Справа № 803/1660/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р. Справа № 876/11550/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каскад-Транспорт» ЛТД до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 травня 2013 року №, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД 30.07.2013року звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 травня 2013 року №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 27 985,27 грн. (з них 22 388,22 грн. основного платежу та 5 597,05 грн. штрафних санкцій).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Луцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД, за наслідками якої відповідачем складено акт від 26 квітня 2013 року №2582/17.2/21747631 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2013 року №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в сумі 22 388,22 грн. основного платежу та 5 597,05 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Проведеною перевіркою встановлено, що посадовими особами ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД заробітна плата найманим працівникам (водіям) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у 2010 році офіційно виплачувалась в розмірі 1 000,00 грн. кожному на картковий рахунок в банківській установі, однак більшу частину заробітної плати виплачувалося неофіційно в касі підприємства. Відповідач вважає, що позивачем недоутримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників в сумі 22 388,22 грн., чим порушено вимоги пункту 3.1 статті 3, підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4, підпункту 6.3.2 пункту 6.3 статті 6, пункту 7.1 статті 7, підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, пункту 17.1 статті 17, підпунктів «а», «б» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД з такими висновками податкового органу не погоджується та вказує, що як податковий агент у період з квітня по грудень 2010 року, здійснюючи виплату заробітної плати найманим працівникам - водіям ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, утримував та сплачував до місцевого бюджету міста Луцька податок з доходів фізичних осіб, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 66.1 за 2010 рік, платіжними дорученнями.

На думку позивача, висновок податкової інспекції про те, що з квітня по грудень 2010 року найманим працівникам виплачувалась «неофіційна» заробітна плата, ґрунтується виключно на поясненнях працівників, що є порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984. Акт перевірки не містить посилання на первинні бухгалтерські документи, що підтверджують порушення ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД положень податкового законодавства.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2013 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Луцькою ОДПІ під час перевірки встановлений факт виплати у 2010 році посадовими особами ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД заробітної плати найманим працівникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, частина якої виплачувалась шляхом перерахування на картковий рахунок працівників у банківській установі, а інша частина виплачувалась неофіційно, без відрахування відповідних платежів з податку з доходів фізичних осіб.

Згідно з поясненнями вищезазначених працівників, наданими 14 березня 2013 року відділу організації викриття податкових злочинів відділу податкової міліції Луцької ОДПІ та наданими 11 квітня 2013 року відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Луцької ОДПІ, встановлено що громадянин ОСОБА_1 працював водієм на ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД з червня 2002 року по вересень 2012 року. Заробітна плата виплачувалась йому на банківську картку за мінусом вирахувань в розмірі 880,00 грн. Додатково заробітна плата виплачувалась йому в бухгалтерії за відомостями, оформленими неналежним чином, без відрахувань у фонди та без сплати податку з доходів фізичних осіб. Отримана ним за період з квітня по грудень 2010 року «неофіційна» заробітна плата становить 27 500,00 грн. Громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 також працювали водіями на підприємстві та надали аналогічні за своїм змістом пояснення.

В ході перевірки проведено аналіз нарахування та виплати заробітної плати найманим працівникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6,за оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 66.1 «Розрахунки з оплати праці» та встановлено, що зазначені у поясненнях вищевказаних найманих працівників виплати не включені до загального оподаткованого доходу та, відповідно, податок з доходів фізичних осіб з виплачених сум не утримувався та до бюджету не перераховувався.

На підставі вищевикладеного, відповідач вважає податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим і у задоволенні позову просив відмовити.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, заперечуючи позовні вимоги, не виконав обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення: у даному випадку відповідач фактично проводить утримання податку із сум, які непідтверджені належними та допустимими доказами.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти. Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2011 року № суд перевірив на відповідність критеріям, встановленим для рішень суб'єкта владних повноважень.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД 10 жовтня 1996 року зареєстроване, як юридична особа виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01 вересня 2011 року ; на податковому обліку в Луцькій ОДПІ перебуває з 16 жовтня 1996 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 15 квітня 2013 року по 19 квітня 2013 року Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Волинської області ДПС (правонаступником якої є Луцька ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області) проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 березня 2013 року в частині нарахування та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб по працівниках ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, за результатами якої складений акт перевірки від 26 квітня 2013 року №2582/17.2/21747631 .

В ході проведення позапланової виїзної документальної перевірки було встановлено факт недоутримання та неперерахування підприємством до бюджету податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників в 2010 році в сумі 22 388,22 грн., що є порушенням пункту 3.1 статті 3, підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4, підпункту 6.3.2 пункту 6.3 статті 6, пункту 7.1 статті 7, підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, пункту 17.1 статті 17, підпунктів «а», «б» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинному до 31 грудня 2010 року).

На підставі зазначеного акту перевірки Луцькою ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2013 № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (найменування податку відповідно до Податкового кодексу України, чинному з 01 січня 2013 року) у сумі 27 985,27 грн. (з них 22 388,22 грн. основного платежу та 5 597,05 грн. штрафних санкцій).

Позивач оскаржував дане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак рішеннями Державної податкової служби у Волинській області від 04 червня 2013 року №2216/10/10.2-06 та Міністерства доходів і зборів України від 05 липня 2013 року №6346/6/99-99-10-01-03-15 рішення контролюючого органу залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає, хто є платниками податків, об'єкт оподаткування, ставку податку, порядок його нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету, відповідальність за недотримання цього порядку, є Закон України від 22 травня 2003 року N 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинним до 31 грудня 2010 року, далі - Закон N 889-IV). З 01 січня 2011 року ці питання врегульовані Податковим кодексом України.

Так , як Луцькою ОДПІ здійснено донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб за період з квітня по грудень 2010 року, тому до спірних правовідносин застосовуються положення Закону N 889-IV.

Так відповідно до пунктів 1.15, 1.17 статті 1 Закону N 889-IV податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону. Працедавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності (включаючи само зайнятих осіб), яка укладає трудові договори (контракти) з найманими особами та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати цього податку до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами. Отже, однією з умов для набуття статусу податкового агента є факт використання праці найманих осіб та виплати таким особам заробітної плати (інших виплат та винагород). Об'єктом оподаткування є, зокрема, загальний місячний оподатковуваний дохід; ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 (пункт 3.1. статті 3, пункт 7.1. статті 7 Закону N 889-IV).

Відповідно до підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 Закону N 889-IV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Таким чином, розрахунок суми податку, який підлягає сплаті в бюджет, здійснюється із суми доходу (заробітної плати), виплаченої найманому працівникові. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку згідно з пунктом 17.1 статті 17 Закону N 889-IV.

Відповідно до пункту 19.2 статті 19 цього Закону особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок; б) надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування. У разі коли зазначена особа протягом звітного кварталу не виплачує такі доходи або виплачує доходи не всім платникам податку, зазначена звітність не подається або подається стосовно платників податку, які фактично отримали такі доходи. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не припускається.

У період з квітня по грудень 2010 року ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД використовувало працю найманих осіб, в тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, які працювали водіями. Зазначені обставини встановлено актом перевірки та перевірено судом на підставі наказів про прийняття на роботу, звільнення з роботи . Відтак, позивач є податковим агентом у розумінні пункту 1.15 статті 1 Закону N 889-IV, а тому у нього виникав обов'язок нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходів фізичних осіб з виплаченої (нарахованої) найманим працівникам у квітні-грудні 2010 року заробітної плати.

Згідно з оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 66.1 «Розрахунки за заробітною платою», позивач у період з квітня по грудень 2010 року здійснював нарахування заробітної плати вищезазначеним особам, а також здійснював відповідні відрахування з податку на доходи фізичних осіб у місцевий бюджет міста Луцька . Суми відрахованого податку з доходів фізичних осіб, вказаних у оборотно-сальдових відомостях, відповідають наданим позивачем первинним документам, а саме платіжним дорученням від 31 травня 2010 року №3229, від 21 червня 2010 року №3733, від 09 вересня 2010 року №5280, від 08 вересня 2010 року №5267, від 07 жовтня 2010 року №5775, від 10 листопада 2010 року №6402, від 30 грудня 2010 року №7492, від 16 березня 2011 року №1938, від 27 липня 2010 року №4357, зауваження з цього приводу в акті перевірки відсутні .

Як встановлено судом, висновок податкового органу про заниження належного до сплати податку з доходів фізичних осіб фактично ґрунтується виключно лише на поясненнях громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6,, наданих у лютому-березні березня 2013 року працівникам відділу організації викриття податкових злочинів відділу податкової міліції Луцької ОДПІ та 11 квітня 2013 року працівникам відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Луцької ОДПІ. З письмових пояснень названих працівників слідує, що одночасно з офіційною заробітною платою їм виплачувалась «неофіційна» заробітна плата, яка відображалася у відомостях, які не оформлені належним чином, без відрахувань у фонди та без сплати податку з доходів фізичних осіб .

Відповідно до статті 83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби. Для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, органи податкової служби мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному ПК України, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених ПК України.

Суд критично ставиться до відібраних Луцькою ОДПІ пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6,, які працювали водіями на ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД, оскільки в силу своїх службових обов'язків вони не були відповідальні за бухгалтерський та касовий облік на підприємстві, а відтак не могли бути обізнані про належність чи неналежність відомостей про нарахування заробітної плати, про обставини перерахування коштів у відповідні фонди та сплати податку з доходів фізичних осіб. Зазначені пояснення щодо одних і тих же обставин містять відомості зі змістовними розбіжностями. Так, наприклад, в одних поясненнях від 28 березня 2013 року ОСОБА_6 вказав, що готівкою через касу отримував 2500,00-3000,00 грн. , а в інших від 11 квітня 2013 року - про отримання у квітні 2010 року 2600,00 грн., в травні - 3700,00 грн., в червні - 2900,00 грн., в липні - 3800,00 грн., в серпні - 4200,00 грн., у вересні - 4600,00 грн., в листопаді - 3200,00 грн., в грудні - 3500,00 грн. (тобто, через два тижні його пояснення щодо розміру заробітної плати, отриманої готівкою, змінюються, при цьому, не маючи письмового підтвердження, працівник назвав помісячний розмір заробітної плати, яка, з його слів, виплачувалася більше трьох років тому, що викликає сумнів в достовірності інформації. Так само ОСОБА_3 у поясненні від 14 березня 2013 року вказав на заробітну плату, отриману у 2010 році готівкою в розмірі 2500,00-3000,00 грн. , а вже 11 квітня 2013 року її розмір вказано у межах 1000,00-1500,00 грн. на місяць . Аналогічно пояснення інших працівників мають такі ж самі суперечності. Разом з тим, відомостей (журналу), про які вказували працівники, податковий орган не досліджував. Наведене дає підстави для висновку про неналежність зібраних податковим органом доказів.

Водночас, під час проведення перевірки службовими особами Луцької ОДПІ не відібрано пояснень від осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та касового обліку на підприємстві (головного бухгалтера, касира тощо), щодо повного та всебічного встановлення обставин, які дають право визначити об'єкт оподаткування та суму податку, що підлягає сплаті до бюджету, та не використовувалися документи, які можуть бути підставами для висновків згідно зі статтею 83 ПК України. Відповідач не обґрунтував, чому не були взяті до уваги письмові пояснення директора ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД ОСОБА_8, про які йде мова в акті перевірки . Останній вказав, що виплата заробітної плати найманим працівникам здійснювалась належним чином через касу підприємства або шляхом перерахування на картковий рахунок у банку зі сплатою всіх передбачених законом платежів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Виходячи з системного аналізу правил утримання податку на доходи фізичних осіб з джерел виплати податковими агентами, необхідними умовами для застосування відповідальності до податкового агента є чітке визначення особи - отримувача доходу та встановлення суми виплати, періоду виплати.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, не виконав обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення: у даному випадку відповідач фактично проводить утримання податку із сум, які непідтверджені належними та допустимими доказами.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти. Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2011 року № суд перевірив на відповідність критеріям, встановленим для рішень суб'єкта владних повноважень.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 20 травня 2013 року № прийняте без врахування усіх дійсних обставин справи та передчасно, тобто без перевірки та встановлення основних умов, необхідних для нарахування податку. При цьому відповідач не використав надані чинним податковим законодавством повноваження та провів перевірку формально, використавши лише пояснення громадян, які не були відповідальні та не вели бухгалтерський, касовий та податковий облік на підприємстві, не опитав осіб відповідальних за такий облік, а також не підкріпив свої доводи жодним належним первинним документом.

Так, як відповідач не довів обґрунтованості визначення основного платежу, а відтак і штрафних санкцій, які визначаються із суми основного платежу, то податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2013 року № є протиправним, а адміністративний позов підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, де передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення, попередньо визнавши його протиправним. Тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 20 травня 2013 року № НОМЕР_1.

Так, як позов підлягає задоволенню, то за правилами частини першої статті 94 КАС України на користь позивача слід присудити з Державного бюджету України 279,85 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви згідно з квитанцією від 29 липня 2013 року №1419.96.2

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2013 року у справі № 803/1660/13-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_9