Справа № 2а-3548/11/1370
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Справа № 876/5642/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р. С.;

представника позивача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Державного казначейства України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Державного казначейства України у Львівській області про стягнення з фізичної особи ОСОБА_2 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 28740,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відповідач при першій реєстрації повинен був сплатити податок з власників транспортних засобів в розмірі 28740,00 грн. Зазначено, що платіжний документ про сплату вказаного податку відсутній, податок до бюджету не надійшов, а тому він фактично не сплачений та підлягає стягненню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_2, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова 28740 грн. 00 коп. (двадцять вісім тисяч сімсот сорок гривень) суми несплаченого податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Зазначену постанову мотивовано тим, що оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала б бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, то відповідач не виконав обовязку із сплати податку.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти іншу про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з додатку до листа Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області від 31 серпня 2010 року за вих. № 9/2074 ОСОБА_2 23 лютого 2010 року здійснила першу реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 412, 1996 року випуску.

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу вбачається, що відповідач повинен був сплатити 28740,00 грн.

В матеріалах справи наявний лист ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 26 листопада 2011 року за № 2019/19-020, відповідно до якого кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 28740,00 грн. від ОСОБА_2 до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова не надходили.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст. 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 6 цього Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме п. 4.2 ст. 4, визначено в яких випадках контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання, а саме у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання; г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган.

Колегія суддів звертає увагу на те, що проведення державної реєстрації транспортних засобів може слугувати доказом сплати всіх податків та обовязкових платежів власником транспортних засобів, оскільки обовязком органів ДАІ є проведення такої реєстрації лише за умови сплати всіх податків і обовязкових зборів.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що факт реєстрації транспортного засобу підтверджує те, що на момент такої реєстрації відповідачем було виконано всі обовязкові вимоги, в тому числі й щодо сплати податку з власників транспортних засобів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог не відповідає обставинам справи.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно із ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату відповідачем судового збору в розмірі 913 грн 50 к.

Частиною 1 ст. 94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, розмір судових витрат, які слід присудити відповідачу, визначений відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України становить 913 грн 50 к.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року справі № 2а-3548/11/1370 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Державного казначейства України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 913 (девятсот тринадцять) гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_3

Постанову складено в повному обсязі 20 жовтня 2015 року.