Справа № 10172/11/2070
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 вересня 2011 р. № 2-а- 10172/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання Скляр С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1
до Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації
про про визнання неправомірною бездіяльності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не вирішення його звернення від 09.10.11.2010 року, адресованого заступнику губернатора Харківської області ОСОБА_2, яке направлено було до Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації, з приводу безпідставного встановлення йому 30.08.2010 року МСЕК інвалідності третьої групи замість другої.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що зазначене звернення позивача, яке надійшло до них 10.11.2010 року, розглянуто у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", про що позивачеві було надано відповідь 24.12.2010 року за вих. № Л-2038-07.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

За матеріалами справи судом встановлено, що 09.10.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою з приводу безпідставного встановлення йому 30.08.2010 року МСЕК інвалідності третьої групи замість другої до заступника губернатора Харківської області ОСОБА_2, за дорученням якого Головне управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації прийняло 10.11.2010 року до свого провадження дане звернення.

При перевірці фактів, викладених у зверненні позивача, відповідачем була створена комісія, якою було встановлено наступне.

Згідно медичної довідки від 05.07.2010 року начальника медичної частини Роменської виправної колонії ОСОБА_4, ОСОБА_1 02.02.2007 року переніс гостре порушення мозкового кровообігу, що стало підставою для визнання його 23.03.2007 року інвалідом третьої групи на 12 місяців на підставі рішення ЛТК міжобласної лікарні при ВК-100.

Повторно він визнаний був інвалідом третьої групи рішенням ЛТК від 08.08.2008 року та 17.07.2009 року терміном на 12 місяців.

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони України від 27.04.2000 року № 79/91, рішення ЛТК дійсно лише усередині Департаменту виконання покарань та стосується лише осіб, які відбувають покарання.

Призначення пенсії цій категорії осіб проводиться після звільнення засуджених та звернення їх до органів соціального захисту населення у встановленому законом порядку.

Після звільнення позивач вперше звернувся до Харківського обласного центру медико-соціальної експертизи 30.08.2010 року та того ж дня був оглянутий обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 і в цей же день йому було встановлено третю групу інвалідності від загального захворювання безстроково патія 2-ї ст. з лікворно-венозною дисциркуляцією та астенічним синдромом, про що була видана ОСОБА_1 довідка ХАР-08 № 017660 про встановлення третьої групи інвалідності від загального захворювання.

За результатами роботи комісія дійшла висновку, що порушень та зловживань при винесенні рішення обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 під час огляду ОСОБА_1 не було і рішення було обгрунтованим та винесеним у відповідності до Інструкції "Про встановлення груп інвалідності", затвердженої наказом МОЗ України від 07.04.2004 року № 183, про що було повідомлено позивача шляхом направлення на його адресу відповіді від 24.12.2010 року за вих. № Л-2038-07.

Отже, в даному випадку відповідач діяв у відповідності до вимог ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", де передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

А від так, виходячи з приписів ст. 19 Конституції України, то правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, відповідач в даному випадку діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України "Про звернення громадян", а тому підстав для судового захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень в розумінні положень ст. 2 КАСУ суд не вбачає, що є правовою підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 159, 160 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня отримання копії постанови, шляхом подачі апеляційної скарги, з направленням її копії до апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06.09.2011 року.

Суддя Самойлова В.В.