Справа № 809/2654/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 809/2654/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя: Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Банош" до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.02.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Банош" (далі позивач) звернулося з адміністративним позовом до Коломийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.02.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано за наслідками проведеної перевірки виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення за № від 24.02.2015 року, яким збільшив суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 168 609 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 84 304,50 гривень. Вважає визначення вказаного грошового зобовязання безпідставним, оскільки позивачем фактично здійснено придбання у товариства з обмеженою відповідальність "Вермікуліт Трейд" робіт по будівництву житлового будинку з обєктами соціально-громадського призначення по вулиці Гоголівська, 14 у місті Києві та по будівництву житлового офісно-торговельного комплексу з підземним паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві на загальну суму 1 011 652, 75 гривень, в тому числі податок на додану вартість 168 608, 80 гривень. Реальність господарських операцій із вказаним контрагентами підтверджується належно оформленими фінансово-бухгалтерськими документами, які є підставою для податкового обліку. На підставі вказаних первинних документів, позивачем віднесено вартість придбаних будівельних робіт і сплачений податок на додану вартість до складу податкового кредиту з податку на доданку вартість за серпень 2014 року.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та додаткових поясненнях до адміністративного позову. Додатково вказала суду, що обєкти нерухомості, до будівництва яких позивачем залучено субпідрядника -товариство з обмеженою відповідальність "Вермікуліт Трейд" для виконання частини робіт, позивачем в подальшому передано замовникам. Просила позов повністю задовольнити.

Відповідач позову не визнав, його представником суду подане письмове заперечення проти заявлених вимог, мотивоване тим, що за результатами проведеної перевірки позивача не встановлено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд", внаслідок неспроможності останнього виконувати будівельні роботи, у звязку з відсутністю у підрядника матеріальних та трудових ресурсів. Вказана обставина виключає можливість віднесення сплаченого позивачем податку на додану вартість у розмірі 168 608, 75 гривень до складу податкового кредиту з податку на додану за серпень 2014 року по операціях із вказаним контрагентом, оскільки первинні документи складені з порушенням статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, не мають юридичної сили, а отже не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 23.09.2004 року виконавчим комітетом Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації здійснено державну реєстрацію юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Геос".

В подальшому товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Геос" змінило місцезнаходження на: Івано-Франківська область, Коломийський район, село Підгайчики, вулиця Соборна, будинок 15, про що 22.12.2010 року видано свідоцтво про державну реєстрацію. У звязку з наведеним, товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Геос" взяте на податковий облік як платник податків Коломийською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (том І, а.с.11).

З 30.08.2007 року позивач є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №100061917 від 30.08.2007 року, індивідуальний податковий номер 8 (том І, а.с.12).

05.03.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Геос" змінило найменування на - товариство з обмеженою відповідальністю "Банош", про що 17.03.2015 року державним реєстратором внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (том І, а.с.201).

У період з 26.01.2015 року до 06.02.2015 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Геос" () щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" () за серпень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку.

За наслідками перевірки відповідачем 12.05.2015 року складено акт за №312/09-07-22-00-12/33156172, в якому зафіксовано порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого завищено податковий кредит по податку на додану за серпень 2014 року на суму 168 608,75 гривень, що призвело до заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість у серпні 2014 року на суму 168 608,75 гривень (том І, а.с.10-49).

За наслідками розгляду вищевказаного акту перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення за № від 24.02.2015 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 168 609 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 84 304,50 гривень (том І, а.с.50).

Висновки відповідача про допущення позивачем вказаних порушень ґрунтуються на тому, що позивачем у серпні 2014 року безпідставно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по придбанню підрядних робіт у товариства з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" на суму податку на додану вартість 168 608,75 гривень, оскільки операції, здійснені даним підрядником, не мали реального товарного характеру, а роботи не виконувалися. При цьому, відповідач посилається на відомості, надані Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, якою в ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд", реєстраційних документів, звітів та інших документів встановлено відсутність у даного платника податків необхідних умов для досягнення результатів підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності матеріальних та трудових ресурсів (лист від 17.11.2014 року №3286/7/26-52-22-05-31).

З урахуванням наведеного, відповідач дійшов висновку про відсутність реальності господарських операцій з придбання підрядних робіт у товариства з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд", а тому у позивача відсутнє право на формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями із вказаним контрагентом на підставі первинних документів, які складені з порушенням вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та не мають юридичної сили.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість до від'ємного значення з цього податку та формування податкового кредиту з податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, сплачені в ціні товару (послуг) суми податку на додану вартість для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивачем 22.11.2013 року укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромметторг", а 01.12.2013 року з товариством з обмеженою відповідальністю "Київресурсбуд" договори за №22/11/13 та за №8/90-1 на виконання робіт з будівництва житлового будинку з обєктами соціально-громадського призначення по вулиці Гоголівська, 14 в Шевченківському районі міста Києва та з будівництва житлово-офісного, торговельного комплексу з паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві відповідно.

За умовами вказаних Договорів позивач, як генеральний підрядник, зобовязувався відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені цими Договорами строки, виконати у повному обсязі роботи з будівництва житлового будинку з обєктами соціально-громадського призначення по вулиці Гоголівська, 14 у місті Києві та житлово-офісного, торговельного комплексу з паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві, здати роботи замовнику, забезпечити передачу житлової частини обєктів будівництва під заселення та їх передачу експлуатуючій організації. Сторонами також погоджено строки виконання робіт, визначено початок їх виконання листопад і грудень 2013 року та закінчення березень 2015 року, грудень 2017 року (том І, а.с.210-246, 258-265).

У судовому засіданні зясовано, що з метою своєчасного виконання будівельних робіт за вказаними Договорами, позивачем 04.08.2014 року та 05.08.2014 року укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" договори підряду за №04/08 та за №05/08, предметом яких є виконання субпідрядником відповідно до проектно-кошторисної документації робіт по будівництву житлового будинку по вулиці Гоголівська, 14 у місті Києві та житлового офісно-торговельного комплексу з підземним паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві (том І, а.с.173-176, 177-180).

Пунктом 3.1 Договорів підряду від 04.08.2014 року та 05.08.2014 року визначено початок виконання робіт - серпень 2014 року та їх закінчення грудень 2014 року.

В серпні 2014 року субпідрядником, товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд", фактично виконано частину будівельних робіт, визначених позивачем.

Вартість виконаних робіт погоджена позивачем та субпідрядником - товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" в актах приймання виконаних будівельних робіт та становить 403 156 гривень (в тому числі податок на додану вартість 67 192,80 гривень) - по будівництву житлового будинку по вулиці Гоголівська, 14 у місті Києві, а також 608 495,95 гривень (в тому числі податок на додану вартість 101 416 гривень) - по будівництву житлового офісно-торговельного комплексу з підземним паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві.

Виконання вказаних робіт за серпень 2014 року позивачем та його субпідрядником також оформлено довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) (том І, а.с.77-172).

Згадані акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) підписані представниками обидвох сторін та скріплені печатками підприємств.

За наслідками погодження сторонами в актах приймання виконаних будівельних робіт їх вартості, товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" виписано податкові накладні за №№ 248, 249, 250-253, 258, 259, 260-270 від 28.08.2014 року (том І, а.с.59-76).

У судовому засіданні встановлено, що фактично виконану субпідрядником - товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" частину робіт з будівництва житлового будинку з обєктами соціально-громадського призначення по вулиці Гоголівська, 14 у місті Києві та житлово-офісного, торговельного комплексу з паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві позивачем в подальшому передано замовникам - товариству з обмеженою відповідальністю "Укрпромметторг" та товариству з обмеженою відповідальністю "Київресурсбуд".

Замовниками проведено розрахунок з позивачем за виконані роботи з будівництва вказаних обєктів нерухомості, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (том І, а.с.249-257, 267).

При цьому судом зясовано, що 17.02.2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано товариству з обмеженою відповідальністю "Укрпромметторг", а 30.04.2015 року - товариству з обмеженою відповідальністю "Київресурсбуд" сертифікати серії ІУ №51 та серії ІУ №9 на згадані обєкти будівництва, якими засвідчено відповідність закінченого будівництвом обєкта (том І, а.с.212, 268).

Таким чином, судом встановлена фактичність придбання позивачем у товариства з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" субпідрядних робіт по будівництву житлового будинку з обєктами соціально-громадського призначення по вулиці Гоголівська, 14 у місті Києві та житлового офісно-торговельного комплексу з підземним паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві на загальну суму 1 011 652, 75 гривень у серпні 2014 року та їх реалізація замовникам - товариству з обмеженою відповідальністю "Укрпромметторг" та товариству з обмеженою відповідальністю "Київресурсбуд", тобто використання в своїй господарській діяльності.

За змістом акта перевірки, на підставі якого було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, документальне оформлення господарських операцій позивача із його контрагентом не є достатнім доказом того, що дані господарські операції були реальними, з огляду на неспроможність товариством з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" виконувати господарські операції, що доводиться фактом відсутності в останнього матеріальних та трудових ресурсів.

Суд не погоджується із такою позицією контролюючого органу, оскільки законодавством обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних та транспортних (будівельних) засобів відсутнє, а також обмеження щодо залучення до виконання робіт фізичних осіб за цивільно-правовими договорами, тому дані обставини не можуть слугувати висновком про порушення податкового законодавства саме позивачем, оскільки не залежать від волі останнього.

З цього приводу представник позивача також вказала суду, що замовниками - товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромметторг" та товариством з обмеженою відповідальністю "Київресурсбуд" на виконання умов Договору №22/11/13 від 22.11.2013 року та №8/90-1 від 01.12.2013 року забезпечило позивача будівельними матеріалами, інструментами, засобами, будівельною технікою та робочою силою, необхідними для виконання робіт з будівництва обєктів нерухомості (пункт 1.6 Договору). У свою чергу товариство з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" під час виконання субпідрядних робіт використовувало надані позивачем матеріальні ресурси із залученням робочої сили замовників будівництва.

Судом також зясовано, що на час здійснення господарських операцій з позивачем відомості про товариство з обмеженою відповідальністю "Вермікуліт Трейд" були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, останнє 23.09.2013 року взяте на податковий облік як платник податків Державною податковою інспекцією у Деснянському районі міста Києва. З 01.11.2013 року згадане товариство є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №200145075, виданого Державною податковою інспекцією у Деснянському районі міста Києва (том І, а.с.27).

Таким чином, судом встановлений рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю Вермікуліт Трейд, спеціальна податкова правосубєктність учасників господарської операції та звязок між фактом придбання позивачем підрядних робіт і господарською діяльністю цього платника податку.

Підстави виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту регламентовано розділом V Податкового кодексу України.

Згідно підпункту а пункту 198.1 статті 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац 1).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (пункт 201.8 статті 201). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201).

Із наявних у матеріалах справи копій податкових накладних, виписаних контрагентом позивача - товариством з обмеженою відповідальність "Вермікуліт Трейд", встановлено, що вони містять всі необхідні реквізити, які передбачені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а отже є підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Суд зазначає, що за змістом акта перевірки від 12.02.2015 року відповідно до ІАІС «Податковий блок» підсистеми «Аналітична система» головного меню пункту «Автоматизована система співставлення Перегляд результатів співставлення» по позивачу з контрагентом - товариством з обмеженою відповідальність "Вермікуліт Трейд" станом на момент написання акту перевірки, розбіжності по задекларованих сумах податкового зобов'язання з податку на додану вартість відсутні, внаслідок подання останнім 21.01.2015 року декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, в якій відображено податкові зобовязання на позивача. Товариство з обмеженою відповідальність "Вермікуліт Трейд" провело коригування податкових зобовязань за вказаний період у сторону збільшення на 168 608,80 гривень та подало розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкових декларацій з податку на додану вартість (том І, а.с.34).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту за серпень 2014 року 168 608,75 гривень податку на додану вартість, сплаченого у звязку із придбанням у товариства з обмеженою відповідальність "Вермікуліт Трейд" субпідрядних робіт по будівництву житлового будинку з обєктами соціально-громадського призначення по вулиці Гоголівська, 14 у місті Києві та житлового офісно-торговельного комплексу з підземним паркінгом за адресою проспект Перемоги №90/1 у місті Києві.

За таких обставин, висновки відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість за вказаний період на 168 608,75 гривень не відповідають дійсності.

Як наслідок, відповідачем протиправно збільшено позивачу суму податкового зобовязання з податку на додану вартість на 168 609 гривень та нараховано штраф у розмірі 84 304,50 гривень, а тому податкове повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № від 24.02.2015 року підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат, то в силу вимог частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 24.02.2015 року про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю "Банош" суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 168 609 гривень за основним платежем та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 84 304, 50 гривень.

Стягнути в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Банош" (ідентифікаційний код 33156172) за рахунок бюджетних асигнувань Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 39530115) сплачений судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 27.10.2015 року.