Справа № 813/8391/14
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. Справа № 876/2049/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2014 року.

Вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням вимог податкового законодавства, і таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що висновки ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області викладені в акті перевірки, про порушення своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобовязання є безпідставними, оскільки було нею своєчасно сплачене через банк податкове зобовязання.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року позов задоволений.

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування фактичних обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 не було сплачено в граничний строк суму узгодженого податкового зобовязання, а тому на неї було накладено штраф у розмірі 10 відсотків від його суми.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області проведено перевірку своєчасності сплати самостійно визначеного ОСОБА_1 податкового зобовязання, в результаті якої був складений акт № 2664/13-03-17-01/НОМЕР_1 від 20.10.2014 року, де встановлені порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України та винесене податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.11.2014 року, яким позивач зобовязаний сплатити штраф у розмірі 4590,56 грн. за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання з прострочкою в один календарний день.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене безпідставно, оскільки відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення. У відповідача були відсутні підстави для застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій, передбачених ст. 126 ПК України Податкового Кодексу України (далі - ПК України), оскільки узгоджене податкове зобовязання сплачене боржником вчасно і повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за результатами перевірки ДПІ у Залізничному районі м. ГУ Міндоходів у Львівській області про своєчасність сплати самостійно визначеного податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи підприємця встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України та винесене податкове повідомлення-рішення від 14.11.2014 року № НОМЕР_2, яким зобовязано ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 10 % від суми боргу - 4590,56 грн. за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання з прострочкою один календарний день.

Відповідно до ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, визначених ПК України.

Пунктом 1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкових декларацій, крім випадків передбачених цим кодексом.

Аналогічний строк сплати єдиного податку передбачений і для податку з доходів фізичних осіб, що визначено п. 295.3 ст. 295 ПК України.

Виходячи з вищенаведених норм Податкового кодексу України, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що останнім днем для сплати самостійно визначеного у декларації податкового зобовязання зі сплати єдиного податку у розмірі 45905,60 грн. є 19.02.2014 року.

19.02.2014 року позивачем було сплачено самостійно задеклароване податкове зобовязання зі сплати єдиного податку у розмірі 45905,60 грн., що підтверджується здійсненням платіжної операції у терміналі (TS205357) «ПриватБанк», після закінчення якої позивач отримав чек № 5600 від 19.02.2014 року про операцію оплата послуг (податки ).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачем було своєчасно сплачене податкове зобовязання.

Щодо посилань апелянта в апеляційній скарзі на не сплату узгодженого податкового зобовязання, то вони спростовуються наступним.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до ст. 24 цього Закону, передбачено, що подання ініціатором до банку або іншої установи - учасника платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу. Реквізити документів на переказ готівки та особливості їх оформлення встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Таким чином, оскільки позивачем було вчасно, у встановлений термін сплачено узгоджене податкове зобовязання 19.02.2014 року, що підтверджено матеріалами справи, подальші дії щодо своєчасності надходження на рахунок відповідача коштів сплачених позивачем сталися не з вини платника, адже платником були виконані покладені на нього зобовязання, зі сплати податкового зобовязання.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі № 813/8391/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2