Справа № 22а-10238/11
Суддя: Обідіна О. І.
Дата ухвалення: 2011-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого судді : Обідіної 0.1.

Суддів : Карнауха П.М., Панченка О.О.

Розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 3 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 3 вересня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії управління ПФ України в Глобинському районі протиправними та зобовязано управління ПФ України в Глобинському районі Полтавської області провести перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності позивачу відповідно до ч. 4 ст. 54, ч.З ст. 67 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду III групи у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2005 року по 17 липня 2006 року та як інваліду II групи у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 18 липня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року та провести виплату з урахуванням проведених виплат.

Зобовязано управління ПФ України в Глобинському районі Полтавської області провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії та виплату позивачу відповідно до ст. 50, ч.З ст. 67 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду III групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.І ст. 28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування починаючи з 1 січня 2005 року по 17 липня 2006 року та як інваліду II групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.І ст. 28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування починаючи з 18 липня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року та провести виплату з урахуванням проведених виплат. Вирішено питання про судові витрати.

З судовим рішенням не погодився відповідач, який в апеляційній скарзі просить скасувати рішення, оскільки вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.І ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (посвідчення серії А №023669). З 17 липня 2003 року він мав III групу інвалідності повязану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК від 17 липня 2003 року. 18 липня 2006 року Полтавською МСЕК йому встановлена II група інвалідності захворювання повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у звязку з чим має право на пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу виплати пенсії у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за віком у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та не~ нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за віком у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірі мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком та по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України. У __ ст. 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17 листопада 2005 року - відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Згідно до ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 6 червня 1996 року особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам III групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату недорахованих пенсійних виплат з 1 січня 2005 року по 17 липня 2006 року як інваліду II групи, з 18 липня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року як інваліду III групи у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів також дійшла висновку, що визначений ст.28 Закону України «Прсг загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум, є відправною величиною від якої проводиться розрахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Безпідставними вважає колегія суддів посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що розмір пенсії позивачу повинен виплачуватись, не відповідно до вимог Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 та від 17 липня 2008 року №654.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 183-2 ч. 10, 197, 200, 205, 206, КАС України, Законом України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 3 вересня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.