Справа № 2-а-6498/11
Суддя: Крамаренко І. А.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 2-а-6498/11 2-а/2143/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2а-6498/11/0818

21 червня 2011 р. м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченого підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

08.06.2011 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що він має статус дитини війни та має право одержувати пенсію, яка повинна бути підвищена на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилаючись на те, що виплати пенсії проведені відповідачем у розмірі, меншому, ніж передбачено вище вказаним Законом, позивач просить зобовязати відповідача нарахувати йому недоплачені надбавки до пенсії та виплачувати їх у подальшому.

Відповідач у встановлений строк письмових заперечень суду не надав, таким чином суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю заперечень, у відповідності п.2 ч.5 ст.183-2 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно статті 6 Закону № 2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року, № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Позивач має статус «Дитини війни», що надає йому відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 01.01.2006 року, права на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом, тому відповідач повинен нарахувати йому та виплатити допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком до його пенсії.

Однак, відповідно до ст. 99 КАС України (в новій редакції) строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений у шість місяців, а тому, нарахування недоплаченої допомоги позивачеві, як дитині війни, повинно здійснюватись у межах даного строку, тобто за шість місяців.

Крім того, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат по справі, а саме витрат на надання правової допомоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До складу останніх відносяться і витрати на правову допомогу. За загальним правилом витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, несуть сторони. Сторона, яка не є суб'єктом владних повноважень і на користь якої ухвалено рішення, має право на компенсацію їх іншою стороною судових витрат, зокрема й витрат на правову допомогу, але в межах, встановлених законом, а до прийняття відповідного закону і набрання ним чинності - Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності вказаним законом граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, відповідно до пункту 2 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 року № 590. Відповідно до вказаної постанови КМУ розрахунок компенсації витрат на правову допомогу залежить від часу надання такої допомоги.

В той же час, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про витрачений час на консультації та складання позовної заяви, що перешкоджає суду визначити розмір компенсації, яка б підлягала відшкодуванню позивачці як понесені витрати на правову допомогу. Крім цього, довідку, що міститься в матеріалах справи, не можливо визнати належним доказом понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки з неї не вбачається у якій справі складено адміністративний позов, а дата складення довідки не відповідає часу звернення позивачкою з позовом до суду.

Крім того, в матеріалах справи міститься квитанція про оплату послуг у розмірі 300 грн., які перераховані на рахунок Запорізької філії ВАТ „Надія, та доданий диплом спеціаліста та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2306/10 видане на імя ОСОБА_2, однак в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_2 знаходиться у трудових відносинах з Запорізькою філією ТОВ „Надія.

Проте, з огляду на вимоги, встановлені п.7 ст. 7-2 ЗУ Про внесення змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI, заявлений позов підлягає задоволенню до набрання названим законом сили, тобто по 18 червня 2011 року включно, відколи в силу діючого законодавства України нарахування позивачеві має здійснюватися відповідно до Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 6 КАС України, захисту підлягають існуючі порушені права, свободи або інтереси особи, а тому майбутні правовідносини не можуть бути вирішені заздалегідь.

Згідно ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

Керуючись ст. ст. 99, 158-164, ч.6,7,8 ст.183-2, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Орджонікдзевському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 08.12.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 18.06.2011 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснювати перерахунок та виплату підвищення пенсії ОСОБА_1 у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена, за період з 08.12.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 18.06.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 03грн. 40коп.

В іншій частині позовних вимог, в частині щодо стягнення коштів, затрачених на правову допомогу відмовити.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі протягом 10 днів, апеляційної скарги з дня отримання копії постанови.

Суддя: І.А.Крамаренко