Справа № 2518/2-а-18083/11
Суддя: Шляхов В. І.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 року смт. Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Шляхов В. І., розглянувши у скороченому провадженні справу за адмінстративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом до відповідача, позивач вказує, що визнаний дитиною війни та згідно зі ст. 6 Закону України (далі ЗУ) Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Так як рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 відповідно визнані такими, що не відповідають Конституції положення ЗУ Про Державний бюджет України на 2007 рікта Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими була зупинена дія статті 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, та внесені до неї зміни, в 2009-2010 р.р. Верховною Радою України не приймались закони, якими зупинялась на 2009-2010 р. дія ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, або іншим чином обмежувалась її дія, просить визнати дії відповідача щодо призначення і виплати йому державної соціальної допомоги у розмірі що не відповідає вимогам ЗУ Про соціальний захист дітей війнинезаконними, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі перерахувати та виплачувати допомогу з 11.02.2011 р., застосувавши негайне виконання рішення.

Ухвалою судді за вимогами адміністративного позову в межах строків звернення до суду відкрите провадження про що належним чином повідомлено відповідача, який заперечень не надав.

Вивчивенням доводів адміністративного позову, інших матеріалів справи, були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач народився 22.04.1935 року і є громадянином України. Відповідно до статей 1, 6, 7 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року № 2195-ІV (далі по тексту Закон № 2195) він має право на виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, яка виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідач не здійснює виплату позивачеві зазначеної доплати у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, оскільки згідно Закону України Про Державний бюджет на 2008 рікта про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 року № 107 внесено зміни в ст. 6 Закону № 2195 та з 01.01.2007 року підвищення дітям війни виплачувалося відповідно до ст. 6 Закону № 2195, викладеній в редакції Закону №107.

Зазначене положення Закону № 107 визнано рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 неконституційним. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, з 22.05.2008 року стаття 6 Закону № 2195 була поновлена в попередній редакції, але відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Викладене є підставою для визнання дій відповідача неправомірними по виплаті позивачу підвищення до пенсії не в розмірі встановленому ст. 6 Закону № 2195 - 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, для визначення розміру якої підлягає застосуванню абзац 1 ч. 1 ст. 28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що визначється бюджетним та спеціальним законодавством, адже іншими Законами мінімальний розмір пенсії за віком не визначено, та зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону № 2195, дія якої поновлена з 22 травня 2008 року і діяла до 23 липня 2011 року, дня набрання чинності постановою КМ України прийнятою на виконання п. 7 Закону України від 14.06.2011 р. № 3491-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким законодавець надав право КМ України регулювати розміри оспорюваних виплат, тож подальші дії відповідача у 2011 році є правомірними. У 2012 році дії відповідача відповідають вимогам Закону України Про Державний бюджет України на 2012 рік та постанові КМ України від 23.11.2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Будь-яких доказів про порушення прав, свобод або інтересів позивача в подальшому щодо нарахування соціальної виплати суду не надано, а отже позовні вимоги в частині її виплати в подальшому, задоволенню не підлягають. На час прийняття рішення за приписами ст. 1832 КАС України постанови суду прийняті у скороченому провадженні не можуть бути звернуті у виконання негайно, в тому числі й частково, отже заява позивача про зміну встановленого законодавством порядку виконання судових рішень є безпідставною. Судові витрати відсутні.

На підставі ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, п. 7 Закону України від 14.06.2011 р. № 3491-УІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", керуючись статтями 11, 49, 51, 158-163, 1832, 186 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області з виплати позивачеві підвищення до пенсії не в розмірі встановленому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, - неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняза період з 06 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити, судові витрати відсутні.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 КАС України.

Суддя В. І. Шляхов