Справа № 823/4998/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року справа № 823/4998/15

17 год. 16 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Висоцької І.В. за довіреністю,

представника третьої особи - Копиці І.О. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаської районної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати незаконними дії Черкаської районної державної адміністрації в частині незадоволення заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 15,0 га в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області, - в повному обсязі, як такі, що не відповідають вимогам Закону та порушують права ОСОБА_1;

- зобов'язати Черкаську районну державну адміністрацію розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 15,0 га в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області - та прийняти відповідне рішення передбачене ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Позивач до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив:

- визнати протиправними дії Черкаської районної державної адміністрації по відмові у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 15,0 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку, в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району, Черкаської області;

- зобов'язати Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 серпня 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 15,0 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку, в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району, Черкаської області, та прийняти рішення у відповідності до статті 123 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх тим, що Черкаська районна державна адміністрація безпідставно відмовила позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 15,0 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач стверджує, що відповідач листом №2377/01-22 від 16.09.2015р. вимагає у позивача надання документів, які підтверджують віднесення земельних ділянок, що плануються до відводу, до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв). На думку позивача надання таких документів не передбачено положеннями чинного в Україні законодавства. Позивач також зазначив про безпідставність вимог відповідача щодо надання графічних матеріалів, на яких зображено місце розташування земельних ділянок, оскільки такі матеріали надані відповідачу разом із заявою від 13.08.2015р.

За вказаних обставин позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток» № 899-ІV від 05.06.2003р. та пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток» № 122 від 04.02.2004р. нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що, в обов'язковому порядку, зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

В той же час, із поданих графічних матеріалів поданих позивачем - ОСОБА_1 неможливо встановити віднесення зазначених земельних ділянок до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), оскільки відсутня прив'язка до місцевості, яка б дозволяла зробити припущення про віднесення даних земельних ділянок до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв).

Відповідач стверджує, що з 01.01.2013р. повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності віднесені до компетенції Головного управління Держземагентства у Черкаській області, а тому позивачу необхідно надати довідку про наявність земель та розподіл їх за власниками земель землекористувачами угіддями (за даними форми 6-зем). Якщо земельна ділянка, згідно даної довідки, відноситься до земель сільськогосподарського призначення та не віднесена до категорії нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), позивачу для отримання відповідного дозволу, необхідно звернутися з клопотанням до Головного управління Держземагентства у Черкаській області, яке відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Як вказує відповідач, у зв'язку із наведеним направив позивачу лист із проханням надати документи, які підтверджують віднесення земельних ділянок, що плануються для відводу, до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв).

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченнях проти позову.

Третя особа в наданих суду письмових поясненнях зазначила, що для надання на вимогу суду третьою особою відомостей з Державного земельного кадастру про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (розподілення земель між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем)) за адресою: адміністративні межі Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту), площею 15 га, позивачу необхідно надати третій особі викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали Білозірської сільської ради, на яких зазначено площа та бажане місце розташування земельної ділянки.

Без зазначеного викопіювання третя особа не може надати об'єктивну, достовірну та повну інформацію з Державного земельного кадастру, що містить відомості про характеристику та місце розташування земельної ділянки, площею 15 га адміністративні межі Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту).

В судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечив з підстав, викладених у наданих письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 13.08.2015р. позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 15,0 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку, за рахунок нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району, Черкаської області.

До поданої заяви позивач додав копію паспорту, ідентифікаційного номеру та викопіювання земельної ділянки.

Листом №2377/01-22 від 16.09.2015р. відповідач повідомив позивача, що для надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок в оренду, позивачу необхідно надати документи, які підтверджують віднесення земельних ділянок, які плануються до відводу, до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), а також графічні матеріали, на яких зображене їх місце розташування.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши в судовому засіданні правомірність вищевказаних дій відповідача, суд приходить до висновку, що вони вчинені всупереч положенням статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, законом, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток» № 899-ІV від 05.06.2003р.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток» та пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток» № 122 від 04.02.2004р. нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що, в обов'язковому порядку, зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

Порядок передання земельних ділянок у користування визначено статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Абзацом першим частини 3 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

З наведених законодавчих норм вбачається, що райдержадміністрація наділена повноваженнями передавати в оренду нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

При цьому, частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлена заборона органам виконавчої влади вимагати надання додаткових документів, які не передбачені положеннями цієї статті.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про незаконність вимог відповідача щодо надання позивачем документів, які підтверджують віднесення земельних ділянок, що плануються до відводу, до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв).

Суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності подання позивачем графічних матеріалів, на яких зображене місце розташування земельних ділянок, оскільки такі графічні матеріали надані позивачем разом із заявою від 13.08.2015р.

Суд також вважає безпідставними доводи відповідача та третьої особи щодо невідповідності наданих позивачем графічних матеріалів установленій формі, оскільки саме відповідач повинен вести облік нерозподілених земельних ділянок і не позбавлений можливості, у разі наявності сумнівів щодо місця розташування земельної ділянки, погодити з позивачем таке розташування, а не вимагати від позивача надання додаткових матеріалів.

Більш того, вищевказані положення Земельного кодексу України не містять спеціальних вимог до наданих позивачем графічних матеріалів на яких зображено місце розташування та розмір земельної ділянки.

Такі дії відповідача, на переконання суду, свідчать про формальну відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 15,0 га в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини порушення відповідачем порядку розгляду заяви позивача та неправомірної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 13 серпня 2015 року.

При цьому суд вважає безпідставними доводи позивача про необхідність надання в оренду вказаної земельної ділянки терміном на 49 років, оскільки нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) можуть передаватись в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Тобто термін оренди визначається не проміжком у часі, а пов'язується з настанням певної події - оформленням права власності на земельну ділянку. У зв'язку з наведеним вказані вимоги позивача задоволенню не підлягають.

У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, оскільки відповідач не довів правомірність вчинених дій, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

В силу положень частини 1 статті 9 цього закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції, яка діє з 01.09.2015р.) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; ставка судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VIII від 28 грудня 2014 року установлено на 2015 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218 гривень.

При цьому, згідно положень абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діє з 01.09.2015р.) у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тобто, за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру з двома немайновими вимогами ставка судового збору становить 487,2х2= 974 грн. 40 коп.

Оскільки позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору, а також враховуючи ту обставину, що позовні вимоги позивача задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Черкаської районної державної адміністрації по відмові у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 15,0 га, в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку, в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району, Черкаської області.

Зобов'язати Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 серпня 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 15,0 га, в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку, в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району, Черкаської області, та прийняти рішення у відповідності до статті 123 Земельного кодексу України.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської районної державної адміністрації до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 26.10.2015р.