Справа № 2а-357/10/0970
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2010-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2010 р. Справа № 2a-357/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Черепія П.М.

при секретарі Данилюк І.М.

< Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, адреса: вул. Шевченка, 101-А, с. Підгіря, Богородчанського району, Івано-Франківської області

до Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 позивач; ОСОБА_2 представник за усним дорученням;

від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність від 26.02.2009 р. № 12/46-юр.

про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали і пояснили, що згідно наказу від 05 червня 2003 року № 56 о/с ОСОБА_1 була прийнята на посаду паспортиста групи громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

05 жовтня 2007 року переведена на посаду спеціаліста 1 категорії сектору у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

05 листопада 2009 року подала заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням, без зазначення дати звільнення.

09 листопада 2009 року подала заяву про надання їй невикористаної відпустки за 2009 рік, починаючи з 09 листопада 2009 року.

Наказом № 151 від 09 листопада 2009 року на період з 09 листопада 2009 року по 23 листопада 2009 року їй було надано відпустку.

В звязку з хворобою перебувала на лікарняному з 19 листопада 2009 року по 03 грудня 09 року.

Відповідно до наказу № 142 о/с від 17 листопада 2009 року з 24 листопада 2009 року звільнена з займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі поданої заяви про звільнення.

Вважає, звільнення з роботи є незаконним та безпідставним, яке проведене всупереч вимог ст. 38 КЗпП України, оскільки двотижневий строк дії поданої нею заяви про звільнення сплив, і звільнена вона в період тимчасової непрацездатності.

Просить суд поновити її на роботі та стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за вимушений прогул.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що ОСОБА_1 звільнено з роботи у відповідності до вимог трудового законодавства, зокрема:

05 листопада 2009 року позивачем було подано заяву про звільнення з роботи із займаної посади за власним бажанням, без зазначення дати звільнення.

09 листопада 2009 року позивачкою подано заяву про надання невикористаної відпустки за 2009 рік, починаючи з 09 листопада 2009 року.

Наказом Богородчанського РВ УМВС в області від 09 листопада 2009 року № 151 заяву позивача задоволено та надано чергову невикористану відпустку в період з 09 листопада 2009 року по 23 листопада 2009 року.

Наказом від 17 листопада 2009 року № 142 о/с ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням з 24 листопада 2009 року, тобто після закінчення відпустки.

Оскільки позивач звільнена в період тимчасової непрацездатності, то наказом УМВС № 14 о/с від 18 лютого 2010 року унесено зміни до наказу № 142 о/с від 17 листопада 2009 року і дату звільнення позивача вважати 08 грудня 2009 року.

Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала на державній службі, обіймаючи посаду спеціаліста сектору у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Про те, що позивач відноситься до осіб публічної служби визначено наявність запису у трудовій книжці про складання ОСОБА_4 державного службовця та присвоєння відповідного рангу державного службовця (а.с. 38), а також декларацією про доходи (а.с. 35) і текстом складеної присяги (а.с 55).

05 листопада 2009 року, позивач по справі, подала заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням, а 09 листопада 2009 року про невикористану відпустку (а.с. 23, 6).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Наказом начальника Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області № 151 від 09 листопада 2009 року ОСОБА_1 надано відпустку з 09 по 23 листопада 2009 року (а.с. 24).

Як встановлено судом, позивач під час відпустки захворіла і перебувала на листку непрацездатності з 19 листопада по 03 грудня 2009 року (а.с. 9).

Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області № 142 о/с від 17 листопада 2009 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 24 листопада 2009 року по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 8).

Відповідно до трудового законодавства звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності не допускається.

Оскільки звільнення позивача проведено у період тимчасової непрацездатності, то наказом № 14 о/с від 18 лютого 2010 року унесено зміни до наказу про звільнення і змінено дату звільнення з 24 листопада 2009 року на 08 грудня 2009 року (а.с. 56).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 80 КЗпП України, п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Тимчасова непрацездатність позивача по справі підтверджується листком непрацездатності (а.с. 9).

На думку суду, відповідач законно відновив порушене право позивача шляхом зміни дати звільнення з врахуванням днів хвороби ОСОБА_1 в період відпустки і видав наказ № 14 а/с від 18 лютого 2010 року змінивши дату звільнення на 08 грудня 2009 року (а.с. 56).

В звязку з цим підлягають виплаті позивачу кошти за період з 24 листопада по 08 грудня 2009 року, що складає 11 робочих днів.

Згідно довідки про заробітну плату за останніх шість повних місяців заробітна плата склала 8 025 грн. 60 коп. : 125 робочих днів = 64 грн. 20 коп. за один день перебування на листку непрацездатності х 11 робочих днів перебування на листку непрацездатності = 706 грн. 20 коп. (а.с. 20).

Не заслуговує на увагу твердження представника позивача, що заява від 05 листопада 2009 року про звільнення з роботи діє два тижні і втратила силу, оскільки позивач не відкликала раніше подану заяву про звільнення до закінчення двотижневого строку, а навпаки заявою від 02 грудня 2009 року просить відповідача надіслати на її адресу трудову книжку і копію наказу про звільнення (а.с. 31).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивача звільнено за власним бажанням з роботи із зміною дати звільнення законно.

Разом з тим з відповідача слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 706 грн. 20 коп. вимушеного прогулу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 38, 80 КЗпП України, ст.ст. 3, 11 Закону України «Про відпустки», ст.ст. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

< Список >

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 706 грн. 20 коп. коштів за час вимушеного прогулу за період з 24 листопада по 08 грудня 2009 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі складена 26 лютого 2010 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_4