Справа № 814/1907/15
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23.10.2015 р. № 814/1907/15

Миколаївський окружний адміністративний суд колегіально у складі трьох суддів:

головуючого судді Лебедєвої Г.В.,

судді Гордієко Т.О.,

судді Князєва В.С.

при секретарі Кафановій Г.Г.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1 (за посвідченням),

розглянувши у відкритому судовому в м. Миколаєві клопотання відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про зобов'язання Генеральну прокуратуру України розглянути заяву ОСОБА_2 від 18.03.2015 року в частинні прохання встановити усіх працівників прокуратури, які покривали ОСОБА_3 від відповідальності за травмування ОСОБА_2 або ж були причетними до прийняття 18 незаконних постанов за заявою ОСОБА_2 від 19.03.2010 року про травмування ОСОБА_2 в суді, та звільнити їх з посад, якщо вони не зрозуміли, що працювали недобросовісно і не виправились,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про зобов'язання Генеральну прокуратуру України розглянути заяву ОСОБА_2 від 18.03.2015 року в частинні прохання встановити усіх працівників прокуратури, які покривали ОСОБА_3 від відповідальності за травмування ОСОБА_2 або ж були причетними до прийняття 18 незаконних постанов за заявою ОСОБА_2 від 19.03.2010 року про травмування ОСОБА_2 в суді, та звільнити їх з посад, якщо вони не зрозуміли, що працювали недобросовісно і не виправились.

30.09.2015 року від відповідача до канцелярії суду надійшла заява про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, в обґрунтування якої відповідач зазначив, що п.2 ч.3 ст.17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, у зв'язку з чим вказаний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та надав копії листів Генеральної прокуратури України.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.10.2015 року підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив суд його задовольнити. Заслухавши пояснення представника відповідача щодо заявленого клопотання, дослідивши та оцінивши письмові докази, що містяться у справі, суд прийшов до висновку про обґрунтованість цього клопотання та необхідність закрити провадження в справі з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно правові справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного суду України; що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Генерального прокурора України із заявою, в якій скаржився на усіх працівників прокуратури, які покривали ОСОБА_3 від відповідальності за травмування ОСОБА_2, та які порушували кримінально процесуальне законодавство при прийняті 18 незаконних постанов за заявою ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи та постанов про закриття кримінального провадження, у зв'язку з чим просив притягнути цих осіб до відповідальності.

Зазначаючи про неналежний розгляд цієї скарги, позивач у позовній заяві вказує на порушення Генеральною прокуратурою приписів Закону України «Про звернення громадян».

Однак, посилання позивача на порушення Генеральною прокуратурою України Закону України «Про звернення громадян» стосовно розгляду його заяви від 18.03.2015 року є необґрунтованим, оскільки згідно зі статтею 12 цього Закону його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним законодавством.

Пунктом 2.2 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом генерального прокурора України від 27.12.2014 року №9 гн «Про організацію особистого прийому та розгляду звернень в органах прокуратури України» також визначено, що її дія не поширюється на порядок розгляду в органах прокуратури заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно з вимогами ст. ст.1, 2 Кримінально - процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально - процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.36 Кримінально - процесуального кодексу України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

Таким чином, спірні відносини, які виникають між заявниками та прокуратурою під час здійснення прокуратурою нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування регламентовані Кримінально - процесуальним кодексом України.

Тобто, у даному випадку прокурор, слідчий або орган дізнання при прийнятті рішення не виконують функції суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а приймають таке рішення як самостійні процесуальні особи на підставі та в порядку, визначеному КПК України.

За таких обставин вимоги позивача про оскарження дій прокуратури та зобовязання прокуратури вчинити певні дії, які мають місце при здійсненні прокуратурою нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування повинні розглядатись у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначений статтями 303, 314-316 КПК України.

Про будь-які рішення чи дії, прийняті чи здійснені особами зазначеними у заяві ОСОБА_2 від 18.03.2015 року, які не пов'язані із кримінальним провадженням, позивач не зазначає.

В ході судового розгляду справи судом також не здобуто доказів прийняття відповідачем рішень чи вчинення дій, пов'язаних із розглядом заяви ОСОБА_2, що випливають із виконання відповідачем владних управлінських функцій.

Відтак, вимоги позивача належить вирішувати судом в порядку кримінального, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 51, 136, ч.1 п.1 ст.157, 160, 165, 167 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача про закриття провадження у справі №814/1907/15 задовольнити.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про зобов'язання Генеральну прокуратуру України розглянути заяву ОСОБА_2 від 18.03.2015 року в частинні прохання встановити усіх працівників прокуратури, які покривали ОСОБА_3 від відповідальності за травмування ОСОБА_2 або ж були причетними до прийняття 18 незаконних постанов за заявою ОСОБА_2 від 19.03.2010 року про травмування ОСОБА_2 в суді, та звільнити їх з посад, якщо вони не зрозуміли, що працювали недобросовісно і не виправились закрити.

Розяснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачу, що з даним позов, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського окружного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Головуючи суддя Г.В. Лебедєва

Суддя Т.О. Гордієнко

Суддя В.С. Князєв