Справа № П/811/972/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № П/811/972/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар н.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фермерського господарства ОСОБА_2 та Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_3

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року

у справі за позовом фермерського господарства ОСОБА_2 до Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Дерземагенства у Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Зобовязано Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_3 поновити у Державному земельному кадастрі відомості про земельну ділянку площею 46,10 га (кадастровий номер №:02:000:9050), яка розташована на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та відновити ОСОБА_4 книгу на земельну ділянку. В іншій частині позову відмовлено.

Встановлено обовязок Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_3 подати звіт про виконання постанови суду упродовж 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що скасування державної реєстрації земельної ділянки відбулось за відсутності правомірних підстав, а саме, відповідно до приписів пункту 114 Порядку державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у двох випадках: поділу чи обєднання земельних ділянок та коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника. При цьому, судом встановлено, що скасування державної реєстрації земельної ділянки відбувалася за відсутності таких підстав. Скасування державної реєстрації земельної ділянки унеможливлюють проведення державної реєстрації прав, на неї, що безумовно порушує права позивача. Отже, слід відновити ОСОБА_4 книгу, що передбачено п. 59 Порядку. В частині відмови в задоволенні позову, суд зазначив, що право на отримання відомостей з кадастру мають власник та користувач земельної ділянки. На даний час (до проходження державної реєстрації договору оренди землі) позивач не набув обовязкових ознак користувача земельної ділянки, отже не є на даний час належною особою, що має право на отримання відомостей з кадастру.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем (фермерським господарством ОСОБА_2) подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Поросить прийняти рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідачем (Державним кадастровим реєстратором управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_3) подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Крім того, заперечував проти апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2008 року між позивачем та Кіровоградською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки площею 46,10 га, яка розташована на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (кадастровий №:02:000:9050), строком на 5 років. Державна реєстрація правочину відбулася 03 листопада 2008 року. З метою продовження строку дії договору 28 листопада 2012 року сторони уклали додатковий договір, яким продовжили оренду на 20 років, починаючи з дати його державної реєстрації (а.с.25). Натомість, 28 жовтня 2013 року державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив проводити державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі додаткового договору. 26 лютого 2014 року державний реєстратор відмовив позивачу у наданні витягу з кадастру про земельну ділянку. Підставою прийняття такого рішення є те, що з заявою звернулася особа, яка не може бути заявником відповідно до Порядку ведення кадастру який затверджений Постановою Уряду України №1051 від 17 жовтня 2012 року. Водночас, за повідомленням державного підприємства Центр державного земельного кадастру (адміністратор кадастру) у кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку, якою користується позивач.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України Про Державний земельний кадастр, норми Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджений Постановою КМУ України №1051 від 17 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно матеріалів справи, державна реєстрація земельної ділянки відбулась 03 листопада 2008 року (підтверджується змістом витягу з кадастру про земельну ділянку від 25 червня 2013 року її (а.с.22 т. 1). При цьому, пунктом 50 Порядку ведення Державного земельного кадастру (який затверджений Постановою КМУ України №1051 від 17 жовтня 2012 року), датою відкриття ОСОБА_4 книги є дата державної реєстрації земельної ділянки. Отже, ОСОБА_4 книга на земельну ділянку відкрита 03 листопада 2008 року.

Виходячи з змісту зазначеного витягу, проводив державну реєстрацію земельної ділянки Кіровоградський районний відділ КРФ ДП Центр ДЗК при Держкомземі України, однак, в свою чергу, не передав відповідачу ОСОБА_4 книгу на земельну ділянку.

Натомість, пунктом 50 Порядку ведення Державного земельного кадастру (який затверджений Постановою КМУ України №1051 від 17 жовтня 2012 року) передбачено, що ОСОБА_4 книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою забезпечення державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. При цьому, пунктом 51 зазначеного Порядку визначено, що внесення відомостей до Поземної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру.

ОСОБА_4 книгу на земельну ділянку треба вважати втраченою у звязку з ненаданням її реєстратору з 01 січня 2013 року (час, з якого вони розпочали працювати). Видалення ж з кадастру відомостей про земельну ділянку є скасуванням її державної реєстрації.

Приписами пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджений Постановою КМУ України №1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у двох випадках: поділу чи обєднання земельних ділянок та коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника. Натомість, скасування державної реєстрації земельної ділянки відбулось за відсутності таких підстав.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі дії порушують права позивача, оскільки скасування державної реєстрації земельної ділянки унеможливить проведення державної реєстрації прав на неї. Отже, відновлюючи порушене право позивача, необхідно зобовязати відповідача поновити у кадастрі відомості про земельну ділянку, які є заархівованими, та на підставі цього відновити ОСОБА_4 книгу.

Зокрема, такий спосіб відновлення ОСОБА_4 книги передбачений пунктом 59 Порядку ведення Державного земельного кадастру (який затверджений Постановою КМУ України №1051 від 17 жовтня 2012 року).

Щодо відмови в задоволенні позову в частині надання витягу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 5 статті 38 Закону України Про Державний земельний кадастр право на отримання відомостей з кадастру мають власник та користувач земельної ділянки або уповноважені ним особи.

Згідно матеріалів справи позивач звернувся до реєстратора з заявою про надання відомостей з кадастру 18 лютого 2014 року. При цьому, на час звернення з даною заявою завершилась дія договору оренди землі від 10 жовтня 2008 року, а додатковий договір від 28 листопада 2012 року не пройшов державної реєстрації. Однак, додатковим договором визначено, що збільшення терміну дії договору оренди землі починається з дати його державної реєстрації. Крім того, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, яким встановлено протиправність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, не набрало законної сили. Отже, зміни до договору оренди землі про збільшення строку його дії станом на прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні витягу з кадастру не набули чинності.

У звязку з викладеним, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, станом на 26 лютого 2014 року не набув обовязкових ознак користувача земельної ділянки, тому відповідач правомірно відмовив у наданні відомостей. Слід зазначити, що ознаки користувача земельної ділянки, виникнуть лише після державної реєстрації змін до договору оренди землі.

Отже, реєстратор прийняв правомірне рішення про відмову у наданні позивачу відомостей з Державного земельного кадастру, визнавши його неналежною особою, що передбачено частиною 7 статті 38 Закону України Про Державний земельний кадастр.

Такти чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фермерського господарства ОСОБА_2 та Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за позовом фермерського господарства ОСОБА_2 до Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Дерземагенства у Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна