Справа № 2а-905/10/0970
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р. Справа № 876/5406/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управлінням Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2013 року у справі за позовом управлінням Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови від 22.02.2010 року по виконавчому провадженню №15931881, -

ВСТАНОВИЛА :

Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї Івано-Франківської області 10.03.2010року звернулось в суд з адміністративним позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови від 22.02.2010 року по виконавчому провадженню №15931881 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.01.2010 року управління Пенсійного фонду України у м. Коломиї Івано-Франківської області отримало постанову про накладення штрафу від 20.01.2010 року за невиконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2008 року в справі №2-а-6632/08/0970. Не погоджуючись із застосованими санкціями, управління оскаржило її в судовому порядку. В подальшому 26.02.2010 року позивачем отримано постанову про накладення штрафу від 22.02.2010 року за невиконання тієї ж постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2008 року в справі №2-а-6632/08/0970. В постанові про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2009 року встановлено термін для добровільного виконання до 25.11.2009 року. Листом від 26.11.2009 року управління Пенсійного фонду України у м. Коломиї Івано-Франківської області повідомлено відповідача про те, що в добровільному порядку виконано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2010 року на підставі розпорядження №130155 від 24.11.2009 року. Однак, не зважаючи на факт добровільного виконання рішення суду, відповідачем проігноровано дану обставину та повторно постановою від 22.02.2010 року накладено штраф .

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2013 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2009 року встановлено термін для добровільного виконання до 25.11.2009 року. Листом від 26.11.2009 року управління Пенсійного фонду України у м. Коломиї Івано-Франківської області повідомлено відповідача про те, що в добровільному порядку виконано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2010 року на підставі розпорядження №130155 від 24.11.2009 року. Однак, не зважаючи на факт добровільного виконання рішення суду, відповідачем проігноровано дану обставину та повторно постановою від 22.02.2010 року накладено штраф .

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, у редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, (далі - Закону) зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Стаття 76 вищезазначеного Закону передбачає, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону. Якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.87 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Частиною 3 статті 87 Закону передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем правомірно винесена постанова ВП № 15931881 від 22.02.2010 року про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн., оскільки позивачем добровільно не виконана в повному обсязі постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2010 року по справі №2а-6632/08/0970.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 року по справі №2а-6632/08/09 позов задоволено та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як інваліду III групи з серпня 2006 року по грудень 2008 року, згідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком та виплатити недораховану суму пенсії.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2009 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї Івано-Франківської області залишено без задоволення, а постанову Івано-франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 року у справі №2а-6632/08/0970 без змін.

06.11.2009 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист по справі №2а-6632/08/0970 на виконання постанови суду від 15.01.2009 року.

Постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківської області від 18.11.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-6632/08/0970 від 06.11.2009 року виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом та надано строк для добровільного виконання постанови суду до 25.11.2009 року . Позивач 26.11.2009 року повідомив відповідача про виконання вищезгаданої постанови в повному обсязі . Однак, 18.01.2010 року державним виконавцем складено акт про те, що боржником рішення суду виконано частково та винесено постанову ВП № 15931881 від 20.01.2010 року про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позивач оскаржив дану постанову від 20.01.2010 року в Івано-Франківському окружному адміністративному суді (справа №2а-316/10/0970).

Зокрема, при розгляді даної справи, судом встановлений факт не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 року. Дані обставини підтверджуються постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2010 року у адміністративній справі №2а-316/10/0970, яка набрала законної сили та наявна в матеріалах справи .

Таким чином, встановлено факт не виконання в повному обсязі рішення суду і правомірність застосування штрафу до позивача за таке порушення. Дані обставини встановлені судовим рішенням і не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 14 КАС України зазначено, що судове рішення, якими закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.1 ст.255 даного Кодексу, постанови або ухвала суду, яка набрала законної сили є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В подальшому, листом №633/06 від 26.01.2010 року, позивач повідомив відповідача, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №15931881 від 18.11.2009 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 року по справі №2а-6632/08/0970 за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в м. Коломиї Івано-Франківської області виконано в добровільному порядку (а.с. 73-75). Також, в даному листі зазначено, що за період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року ОСОБА_1 здійснювалось нарахування та виплата пенсії відповідно до чинних на той період статтей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чоргобильської катастрофи", які визнані неконституційними згідно рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

З урахування наведених обставин, державним виконавцем за невиконання без поважних причин повторно рішення суду прийнята постанова ВП № 15931881 від 22.02.2010 року, якою до позивача застосовано штраф в розмірі 680,00 грн.

Суд погоджується з таким рішенням позивача, виходячи з наступного.

Так, судом встановлений та не заперечувався в судовому засіданні предстаником позивача факт не проведення, станом на 22.02.2010 року, тобто на час винесення оскаржуваної постанови, перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 року.

Крім того, дані обставини підтверджуються розпорядженням позивача № 130155 від 24.11.2009 року (а.с. 12), довідкою позивача від 26.01.2010 року про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 та іншими матеріалами справви.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, у редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, (далі - Закону) зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Стаття 76 вищезазначеного Закону передбачає, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону. Якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.87 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Частиною 3 статті 87 Закону передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем правомірно винесена постанова ВП № 15931881 від 22.02.2010 року про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн., оскільки позивачем добровільно не виконана в повному обсязі постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.01.2010 року по справі №2а-6632/08/0970.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управлінням Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2013 року у справі № 905/10/0970 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_2