Справа № 2а-9670/10/0670
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" квітня 2011 р. Справа № 2а-9670/10/0670

номер рядка статистичного звіту 11.5

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Поліщука М.Г.

ОСОБА_1,

при секретарі Феськовій М.Ю. ,

за участю представників сторін, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 Державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" січня 2011 р. у справі № 2а-9670/10/0670 за позовом ОСОБА_3 міжрайонного прокурора, старшого радника юстиції ОСОБА_4 до ОСОБА_2 Державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції про визнання незаконною відмови, зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 міжрайонний прокурор, старший радник юстиції ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 Державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції про визнання незаконними дій та зобовязання вчинення дій.

В заяві зазначав, що на виконання покладених на прокуратуру наглядових функцій за додержанням законів при виконанні судових рішень, в порядку статті 121 Конституції України, статті 8, 20 Закону України від 5 листопада 1991 року "Про прокуратуру", звернувся до ОСОБА_3 ВДВС з вимогою надати йому для ознайомлення виконавчі провадження щодо виконання кримінальних покарань у вигляді штрафів та конфіскації майна за 2010 рік.

Відповідач листом від 22 жовтня 2010 року № 30688 відмовив у їх наданні, що не відповідає вимогам закону і порушує права прокуратури, а тому посилаючись на ці обставини позивач просив визнати дії відповідача незаконними та зобовязати надати для ознайомлення виконавчі провадження.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2010 року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, у апеляційній скарзі начальник ВДВС ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи колегія суддів, дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що на вимогу позивача від 20 жовтня 2010 №9234 надати для ознайомлення виконавчі провадження з виконання судових рішень у кримінальних справах, у частині накладення штрафів та конфіскації майна, відповідач відмовив у їх наданні. Відмова мотивована невідповідністю дій позивача вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи позов та визнавши незаконною відмову у наданні для ознайомлення виконавчих проваджень суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача є безпідставною так як дії прокурора відповідають вимогам Закону і помилково розцінені відповідачем, як втручання у виконавче провадження, про яке йдеться в ч.4 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження".

Судова колегія не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, за приписами статей 121 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР і 5 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII прокуратура України становить єдину систему, на яку покладено функції підтримання державного обвинувачення в судах, представництво інтересів громадянина або держави в суді, у випадках визначених законом, нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про прокуратуру", перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора. Прокурор не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

Глава четверта Закону України "Про прокуратуру" регулює питання нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

За приписами статті 44 Закону, предметом прокурорського нагляду є додержання законності під час перебування осіб у місцях тримання затриманих, попереднього ув'язнення, в установах виконання покарань, інших установах, що виконують покарання або заходи примусового характеру, які призначаються судом, додержання встановленого кримінально-виконавчим законодавством порядку та умов тримання або відбування покарання особами у цих установах, їх прав і виконання ними своїх обов'язків.

Тобто, законодавством визначені повноваження прокурора, напрями діяльності та приводи реагування, на виконання яких останній здійснює перевірки.

Що ж до питань контролю та перевірки виконавчих проваджень, то такі урегульовані статтями 8, 8-1, 8-2 і 8-3 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ "Про виконавче провадження", норми якого є спеціальними у цих правовідносинах.

Зазначені норми Закону не містять положень щодо надання на вимогу прокурора виконавчих проваджень для здійснення певних дій, не встановлено такі вимоги і іншими законами.

За таких обставин підстав для задоволення позову не було, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновки спростовують, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 201, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції задовольнити.

Постанову Жимтомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 міжрайонного прокурора до ОСОБА_2 Державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції про визнання незаконною відмови, зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Винести нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 29 квітня 2011 року.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: М.Г. Поліщук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 міжрайонний прокурор, старший радник юстиції ОСОБА_4 вул.Косачів,6А,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

3- відповідачу ОСОБА_2 Державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції вул.Соборності, 13,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700