Справа № 2-а-304/10
Суддя: Дубина Л. А.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-а-304/2010
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2010 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубина Л.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

у с т а н о в и в

У грудні 2009 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача здійснити їй щомісячну виплату соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як «Дитині війни», зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2007-2009 роки в сумі 3358 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 по 31.12.2008 р. має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч Рішенням Конституційного Суду України, якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 і 2008 роки», в тому числі й щодо зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

У 2009 році відповідач здійснював доплату до пенсії підвищення виходячи з розміру 10% прожиткового мінімуму.

Позивачка просив суд розглядати справу у її відсутність в порядку письмового провадження.

Представник відповідача просив суд розглядати справу у її відсутність в порядку письмового провадження, у письмових запереченнях виклав підстави своїх заперечень, просить суд у задоволенні позову відмовити.

На підставі ч.3 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Судом установлено, що позивач має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням № 529750.

Враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивач просить суд зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату належних платежів за період 2007-2009 років.

Разом з тим, згідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Позивачка звернулася до суду у грудні 2009 з вимогами про здійснення нарахувань та виплати щомісячної грошової допомоги Дітям війни за період 2007 з пропуском установленого законом строку на звернення з даним позовом до суду.

Позивач просить суд поновити пропущений строк позовної давності, однак суд не вбачає підстав для його поновлення.

Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 було опубліковано в „Офіційний вісник України 27.07.2007 року і саме з цієї дати позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав та мав можливість звернутися до суду з адміністративним позовом.

Отже, позовні вимоги за період 2007 задоволенню не підлягають за пропуском строку позовної давності.

Щодо вимог про нарахування і виплати щомісячної допомоги за 2008 рік, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 2 п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Відповідно до ч.4 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи держана соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підстави для підвищення пенсії за період з січня по 22.05.2008 були відсутні, оскільки позивачу пенсія виплачувалася у збільшеному розмірі у січні-березні 2008 на 48 грн., щомісяця, а в квітні на 48,10 грн., тому позовні вимоги за цей період не підлягають задоволенню.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008р., у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Таким чином, було відновлено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни"

Ст. 58 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачає, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному у розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону, починаючи з 22.05.2008 по 31.12.2008.

Щодо позовних вимог за 2009 рік, то суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 8 КАСУ звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачки, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено на УПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя, за місцем проживання позивача.

Ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Але норма передбачає встановлення в абсолютних умовах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом країни «Про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, згідно ст.147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів до Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, рішення Конституційного Суду України має перспективну дію. Відповідно до вимог, викладених у листі Вищого Адміністративного Суду України за №1128/13/13/09 від 14.08.2009р., щодо дії правових актів у часі, положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» поновили свою дію з 22.05.2008р. Отже, з цієї дати особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на 30 %; мінімальної пенсії за віком або щомісячного грошового довічного утримання чи державної допомоги, що виплачується замість пенсії. Тому, рішення Конституційного Суду України за 2008р., розповсюджується у часі і на 2009р.

З огляду на викладене безпідставними є посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530 « Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», згідно якої підвищення до пенсії встановлюється у розмірі 49,80 грн.

З наведеного випливає, що відповідач у 2009 мав здійснювати нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008 р. та 2009 рік є законними та обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 64, 124, 147, 152 Конституції України, ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за №6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008, ст.ст. 3,6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 22.05.2008р. по 31.12.2008 р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та з 01.01.2009р. по 31.12.2009 р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплати підвищення пенсії ОСОБА_1, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період часу з 22.05.2008р. по 31.12.2008 р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та з 01 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня оголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя: