Справа № 77/11/2070
Суддя: Архіпова С.В.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2011 р. № 2-а- 77/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого Судді Архіпової С.В.

при секретарі Солуяновій Н.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача- Солдатової Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості та просив суд визнати дії Харківського міського центру зайнятості неправомірними, поновити порушені конституційні права громадян України, звільнених за статтею 36 п.2 Кодексу законів про працю, визнати факт заподіяної правової, моральної та матеріальної шкоди. Судові витрати та моральні збитки визначити за рахунок недобросовісних набувачів страхового права на державну соціальну грошову допомогу громадянам України розпорядників коштів загальнодержавного страхового Фонду.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що за направленням Харківського міського центру зайнятості у 2010 році за строковими Трудовими договорами з Комунальним підприємством «Обласний спортивний комплекс «Металіст» пропрацював з березня по вересень 175 дні. 30 жовтня 2010 року угода з підприємством закінчилась з обставин закінчення строку угоди та відповідного фінансування, згідно п. 7 за угодою сторін ст..36 п.2 Кодексу законів про працю. Позивач зазначив, що він неодноразово звертався до Харківського обласного центру зайнятості про надання права на отримання грошової допомоги, однак відповідач йому відмовив у призначенні допомоги по безробіттю.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, вважав його безпідставним та необґрунтованим, надав заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою позицію проти доводів позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, керуючись наступним.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Харківського міського центру зайнятості від 21.03.2007 р. громадянину ОСОБА_1 за його зверненням від 14.03.2007 року було надано статус безробітного.

Також, згідно з п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 N 307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р/за № 915/5136, зі змінами, ОСОБА_1 призначена виплата допомоги по безробіттю, як застрахованій особі, без урахування страхового стажу протягом 360 календарних днів з 21.03.2007 року до 14.03.2008 року.

Згідно до ч.12 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: закінчення строку їх виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, виплата допомоги по безробіттю була припинена позивачу 15.03.2008 року у звязку з закінчення строку їх виплати.

Відповідно до п.4 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років.

Датою закінчення виплати допомоги по безробіттю в межах двохрічного періоду, передбаченого пунктом 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» була 21.03.2009 р.

Слід зазначити, що 21.10.2010 року за письмовою заявою позивача про відмову від послуг служби зайнятості його було знято з обліку відповідно до абз. 9 пп. 1 п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року із змінами.

Однак, 02.11.2010 р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, на підставі якої йому поновлено статус безробітного.

Але, у призначенні допомоги по безробіттю ОСОБА_1 відмовлено на підставі п. 6.13 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 N 307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136,зі змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства праці та соціальної політики України № 216 від 07.07.2005 року, №375 від 14.11.2005 року, та № 398 від 30.10.2006 року, №81 від 25.02.2008 року, №374 від 22.08.2008 року, та №52 від 11.02.2009 року, у звязку з тим, що у разі визнання в установленому порядку особи безробітною за межами дворічного періоду, якщо особа не була працевлаштована, то допомога по безробіттю їй не призначається.

Суд вважає відмову Харківського міського центру зайнятості у призначенні ОСОБА_1 допомоги по безробіттю правомірною виходячи з наступного.

Статтею 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» закріплені умови та тривалість виплати допомоги по безробіттю та вказано, що застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Також, згідно з ч.3 ст.22 вказаного Закону України особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів, а також особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви, та застраховані особи, звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, мають право на допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не підпадає під категорію осіб, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів, або менше 26 календарних тижнів, а також особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви, та застраховані особи, звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, оскільки ОСОБА_1 з 21.03.2007 р. по 21.10.2010р. не був працевлаштований, мав статус безробітного та отримував в період з 21.03.2007р. по 15.03.2008 р. допомогу по безробіттю.

Посилання позивача в позовній заяві та в судовому засіданні на те, що він працював за строковим договором на КП «Обласний спортивний комплекс «Металіст» з березня 2010р. по вересень 2010р., і був звільнений у звязку із закінченням строку договору (п.2.ст.36 КЗпП України), а тому вважає, що він був працевлаштований, судом не приймається виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами в судовому засіданні, після закінчення терміну виплати допомоги по безробіттю, в березні 2009 року ОСОБА_1С дав згоду та був направлений Харківським міським центром зайнятості на оплачувані громадські роботи (вид робіт-підсобні роботи) на комунальне підприємство «Обласний спортивний комплекс «Металіст», у звязку з чим, з ним були укладені договори.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про зайнятість населення», оплачувані громадські роботі є однією з форм забезпечення тимчасової зайнятості населення, передусім осіб, зареєстрованих як безробітні. З особами, які бажають брати участь у громадських роботах, укладається строковий трудовий договір з правом його продовження за погодженням сторін до вирішення питання їх працевлаштування на підходящу роботу. Переважним правом укладання договорів користуються громадяни, зареєстровані як безробітні. В цей час безробітний не знімається з обліку, та якщо має право, може отримувати і допомогу по безробіттю.

Таким чином, для виконання оплачуваних громадських робіт необхідними умовами є наявність у особи статусу безробітного, його згоди на виконання цих робіт та укладання строкового трудового договору.

Необхідно зазначити, що порядок організації та проведення оплачуваних громадських робіт визначено Положенням про порядок організації та проведення оплачуваних громадських робіт, затвердженого Постановою КМУ 10.09.2008 р. за №839.

Так, п.1 вказаного Положення визначено, що оплачувані громадські роботи - загальнодоступні види некваліфікованих робіт, а також кваліфіковані роботи, які організовуються з метою надання додаткової соціальної підтримки та забезпечення тимчасової зайнятості осіб, які шукають роботу.

Відповідно до п.5 Положення особи, зареєстровані як безробітні, залучаються до оплачуваних громадських робіт на строк, що сумарно не перевищує 180 календарних днів у межах календарного року.

Загальна кількість відпрацьованих днів на оплачуваних громадських роботах позивачем в 2009 році становила 172 дні, в 2010 році 173 дні, що відповідає п.5 вказаного Положення.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що оплачувані громадські роботи є однією з форм підтримки безробітного під час його перебування на обліку-тимчасової зайнятості до вирішення питання працевлаштування на підходящу роботу та є додатковою соціальною підтримкою.

Відповідно до п.6.13 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. № 307, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за № 915/5136, у разі визнання в установленому порядку особи безробітною за межами дворічного періоду після її працевлаштування допомога по безробіттю визначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Якщо особа не була працевлаштована або без сплати внесків на страхування на випадок безробіття здійснювала підприємницьку або іншу діяльність (виконувала роботи (послуги) за цивільно-правовими угодами, забезпечувала себе роботою самостійно), працювала за межами України за відсутності міжнародних договорів, що передбачають взаємне визнання страхового (трудового) стажу, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, то допомога по безробіттю їй не призначається.

Отже, ОСОБА_1 за період з 21.03.2007 р. по 21.10.2010р., крім участі в оплачуваних громадських роботах, працевлаштований не був, допомога по безробіттю виплачена в межах строку визначеного законодавством (360 календарних днів протягом двох років), а тому не вбачається правових підстав для виплати допомоги по безробіттю, у звязку з чим відсутні з боку відповідача порушень прав позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні допомоги по безробіттю центр зайнятості діяв відповідно до норм чинного законодавства, доводи позивача є необґрунтованими, у звязку з чим в задоволенні адміністративного позову про визнання неправомірними дій відповідача, про поновлення порушених прав, про визнання факту заподіяння правової, моральної та матеріальної шкоди та стягнення судових витрат необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 23 Закону України «Про зайнятість населення», Положенням про порядок організації та проведення оплачуваних громадських робіт, затвердженого Постановою КМУ 10.09.2008 р. за №839, п.2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності ст. ,ст. 160,161,162,163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні, шляхом подання такої скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складається протягом пяти днів з моменту проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Суддя Архіпова С.В.