Справа № 817/3101/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3101/15

27 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. розглянувши упорядку письмового провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Управління Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі
про визнання неправомірною відмови зобов'язання вчинити певні дії , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною та протиправною відмову Управління Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі №01-38/443 від 04.09.2015 щодо прийняття до виконання виконавчого листа Володимирецького районного суду від 13.08.2015 у справі №556/1792/14-4 та бездіяльність щодо виконання останнього як такого в цілому; зобов'язати прийняти до виконання такий виконавчий лист та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Так, на думку позивача не прийнявши до виконання виконавчий лист Володимирецького районного суду від 13.08.2015 у справі №556/1792/14-4 відповідач грубо порушує вимоги ст.ст. 3, 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ч. 2 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», приписи Конституції України та міжнародного законодавства.

Відповідач позов не визнав, подав письмове заперечення (вх. № 18449/15 від 13.10.2015).

У своєму запереченні вказує , що оспорюване в справі рішення прийнято правомірно, виконавчий лист Володимирецького районного суду від 13.08.2015 у справі №556/1792/14-4 повернуто стягувачу з огляду на ту обставину, що він не підлягає виконанню Управлінням Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі, так як встановлено інший порядок виконання такого виконавчого документа, що встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання явку уповноважених представника не забезпечив, подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

З огляду на наявність у справі заяв від сторін про розгляд справи без їх участі, суд з врахуванням ч. 4 ст. 122 КАС України приймає рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, 13.08.2015 ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі із заявою про стягнення на підставі виконавчого листа Володимирецького районного суду від 13.08.2015 у справі №556/1792/14-4 з держави в особі управління Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі на його користь коштів в сумі 16 315, 69 грн., як спадщину, отриману після смерті батька ОСОБА_2.

Управління Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі листом №01-38/443 від 04.09.2015 повернуло вказаний виконавчий лист заявника.

Підставою для прийняття такого рішення стали приписи п. 2, пп. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження (зі змінами), згідно яких підлягає поверненню виконавчий документ, оскільки не підлягає виконанню, у зв'язку з тим, що боржник - Управління Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі не має відкритих рахунків в органах Казначейства.

На думку суду, такі дії та рішення відповідача прийнято у межах чинного законодавства з огляду на наступне.

Нормативно-правові акти, що регулюють питання виконання судових рішень:

- Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (по тексту постанови - Закон);

- Закон України «Про виконавче провадження»;

- постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (зі змінами).

01.01.2013 набрав чинності Закон, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація;

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону Державна казначейська служба України (по тексту постанови - Казначейство України) здійснює виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (бюджетна програма КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Суд зазначає, що не підпадають під вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та не виконуються за бюджетною програмою КПКВ 3504040 (взагалі Казначейством України) судові рішення, боржниками за якими є органи Пенсійного фонду України.

В органах Казначейства відсутні рахунки органів Пенсійного фонду України, з яких можна здійснювати безспірне списання коштів для виконання судових рішень, боржниками за якими є зазначені органи.

Фінансування пенсійних виплат та видатків на утримання органів Пенсійного фонду України проводиться не через рахунки відкриті в органах Казначейства, а через рахунки, відкриті в банках.

Законодавством України не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника відкритих в банківських установах, натомість такі права мають органи державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вказані приписи Закону, суд не знайшов підстав для визнання протиправною відмови Управління Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі №01-38/443 від 04.09.2015 щодо прийняття до виконання виконавчого листа Володимирецького районного суду від 13.08.2015 у справі №556/1792/14-4.

Так як судом не встановлено протиправності в діях відповідача відносно позивача, заявлена моральна шкода у розмірі 5000, 00 грн. стягненню з Управління Державної казначейської служби України у Володимирецькому районі не підлягає.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, а, відтак, не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у порядку ст.94 КАС України, суд не знайшов.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.