Справа № 199/6312/15 (2а-199/130/15)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 рокусправа № 199/6312/15 (2а-199/130/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

при секретарі: Портненко М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року у справі № 199/6312/15 (2-а/199/13/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про стягнення недоотриманої пенсії та компенсації витрат частини пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила нарахувати пенсію по інвалідності, стягнути з відповідача недоотриману пенсію в період з 12.12.2012 року та компенсацію частини пенсії.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2015 року адміністративний позов залишено без розгляду з тих підстав, що позивачем пропущений строк звернення до суду, передбачений ч. 5 ст. 99 КАС України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач з 29.01.2008 року є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням. На день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності загальний стаж роботи становив 57 років 6 місяців.

18.12.2012 року позивач звернулася до відповідача з приводу нарахування пенсії по інвалідності в розмірі 100% пенсії за віком, як інваліду ІІІ групи, що припинив працювати.

14.01.2013 року відповідачем винесено розпорядження № 190005, в якому зазначено, що позивач є інвалідом ІІІ групи, яка не працює. Разом з тим пенсію останнім нараховано як інваліду, що продовжує працювати, тобто в розмірі 50% пенсії за віком.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення прав позивачу стало відомо з розпорядження відповідача від 14.01.2013 року, проте звернувся до суду з позовом з пропуском законодавчо встановленого строку звернення до суду, поважні причини пропуску строку відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Посилання суду першої інстанції на приписи частин 5 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено скорочений (місячний) строк звернення до суду, є недоречними, адже зазначені правові норми не регулюють ці відносини, оскільки в даному випадку не оскаржується рішення субєкта владних повноважень.

У відповідності до положень п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України cуддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Тобто суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з'ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з'ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.

З огляду на матеріали, додані до позовної заяви, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки як вбачається з виписки медичної картки амбулаторної (стаціонарного) хворого, що міститься в матеріалах справи (а.с. 12-13), позивач у період саме з 14.01.2013 року, тобто з дня прийняття відповідачем розпорядження, на яке посилається суд, знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом: травма тазостегнового суглобу. Оцінки цим обставинам судом першої інстанції надано не було.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановяється ухвала.

Колегія суддів вважає, що суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не було досліджено матеріали справи в повному обсязі, а саме, не встановлено дати, коли саме позивач дізналася про розпорядження відповідача від 14.01.2013 року та про порушення своїх прав та інтересів..

Вказане свідчить, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції передчасно без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу і не можуть бути обмежені певним терміном. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. У звязку з цим, навіть при встановленні судом пропуску певної частини строку звернення до суду, позов про стягнення пенсійних виплат повинен розглядатись в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною 2статті 99 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а отже, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повний текст складений 26 жовтня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року у справі № 199/6312/15 (2-а/199/13/15) скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про стягнення недоотриманої пенсії та компенсації витрат частини пенсії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко