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність».

З вище наведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно законодавства держави, на території якої відбувалась трудова діяльність і стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Тобто, якщо якийсь період роботи особи на території РФ згідно законодавства цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї особи і в Україні.

Відповідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ОСОБА_5 Кабінет Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_3 позивач з 06 серпня 1979 року по 22 листопада 1979 року працював теслярем в Нижньовартівському управлінні механізованих робіт (Ханти-Мансійський автономний округ); з 01 березня 1980 року по 04 жовтня 1982 року - вахтово-експедиційним методом вантажником в МБВТОіКО ВО «Юганськнафтогаз» (місцезнаходження с. Мамонтово Нєфтєюганського району Ханти-Мансійського автономного округу); з 19 лютого 1985 року по 02 березня 1985 року помічником бурильника в Івано-Франківському УБР вахтово-експедиційним методом в Ханти-Мансійському автономному окрузі; з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року - вахтовим методом помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ в Муравленківському УБР ВО «Ноябрьскнафтогаз», яке згодом було реорганізоване в Муравленківську експедицію глибокого експлуатаційного буріння Холмогорського УБР (Ямало-Ненецький автономний округ); з 12 червня 1995 року по 20 грудня 2001 року помічником бурильника 4-го розряду з буріння свердловин нафти і газу у акціонерному товаристві закритого типу «Ентопрес» м.Ноябрськ, Тюменська область (а.с.8-11).

Відповідно до Довідки №10-751 від 11.06.2014р. ОСОБА_3 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт помічником бурильника з 19.02.1985р. по 02.03.1987р. вахтово-екпедиціним методом в Західному Сибіру, з них: з 19.02.1985р. по 30.04.1985р. в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійській автономний округ Тюменської області), з 01.05.1985р. по 02.03.1987р. в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), з режимом роботи 15 робочих днів в МПКП та РКП в місяць по 12 год. за добу +К1, К2 (дні перельоту літаком на роботу і назад на відпочинок) і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання з відпрацюванням місячної норми робочого часу. За час роботи позивачем відпрацьовувалась місячна норма робочого часу. Згідно Указу Президії верховної ОСОБА_5 СРСР від 10.02.1960р. до заробітної плати ОСОБА_3 виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалась додаткова відпустка в кількості 18 днів за роботу в РКП (а.с.13).

Згідно з Довідкою від 04.06.2013р. №18/10904, виданої ВАТ «Газпромнафта-ННГ» ОСОБА_3 працював повний робочий день вахтовим методом в Муравленківському управлінні бурових робіт з 20.03.1987р. по 13.01.1992р. помічником бурильника (а.с.22).

Довідкою ВАТ «Росьнєфть» від 30.06.2008р. №01/П-21-в-88 підтверджено, що позивач з 29.02.1980р. по 02.10.1982р. працював вахтово-експедиційним методом в Мамонтовській базі виробничо-технічного обслуговування і комплектації обладнання ВО «Юганскнефтегаз» з місцезнаходженням в п.Мамонтово Нефтеюганського району (а.с.29).

Відповідно до Довідки від 19.02.2003р. №01-16/37 ОСОБА_3 з 20.03.19887р. до 13.01.1992р. працював вахтово-експедиційним методом в районі Крайньої Півночі, помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ 4 розряду, повний робочий день (а.с.30).

Згідно з постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 10.11.1967р. №1029 Ямало-Ненецький віднесено до районів Крайньої Півночі, Ханти-Мансійський автономний округ місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідача необхідно зобовязати зарахувати в пільговому обчисленні, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 06 серпня 1979 року по 22 листопада 1979 року, з 01 березня 1980 року по 04 жовтня 1982 року, з 19 лютого 1985 року по 02 березня 1987 року, з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців, та зобовязати зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу з 02 березня 2015 року і, з врахуванням позиції ВСУ, викладеної у постанові від 11.12.2012р. (справа №21-393а12), виплати перерахованої позивачу пенсії слід здійснювати і надалі.

Оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2015 року у справі №338/1056/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали виготовлено 27.10.2015р.