Справа № 2а-1677/10/0970
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2010-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2010 р. Справа № 2a-1677/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

при секретарі Бітківській Г.П.

за участю представників сторін:

від позивача- Кобильчак Н.В.,

від відповідачів- Ковтун Н.О., ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3, вул. Довга, 26/24, м. Івано-Франківськ, 76019

до відповідача: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76000, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області, вул. Дністровська, 14, м. Івано-Франківськ, 76000

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення надміру сплачених коштів в сумі 870,02 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення надміру сплачених коштів в сумі 870,02 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, суду пояснила, що у 2008 році вона вступила на оплатне навчання до вищого навчального закладу, де навчається без відриву від виробництва. Відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» вона має право на податковий кредит. З метою реалізації даного права за наслідками звітного податкового року 30 березня 2009 року позивачем до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську була подана річна податкова декларація про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2008 року, а також всі необхідні документи, що підтверджують витрати у сумі 2900 грн., які дозволено включити до складу податкового кредиту, і лист з обґрунтуванням поданого розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню в зв'язку з нарахуванням податкового кредиту.

Позивачем була заявлена до повернення сума податку з доходів фізичних осіб у розмірі 435,01 грн., виходячи із наступного: згідно з довідкою (додаток №3 до Інструкції про прибутковий податок з громадян) розмір нарахованої заробітної плати позивача за 2008 рік становив 36238,29 грн. Із заробітної плати утримано внески до Пенсійного фонду України та до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на загальну суму 2205,47 грн. Розмір річного загального річного оподатковуваного доходу склав 34032,82 грн. (36238,29 грн. - 2205.47 грн.). Сума нарахованого податку з доходів фізичних осіб склала 5104,93 грн. (34032.82 грн. х 15%) та перерахована до відповідних бюджетів. Зазначила що згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та підпункту 3.1.2 ст. 3 згаданого Закону позивачу мали нарахувати та повернути різницю між сплаченою сумою податку 5104.93 грн. та сумою податку, зменшеного на розмір податкового кредиту 4669,92 грн. (36238.29 грн. -2205,47 грн. - 2900 грн.) х 15%). Ця різниця складає 435,01 грн. Зазначила, що їй не було повернуто суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб про що ДПІ у м. Івано-Франківську повідомила позивача листом від 12.05.2009р. №12891 /10/17-125/334в. Вважає бездіяльність ДПІ у м. Івано-Франківську в зв'язку з неповерненням надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб протиправною та такою, що порушує її право на податковий кредит та, як наслідок на отримання передбачених законодавством грошових коштів. Також зазначила, що затримка повернення суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування позивачем права на податковий кредит на датку подання позовної заяви становить понад 91 календарний день. Сума штрафу, яка має бути сплачена на користь позивача становить 100 відсотків від суми надміру сплаченого податку, внаслідок застосування права на податковий кредит, а саме 435,01 грн. Просила позов задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважали їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування свого заперечення пояснили, що позивачем 30.03.2009 року подано до ДПІ в м. Івано-Франківську декларацію про доходи за 2008 рік, якою задекларована сума загального річного доходу, нарахованого за 2008 рік у вигляді заробітної плати складає 36238,29 грн. відповідно до поданого до декларації Розрахунку у п.1 розділу 1 позивачем визначена сума загального річного доходу, нарахованого їй за 2008 рік у вигляді заробітної плати зменшена на суму відрахувань до Пенсійного Фонду України та внесків до Фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування 34032,82 грн., сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту за даними позивача становить 435 грн. зазначили, що відповідно до пп.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" відповідачем - ДПІ в м. Івано-Франківськ проведено перевірку документів стосовно правильності нарахування до повернення надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб і встановлено, що згідно довідки, виданої позивачу нараховано сукупний дохід в сумі 36238,29 грн., а тому визначено загальний річний дохід за 2008 рік зменшений на суму податкового кредиту (1933,33 грн.) становить 34304,96 грн, а не 34032,82 грн., а тому сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку у звязку з нарахуванням податкового кредиту відсутня.

Посилалися на п.1.2 ст.1 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб", де зазначено, що дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником у власність або нарахованих на його користь, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. Стаття 4 Закону застосовує термін „загальний річний оподатковуваний дохід", який складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року. До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору. Таким чином, законодавець передбачає нараховані доходи, а не виплачені. Позивачем в порушення даної норми зазначено виплачений, а не нарахований дохід.

Пунктом 1.16 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» зазначено, що податковий кредит - сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом». Водночас, Законом встановлено обмеження щодо не перевищення сум нарахованого платником податку податкового кредиту понад суму загального оподатковуваного доходу, одержаного платником податку протягом року як заробітна плата. Крім того, відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону, загальний оподатковуваний дохід - це будь-кий дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Таким чином, відповідно до наведених норм Закону, до розрахунку податкового кредиту включається сума нарахованої протягом звітного податкового року заробітної плати та сума здійснених витрат, дозволених Законом до включення до податкового кредиту. Зазначили, що в даному випадку позивач має право на включення до складу податкового кредиту тільки суму витрат 1933,00 грн. Оскільки відповідно до наданого договору та квитанції про оплату позивачем оплачено за навчання 4 місяців податкового року, що і зазначає сам позивач. Уточнили, що оскільки висновок на повернення податкового кредиту не надсилався, а сума податку, що підлягає поверненню відсутня, то не має підстав для нарахування штрафу за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що у 2008 році ОСОБА_3 вступила на оплатне навчання до вищого навчального закладу, де навчається без відриву від виробництва.

З метою реалізації права на податковий кредит, за наслідками звітного податкового року 30 березня 2009 року позивачем до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську була подана річна податкова декларація про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2008 року, а також всі необхідні документи, що підтверджують витрати у сумі 2900 грн., які дозволено включити до складу податкового кредиту, і лист з обґрунтуванням поданого розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню в зв'язку з нарахуванням податкового кредиту.

Позивачем була заявлена до повернення сума податку з доходів фізичних осіб у розмірі 435,01 грн. Вимога позивач на повернення податкового кредиту була підтверджена довідкою (додаток №3 до Інструкції про прибутковий податок з громадян) про розмір нарахованої заробітної плати позивача за 2008 рік,який становив 36238,29 грн. Із заробітної плати утримано внески до Пенсійного фонду України та до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на загальну суму 2205,47 грн. Розмір річного загального річного оподатковуваного доходу склав 34032,82 грн. (36238,29 грн. - 2205.47 грн.). Сума нарахованого податку з доходів фізичних осіб склала 5104,93 грн. (34032.82 грн. х 15%) та перерахована до відповідних бюджетів.

Позивач вважала, що згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та підпункту 3.1.2 ст. 3 згаданого Закону їй мали нарахувати та повернути різницю між сплаченою сумою податку 5104.93 грн. та сумою податку, зменшеного на розмір податкового кредиту 4669,92 грн. (36238.29 грн. -2205,47 грн. - 2900 грн.) х 15%). Ця різниця складає 435,01 грн.

ОСОБА_3 не було повернуто відповідачами суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб про що ДПІ у м. Івано-Франківську повідомила позивача листом від 12.05.2009р. №12891 /10/17-125/334в.

Як встановлено в судовому засіданні 30.03.2009 року позивачем подано до ДПІ в м. Івано-Франківську декларацію про доходи за 2008 рік, якою нею задекларована сума загального річного доходу, нарахованого за 2008 рік у вигляді заробітної плати складає 36238,29 грн. відповідно до поданого до декларації Розрахунку у п.1 розділу I позивачем визначена сума загального річного доходу, нарахованого їй за 2008 рік у вигляді заробітної плати зменшена на суму відрахувань до Пенсійного Фонду України та внесків до Фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування 34032,82 грн., сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту за даними позивача становить 435 грн.

Відповідно до пп.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" відповідачем -ДПІ в м. Івано-Франківськ проведено перевірку документів стосовно правильності нарахування до повернення надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб і встановлено, що згідно довідки, виданої позивачу нараховано сукупний дохід в сумі 36238,29 грн., а тому визначено загальний річний дохід за 2008 рік зменшений на суму податкового кредиту (1933,33 грн.) становить 34304,96 грн., а не 34032,82 грн., а тому сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку у звязку з нарахуванням податкового кредиту відсутня.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником у власність або нарахованих на його користь, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. Стаття 4 Закону застосовує термін „загальний річний оподатковуваний дохід", який складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року. До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору. Таким чином, законодавець передбачає нараховані доходи, а не виплачені. Позивачем в порушення даної норми зазначено виплачений, а не нарахований дохід.

Пунктом 1.16 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»зазначено, що податковий кредит - сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом». Водночас, Законом встановлено обмеження щодо не перевищення сум нарахованого платником податку податкового кредиту понад суму загального оподатковуваного доходу, одержаного платником податку протягом року як заробітна плата. Крім того, відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону, загальний оподатковуваний дохід - це будь-кий дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Таким чином, відповідно до наведених норм Закону, до розрахунку податкового кредиту включається сума нарахованої протягом звітного податкового року заробітної плати та сума здійснених витрат, дозволених Законом до включення до податкового кредиту.

Суд приходить до висновку, що позивач має право на включення до складу податкового кредиту тільки суми витрат в розмірі 1933,00 грн., відповідно до наданого договору та квитанції про оплату позивачем оплачено за навчання 4 місяців податкового року.

Однак, враховуючи те, що сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку у звязку з нарахуванням податкового кредиту відсутня, висновок на повернення податкового кредиту не надсилався, то не має підстав для нарахування штрафу за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. В разі подання заяви про апеляційне оскарження судового рішення, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів з дня складання її в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Суддя: Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі 05.07.2010 року.