Справа № 2-а-7/2010
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2010-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-а-741/2009
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Вознюка СМ.,

при секретарі Височин Ю.В., Захарченко Ю.В.,

за участю ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 митниці ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання дій службових осіб ОСОБА_2 митниці незаконними та пов'язаними з корупційними діяннями,

в с т а н о в и в:

20 грудня 2007 року позивачка звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом, який під час розгляду справи в суді уточнено, про визнання дій співробітників ОСОБА_2 митниці, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 незаконними та повязаними з корупційною діяльністю. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала наступним.

26 жовтня 1999 року ОСОБА_2 митниця придбала квартиру АДРЕСА_1, яка відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради Київської області від 24.12.1999 року №660 була визнана службовою та на підставі ордеру від 27.12.1999 року №180 передана ОСОБА_7 та двом членам його сімї. Після подання ОСОБА_1, 01.12.2004 року, позову до суду про визнання останнього таким що втратив право користування жилим приміщення, він разом із відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 прийшов до квартири, де вона проживала разом із сином та хворою матірю, за допомогою власних ключів проник до житла, встановив на дверях однієї з кімнат замок. Після повернення до оселі позивачці, їй було в грубій формі вказано на те що її позов є неправомірним та сказали, щоб вона переносила речі з вищевказаної кімнати. В результаті неправомірних дій відповідачів позивачка та її син була обмежена в доступі до речей, які залишились в закритій кімнаті. Окрім цього, співробітники митниці почали незаконний збір інформації про неї та її сімю, які були використані в судових засіданнях, про що свідчать протоколи таких судових засідань, оскільки члени комісії, яка перевіряла умови проживання працівника митниці ОСОБА_7, під час розгляду інших справ в судах давали свідчення, що стосувались особистого життя ОСОБА_1 та її родини. Крім того, зазначала, що працівники митниці не мали права перевіряти умови проживання працівника митниці ОСОБА_7, оскільки на момент проведення перевірки, квартира в якій проживала ОСОБА_7 та ї син, як члени сім?ї ОСОБА_7, була виведена зі складу службових та передана в комунальні власність ОСОБА_2 міської ради. Зважаючи на вказані обставини позивачка просила визнати дії працівників ОСОБА_2 митниці незаконними, оскільки останні були спрямовані на порушення її права на недоторканість житла, невтручання в особисте та сімейне життя, недопустимості збирання та поширення інформації про ОСОБА_1, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за час проживання в період з 17.12.2004 року по 26.06.2007 року, а також такими що повязані з корупційними діяннями службових осіб ОСОБА_2 митниці.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлений позов, обставини справи підтвердила, надала відповідні письмові докази на підтвердження своїм вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 митниці в судовому засіданні та письмових поясненнях, що знаходяться в матеріалах справи зазначив, що квартира АДРЕСА_1 знаходилась на балансі установи з 26.10.1999 року по 26.06.2007 року Інспектор відділу МВ ОСОБА_7, 08.12.2004 року звернувся до митниці із службовою запискою №1073, в якій вказувалось, що він не може потрапити до вищевказаної службової квартири, яка йому була надана, як працівнику ОСОБА_2 митниці. Реагуючи на неї, заступник начальника митниці ОСОБА_4, зобовязав вжити всіх необхідних заходів та з метою перевірки обставин справи викладених в записці запропонувала провести обстеження службової квартири. Начальник митниці цю пропозицію підтримав, про що свідчить його резолюція на службовій записці від 10.12.2004 року. Зважаючи на вищевказані обставини, члени житлово-побутової комісії ОСОБА_2 митниці в складі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та участю ОСОБА_7 здійснили перевірку приміщення квартири АДРЕСА_1, про що склала акт.

Окрім цього зазначив, що вищевказані особи діяли в межах повноважень і жодних матеріальних, або не матеріальних благ за свою роботу не отримали, а тому корупційних дій не виявлено. Також представник відповідача просив застосувати строки позовної давності.

Інші учасники процесу, які залучені до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог, в судове засідання не зявились, хоча про день час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Проти позову заперечили з тих підстав, що діяли відповідно до вимог законодавства. Клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, останні також просили застосувати строки звернення до адміністративного суду, передбачені п.2 ст.99 КАС України, у звязку з чим у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_10, в судове засідання не зявилась, але в письмових поясненнях по справі повідомила, що вона працювала на посаді заступника начальника загального відділу ОСОБА_2 митниці, у звязку з чим у її посадові обовязки входило, згідно абз.12 п.9.4 Інструкції з діловодства в митній служби України завіряння печаткою документів. Службова записка від 15.12.2005р. №02//107-ЕП була складена керівником відповідного підрозділу, що передбачено п.4.10.1 вищевказаної Інструкції, для подання до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, а тому в її діях жодних порушень не має.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, пояснення з?явившихся в судове засідання третіх осіб, ознайомившись із наданими письмовими поясненнями, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.1999 року ОСОБА_2 митницею було придбано квартиру АДРЕСА_1 (а.с.136). Відповідно до виписки з наказу ОСОБА_2 митниці від 14.12.1999 року №351 (а.с.140), інспектору відділу забезпечення режиму на сімю з трьох осіб, серед яких значиться позивач по справі та син ОСОБА_13, було виділена вищевказана квартира та укладений договір найму житлового приміщення (а.с.138). Право користування даною квартирою підтверджується ордером №180 на імя ОСОБА_7 (а.с.157).

02.11.2000 року дане приміщення було прийнято на баланс митниці згідно наказу ОСОБА_2 митниці №616 (а.с.142). Згідно рішення ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2003 року №212 (а.с. 98) квартира АДРЕСА_2 прийнята до комунальної власності територіальної громади міста, а КП "ЖЕК-1" та КП "ЖРЕУ" зобовязано прийняти вказану службову квартиру ОСОБА_2 митниці на свій баланс. Дана квартира виведена із числа службових згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 26.06.2007 року №536 (а.с.144), у звязку із наказом ДМС України від 11.05.2007 року №390 (а.с.145).

08.12.2004 року відповідач ОСОБА_7 звернувся із службовою запискою до начальника ОСОБА_2 митниці (а.с.148), в якій вказував, що після розлучення із позивачкою він змушений був, через постійні сварки із колишньою дружиною та її матірю, залишити надану йому службову квартиру та переїхати до своїх батьків. Окрім цього він вказав, що наданий час триває судовий розгляд, щодо визнання його втратившим право користування вказаною квартирою, а також те що його до вказаної квартири не пускають. Для перевірки даної інформації, відповідно до службової записки від 10.12.2004 року (а.с.149), створено житлово-побутову комісію у складі: ОСОБА_4 (заступник начальника митниці); ОСОБА_5 (голова профспілкового комітету); ОСОБА_6 (головного юрисконсульта юридичного сектору). Під час даної перевірки, участь у якій приймали, окрім вищевказаних осіб, ще і ОСОБА_7, службові особи митниці за допомогою наймача квартири увійшли до квартири, опитали сусідів (а.с.87-88) та склали Акт про результати перевірки службового приміщення (а.с.85-86). По наслідкам даної перевірки складено службову записку від 15.12.2005р. №02//107-ЕП (а.с.110), яка містить інформацію щодо виховання ОСОБА_1 свого сина та умов проживання колишньої родини ОСОБА_7

З цього приводу суд, приходить до висновку про відсутність у членів комісії ОСОБА_2 митниці правових підстав для збору інформації відносно ОСОБА_1 та умов її проживання від сусідів по квартирі, однак мали право на перевірку житлових умов ОСОБА_7 в межах своєї компетенції, оскільки зазначена квартира на момент перевірки являлась службовою. В той же час, оскільки така квартира була передана в комунальну власність територіальної громади міста, така перевірка повинна була проводитись за участю представників ОСОБА_2 міської ради та комунального підприємства на балансі якого така квартира знаходилась, чого ОСОБА_2 митницею виконано не було.

Щодо надання недостовірної інформації третіми особами, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, які надавали такі свідчення та пояснення щодо умов проживання позивачки та виховання дитини, то останні були надані в якості доказів у цивільних справах, які розглядались Бориспільським міськрайонним судом щодо спорів між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, про що позивачка долучила відповідні протоколи судових засідань та копії судових рішень (набули законної сили), та при наданні пояснень працівникам митниці у зв'язку із перевіркою умов проживання ОСОБА_7 в грудні 2004 року.

В той же час, надана вказаними працівниками митниці інформація є особистими судженнями кожного з них. З цього приводу позивачкою не надано доказів недостовірності наведеної ними інформації в письмових поясненнях та їхніх свідчень як свідків в суді.

Також, суду не надано доказів того, що дії працівників митниці були повязані з корупційними діяннями. З цього приводу слід зазначити, що вирішення питання про притягнення винних осіб до відповідальності за корупційні діяння згідно Закону України "Про боротьбу з корупцією" належить до правоохоронних органів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.31 Закону України „Про інформацію державні органи та організації, органи місцевого і регіонального самоврядування, інформаційні системи яких вміщують інформацію про громадян, зобовязані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом, а також вживати заходів щодо запобігання несанкціонованому доступу до неї.

Згідно п.4 ч.1 ст.37 вищевказаного Закону не підлягають обовязковому наданню для ознайомлення за інформаційними запитами офіційні документи, які містять у собі інформацію, що стосується особистого життя громадян.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України „Про інформацію основними даними про особу (персональними даними) є: національність, освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоровя, а також адреса, дата і місце народження.

У відповідності до ч.5 ст.30 даного нормативно-правового акту громадяни, юридичні особи, які володіють інформацією професійного, ділового, виробничого, банківського, комерційного та іншого характеру, одержаною на власні кошти, або такою, яка є предметом їх професійного, ділового, виробничого, банківського, комерційного та іншого інтересу і не порушує передбаченої законом таємниці, самостійно визначають режим доступу до неї, включаючи належність її до категорії конфіденційної, та встановлюють для неї систему (способи) захисту.

Згідно наданих ОСОБА_2 митницею довідок №04-04/3282 від 16.10.2009 року (а.с.84), 23/1-392-Б-92 від 28.02.2006 року (а.с.100), 18-34/1848 від 16.11.2007 року (а.с.102) та вищевказаних норм приходить до висновку, що службова записка від 15.12.2005р. №02//107-ЕП не містить у собі даних про особу та її особисте життя, а лише інформацію ділового характеру (реакцію на скаргу працівника), тому не є інформацією обмеженою в обігу. Характер розповсюдження даної інформації встановлює сама організація.

Також не встановлено обставин розповсюдження даної інформацією співробітниками ОСОБА_2 митниці. Долучення вищевказаної службової записки до матеріалів судової справи не є розповсюдженням інформації, оскільки доступ до матеріалів судових справ обмежується учасниками процесу, а зазначений документ долучався до матеріалів справи на підставі запиту суду. Спираючись на вищенаведене суд приходить до висновку, що в діях співробітників митниці, в цій частині, не вбачається незаконного розповсюдження інформації стосовно ОСОБА_1 та її сімї.

Що стосується позовних вимог позивачки, заявлених до ОСОБА_11 та ОСОБА_10, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки вони діяли в межах компетенції, яка встановлена в Інструкції з діловодства в митній служби України і не порушили законодавство України.

Крім того, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, визначений ст. 99 КАС України, оскільки ОСОБА_1 неодноразово протягом 2005-2006 років оскаржувала дії працівників ОСОБА_2 митниці щодо проведення перевірки умов проживання ОСОБА_7 та надання працівниками митниці пояснень та розповсюдження недостовірної, на думку позивачки, інформації, до Державної митної служби України. З цього приводу відповідач наполягав на застосуванні положення ч.1 ст. 100 КАС України щодо наслідків пропущення строку для звернення до адміністративного суду.

При цьому, посилання на строк звернення до суду в три роки з моменту вчинення порушення прав позивачки є хибним, оскільки такий строк визначений в один рік.

Судом також враховано, що ОСОБА_1 звернулась до суду 20.12.2007 року, хоча про допущені порушення працівників митниці останній було відомо в грудні 2004 року. З цього приводу є документальне підтвердження звернень ОСОБА_1 стосовно неправомірності дій працівників митниці під час проведення перевірки умов проживання ОСОБА_7 Наявність рішень міської ради щодо прийняття квартири АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста, про яке позивачці стало відомо лише в 2007 році, не є підставою для поновлення останній строку звернення до суду. Крім того, такого клопотання позивачкою не заявлялось.

Таким чином судом не встановлено достатніх підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог.

Судові витрати у справі віднести на рахунок ОСОБА_1, яка оплатила їх при поданні позову.

Вступна та резолютивна частини постанови суду оголошено 14.01.2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання дій службових осіб ОСОБА_2 митниці незаконними та пов'язаними з корупційними діяннями, - відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок ОСОБА_1, яка оплатила їх при поданні позову.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня складання постанови у повному обсязі та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 19.01.2010 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_15