Справа № 199/10925/14(2а/199/48/15)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 199/10925/14(2а/199/48/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м Дніпропетровську ради

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2015 р.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2015 р. прийнятої за результатами скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення задоволено частково. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до вимог ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, з урахуванням проведених виплат. Позовні вимоги за 2013 рік залишено без розгляду у звязку з пропуском строку.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач ОСОБА_1 згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2014 рік.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в позовних вимогах позивача. Посилається на те, що Управлінням соціального захисту населення не надані повноваження щодо здійснення розрахунку та виплати раніше призначеного розміру щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, самостійно змінювати чи впливати на розмір державної допомоги, в Управління немає законних підстав.

Учасники процесу в судове засіданні не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м Дніпропетровську ради, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та одержує компенсаційні виплати згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 6).

Відповідно до довідки про виплату допомоги на оздоровлення від 23.12.2014 № 5522, позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, протягом 2013-2014 років відповідачем нарахована щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 120,00 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка, однак, у вказаний період не виплачувалась (а.с. 5).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно, ст.70 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік надано право Кабінету Міністрів України у 2014 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року.

Проте, в 2013-2014 роках нормативні акти Кабінетом Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не приймалися.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у 2013-2014 роках нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення повинні здійснюватися відповідно до ст. 48 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 06.06.1996).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м Дніпропетровську ради залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

рпГоловуючий: ОСОБА_2

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна