Справа № 2а-142/10/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2010-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2010 р. Справа № 2a-142/10/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Лавринович Т.В.,

за участю: представника відповідача - Державної податкової інспекції в Галицькому районі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Галицькому районі, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про визнання дій незаконними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

12.05.2008 року ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Галицькому районі про визнання дій незаконними та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивувала тим, що в результаті неправильного тлумачення норм закону відповідачем надміру сплачений нею податок протиправно поверненo не в повному розмірі.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2010 року, справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Галицькому районі про визнання дій незаконними та стягнення коштів передано на розгляд Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2010 року в якості другого відповідача було залучено Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області.

Позивач в судове засідання не зявилася, згідно позовної заяви просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подав.

За таких обставин у відповідності до ч.ч.3,4 ст.128 КАС України суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності позивача та представника Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області.

Представник відповідача - Державної податкової інспекції в Галицькому районі в судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у поданому запереченні. Суду пояснила, що позовні вимоги вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На її думку, органи податкової інспекції правильно визначили розмір надміру сплаченого позивачем податку, який підлягав поверненню, і тому підстав для доплати такого податку і накладення штрафу не має.

Розглянувши подану позовну заяву, вислухавши представника відповідача - Державної податкової інспекції в Галицькому районі, дослідивши подані докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як вбачається з адміністративного позову, ОСОБА_2 у 2006 році здійснила оплату за своє навчання в національному університеті «Львівська політехніка»в загальній сумі 2 500 грн., свідченням чого є наявні в матеріалах справи квитанції за №№01245, 02747, 05761, 10155, 12971

В судовому засіданні встановлено, що позивачем 27.02.2007 року у встановленому порядку подано до Державної податкової інспекції в Галицькому районі Декларацію про доходи за 2006 рік та розрахунок суми податку з нарахуванням податкового кредиту. Згідно поданої ОСОБА_2 декларації, сума нарахованого доходу складає 22 765,07 грн. а сума загального річного доходу, нарахованого протягом 2006 року у вигляді заробітної плати, зменшеної на суму податкового кредиту за даними платника у поданому ним розрахунку складає 20 265,07 грн.

Після отримання від ОСОБА_2 необхідних документів відповідачем проведено перевірку останніх, якою встановлено, що відповідно до довідки за №140 від 07.02.2007 року, виданої Бурштинською ТЕС, загальний оподаткований дохід з 01.01 по 31.12.2006 року становить 23 584,01 грн., з якого податковим агентом проведено вирахування 818,94 грн. сум обовязкових платежів: у Пенсійний фонд України 471,69 грн., Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань 231,49 грн., Фонду зайнятості населення 115,76 грн. Дохід, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб згідно цієї довідки складає 22 765,07 грн. Згідно розрахунку податкового органу сума загального річного доходу, нарахованого за 2006 рік і зменшеного на суму податкового кредиту 2 500 грн. становить 21 084,01 грн., а сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку або сплаті до бюджету, у звязку з нарахуванням податкового кредиту становить 218,53 грн.

В судовому засіданні встановлено, що за результатами проведеного розрахунку ДПІ в Галицькому районі складено висновок на повернення податкового кредиту в сумі 218,53 грн, який 20.04.2007 року направлено до відділу Державного казначейства в Галицькому районі. Дані обставини підтверджуються висновком ДПІ в Галицькому районі від 20.04.2007 року за №145, реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам за №8 від 20.04.2007 року та заключною випискою УДК в Галицькому районі.

Судом встановлено, що 24.04.2007 року податковий кредит в сумі 218,53 грн. повернуто позивачу в повному обсязі. Дана обставина згідно ч.3 ст. 72 КАС України доказування не потребує, як така, що визнається сторонами та в суду не виникає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок суд погоджується з відповідним розрахунком Державної податкової інспекції в Галицькому районі та з правильністю дій податкового органу, щодо визнання розміру податку, який підлягає поверненню, відповідним вимогам чинного законодавства з огляду на нижчевикладене.

Так згідно вимог п.3 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до п.1.6 ст.1 ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб»загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті); доходів, які підлягають оподаткуванню у складі загального річного оподатковуваного доходу; доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Законом.

Згідно з ст.4 вищевказаного Закону загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

До складу загального місячного оподаткованого доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Пунктом 1.2 ст.1 Закону дає визначення доходу, яким є сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

У даному визначенні законодавець вживає термін «нараховані доходи», а не виплачені, як це зазначено позивачем в позовній заяві, а тому останнім розрахунок податкового кредиту в сумі 325 грн. зроблено неправомірно.

Відповідно до п.1.16 ст.1 Закону податковий кредит - сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми саме його загального річного, а не чистого, оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на положення п.п. 3.1.2 п. 3.1 та п.3.5 ст..3 ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки дана стаття застосовується виключно при визначенні обєкту оподаткування, а тому не може поширюватись на спірні правовідносини, які виникли в звязку з визначення розміру податкового кредиту.

Згідно зі ст.5 цього ж Закону платник податку має право на податковий кредит за наслідками звітного податкового року.

До складу податкового кредиту включаються фактично понесені витрати, підтверджені платником податку документально, а саме: фіскальним або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною, іншими розрахунковими документами або договором, які ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат.

Платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року і витрати, фактично понесені ним протягом такого звітного року, а саме суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Такі витрати включаються при навчанні платника податку або іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення - до податкового кредиту одного з таких членів за їх вибором;

Зазначений вибір вважається здійсненим, якщо платник податку подає податкову декларацію, у якій визначається сума таких витрат.

Загальна сума нарахованого податкового кредиту не може перевищувати суми загального оподатковуваного доходу платника податку, одержаного протягом звітного року як заробітна плата.

Таким чином посадовими особами податкового органу правомірно встановлено заниження позивачем суми загального річного доходу. Тому за наслідками проведеної перевірки суму податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку, визначену позивачем було зменшено підставно та у повній відповідності з вимогами чинного законодавства.

За таких обставин, на переконання суду, суму зайво сплаченого ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб відповідачем визначено правильно.

Так загальний оподаткований дохід позивача за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року становить 23 584,01 грн., сума загального річного доходу, нарахованого за 2006 рік і зменшеного на суму податкового кредиту в розмірі 2 500 грн., становить 21 084,01 грн., протягом вищевказаного звітного податкового періоду з позивача фактично утримано 2 959,45 грн. податкових платежів, тому сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку у звязку з нарахуванням податкового кредиту становить 218,53 грн. ((23 584,01-2 500)*0,13)-2 959,45= -218,5287 грн.

Сума коштів, яка підлягає поверненню платника податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, визначену в декларації, протягом 60 календарних днів від дня отримання такої декларації.

Оскільки факт належного зарахування коштів в розмірі 218 грн. 53 коп. на банківський рахунок ОСОБА_2 відповідно до досліджених доказів знайшов своє підтвердження в судовому засіданні судом не встановлено протиправної бездіяльності в діях ДПІ в Галицькому районі.

Враховуючи вищевикладене в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі п.п.1.6, 1.16 ст.1, ст.4 ЗУ Про податок з доходів фізичних осіб, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 06.09.2010 року.