Справа № 813/1044/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 р. Справа № 876/7967/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі №813/1044/15 за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» до Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області, Головного державного інспектора з охорони праці Державної інспекції нагляду у машинобудуванні, транспорті та звязку Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2015р. Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» (далі-Відокремлений підрозділ) звернулось в суд з позовом до Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області, Головного державного інспектора з охорони праці Державної інспекції нагляду у машинобудуванні, транспорті та звязку Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, просило скасувати припис форми Н-9-№11-06/01 від 29.01.2015р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.06.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Відокремлений підрозділ подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.06.2015р. та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно акта розслідування нещасного випадку, що стався 09.12.2014р. форми Н-5, комісія по розслідуванню нещасного випадку дійшла висновку, що симптоми різкого погіршення стану здоровя ОСОБА_3 могло спричинити загальне захворювання, а саме гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, згідно встановленого діагнозу. ОСОБА_3 на місці події знаходилась приблизно 8-10 хв. і безпосередньої участі у ліквідації підтікання та пломбуванні вагону не брала. Симптоми з якими ОСОБА_3 поступила в лікарню повністю співпадають з гіпертонічною хворобою. Висновок судово-медичної експертизи за медичними документами №27 від 03.02.2015р. визначив лише припущення.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. Відповідачі та третя особа повноважних представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.12.14р. комісією по розслідуванню нещасного випадку, утвореною наказом від 10.12.14р. №399 проведено розслідування нещасного випадку, що стався 09.12.14р. о 17 год. 30 хв. з приймальником поїздів 5 розряду станції Здолбунів Відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_3

Так, 09.12.14р.о 14 год. 30 хв. від маневрового диспетчера станції Здолбунів ВП «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» надано інформацію про прокапування рідини із зливного пристрою цистерни №50772870 з вантажем, згідно з перевізними документами, - бензол. У зв'язку з цим, за вказівкою бригадира ПКО ОСОБА_4 приймальник поїздів станції «Здолбунів» ОСОБА_3 направлена в Шепетівський парк для передачі «лому» та «запірно-пломбувального пристрою» працівникам, які виконували роботи по ліквідації вказаної аварійної ситуації. На місці події перебувала приблизно 8-10 хвилин. Після виконання цієї вказівки ОСОБА_3 повернулась у Південний парк на своє робоче місце.

З пояснень ОСОБА_3 комісією встановлено, що біля технічної контори Південного парку потерпілу почало нудити, пекло в носі і в горлі, запаморочилось в голові та вона стала задихатись. Приймальник поїздів ОСОБА_5, яка була при цьому присутня, під час проведення розслідування нещасного випадку повідомила, що ОСОБА_3 знудило і вона втратила свідомість. У зв'язку з цим, ОСОБА_5 викликано швидку медичну допомогу та повідомлено про цю обставину безпосереднього керівника. По прибуттю швидкої допомоги, медичними працівниками було надано першу невідкладну допомогу на робочому місці та о 18 год. 15 хв. ОСОБА_3 доставлено до ЦРЛ м.Здолбунів.

Згідно з листом Здолбунівської ЦРЛ № 1590-01/20 від 26.12.14р. ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні АІТ Здолбунівської ЦРЛ з 09.12.14р. по 10.12.14р., а з 10.12.14р. по 19.12.14р. - на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні ЦРЛ з діагнозом: отруєння парами бензолу, гіпертонічна хвороба ІІ ст. помірна за рівнем АТ, центральний синдром інтоксикаційного ґенезу.

За результатами перевірки складено акт від 29.12.14р. Комісія дійшла висновку, що із-за відсутності доказів щодо кількісної концентрації бензолу в крові, що, в свою чергу, не дає змоги визначити в якій мірі це впливало, або було небезпечним для життя потерпілої ОСОБА_3, немає законних і обґрунтованих підстав для складання акта Н-1. Симптоми різкого погіршення стану здоров'я ОСОБА_3 могло спричинити загальне захворювання, а саме гіпертонічна хвороба ІІ ст., згідно встановленого діагнозу (лист Здолбунівської ЦРЛ №1590-01/20 від 26.12.2014).

Окрім того, комісія не може однозначно стверджувати, що на момент погіршення стану здоров'я працівниці підприємства ОСОБА_3 на неї був вплив шкідливих або небезпечних факторів, а тому цей нещасний випадок не підпадає під сферу дії п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМ України від 30.11.11р. №1232 і визначається таким, що не пов'язаний з виробництвом. Осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, комісією не встановлено.

В свою чергу, членом комісії - головою первинної організації профспілкового комітету ВПМУ станції «Здолбунів» ОСОБА_6 викладено окрему думку до акта форми Н-5 щодо оцінки та правової кваліфікації нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 09.12.14р. Незгода з актом розслідування полягає у тому, що законодавство по охороні праці не обмежує поняття нещасного випадку впливом небезпечного або шкідливого фактора, а пов'язує його з процесом трудової діяльності, що більш повно розкриває картину виробничого травматизму. Вважав, що розслідуваний нещасний випадок стався з ОСОБА_3 під час виконання нею роботи в інтересах підприємства та на його території. Встановлений медичними працівниками діагноз - гостре отруєння парами бензолу відповідає обставинам події. Тому, нещасний випадок слід кваліфікувати як такий, що пов'язаний з виробництвом.

На підставі статей 22 і 39 Закону України «Про охорону праці» та у зв'язку з незгодою з висновками розслідування одержаних 27.01.15р., відповідно до вимог пункту 34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві головним державним інспектором з охорони праці ДІН у МТЗ ТУ Держгірпромнагляду у Львівській області ОСОБА_2 видано припис форми Н-9 №11-06/01 від 29.01.15р., яким позивачу запропоновано провести повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку, визнати чи не визнати нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, скласти акт за формою Н-5 (у разі визнання його таким, що пов'язаний з виробництвом), затвердити (переглянути) акт за формою Н-1, встановити причини нещасного випадку, осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам, усунути порушення в оформленні актів, привести їх у відповідність з вимогами Порядку проведення розслідувань.

Вважаючи зазначений Припис неправомірним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст.2 Закону України «Про охорону праці», дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих.

Відповідно до статті 22 цього Закону, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду економічної діяльності визначена Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 №1232 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 33 Порядку які кореспондують підпунктом 3 пункту 3 Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №408/2011, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведені розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків, здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку.

Згідно з пунктом 34 Порядку, посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку, має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта з формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1.

За положеннями пункту 35 Порядку, роботодавець зобов'язаний у п'ятиденний строк після одержання припису за формою Н-9 видати наказ про вжиття зазначених у приписі заходів, а також притягти до відповідальності працівників, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Про виконання заходів роботодавець письмово повідомляє органи Держгірпромнагляду в установлений ним строк.

Пунктом 15 Порядку визначено обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом і складається акт за формою Н-1. Відповідно до пп.18 вказаного пункту такими обставинами є раптове погіршення стану здоров'я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов'язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обов'язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку.

В судових засіданнях суду першої інстанції третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги заперечила та зазначила, що раптове погіршення стану здоров'я сталось саме у зв'язку з отруєнням бензолом, парами якого вона дихала під час ремонтних робіт по усуненню протікання цієї речовини з цистерни. Оскільки ця подія відбулась у робочий час вважає, що нещасний випадок з нею пов'язаний з виробництвом.

Так, згідно з листом головного лікаря Здолбунівської районної центральної лікарні від 11.12.14р. №1500-01/20, ОСОБА_3 поступила в приймальне відділення Здолбунівської ЦРЛ 09.12.14р. о 18:15 год. за скеруванням швидкої допомоги з діагнозом: гостре отруєння парами бензолу на виробництві. На час надіслання цього листа ОСОБА_3 перебувала на обстеженні та лікуванні в терапевтичному відділенні Здолбунівської районної центральної лікарні, діагноз: гостре отруєння парами бензолу на виробництві, гіпертонічна хвороба II ст., помірна за рівнем АТ, середній ступінь ризику судинних ускладнень, цефалгічний синдром, інтоксикація ґенезу, астено-невротичний синдром.

Як вбачається з матеріалів справи, за постановами слідчого СВ ЛВ на ст. Здолбунів УМВС України на Львівській залізниці експертами Здолбунівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи Обласного бюро судово-медичної експертизи Рівненської обласної ради та Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України проведено судово-медичні експертизи.

За результатами судово-медичної експертизи крові громадянки ОСОБА_3 експертом надано висновок № 35 від 23.12.14р. згідно з яким, у крові потерпілої виявлено бензол. Кількісне визначення бензолу в крові не проводилося у зв'язку з відсутністю стандартних розчинів бензолу. Наявність в крові бензолу має негативний вплив. Разом з тим, в якій мірі це впливало, та чи було це небезпечним для життя визначити неможливо, через відсутність даних про кількісну концентрацію бензолу в крові.

На підставі судово-медичної експертизи за медичними документами на ім'я ОСОБА_3, експертом надано висновок №27 від 03.02.15р. згідно з яким, діагностований лікарями при госпіталізації та відображений у медичній карті № 8483 діагноз «отруєння парами бензолу» може відповідати клінічному перебігу отруєння парами бензолу, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я та таке отруєння могло відбутись незадовго до поступлення її на стаціонарне лікування у Здолбунівську ЦРЛ 09.12.14р.

Слід зауважити, що медична енциклопедії описує бензол як небезпечну отруту. У високих концентраціях бензол викликає короткочасне збудження, потім настає загальна слабкість, запаморочення, нудота, почастішання дихання і пульсу, зниження кров'яного тиску.

На запитання суду першої інстанції спеціаліст - лікар-анестезіолог анестезіолого-реанімаційного відділу №1 Львівської обласної клінічної лікарні ОСОБА_7, який до 01.01.15р. працював головним позаштатним спеціалістом Департаменту охорони здоров`я Львівської облдержадміністрації з токсикології пояснив, що бензол відноситься до шкідливих речовин при отруєнні яким у особи з`являються симптоми загальної інтоксикації, зокрема: запаморочення, блювота, ускладнене дихання та ін. Попередній діагноз отруєння парами бензолу можна поставити за вказаними симптомами. Наявність бензолу в крові можна виявити за допомогою проведення відповідних аналізів. Щодо визначення кількісних показників бензолу в крові спеціаліст повідомив, що для цього необхідне проведення спеціальної експертизи, яку в умовах стаціонару провести досить складно.

Аналіз вимог чинного законодавства що регулюють спірні правовідносини, аналіз обставин та наслідків, які мали місце 09.12.2014р. під час виконання трудових обовязків ОСОБА_3, висновків медичних закладів та експертів, письмових документів, долучених до матеріалів справи дають можливість колегії суддів погодитись з висновками суду першої інстанції, щодо правомірності надісланого на адресу позивача припису Н-9-№11-06/01 від 29.01.2015р., який прийнятий в порядку передбаченому чинним законодавством з дотримання принципів обґрунтованості та розсудливості, тобто з врахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття. Доказів протиправності оспорюваного припису позивачем не надано, а судом не здобуто.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі №813/1044/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали виготовлено 27.10.2015р.