Справа № 826/7953/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 квітня 2014 року м. Київ № 826/7953/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Гарник К.Ю., Клименчук Н.М., вирішив у порядку письмового провадження клопотання по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕЛІЦАТА УКРАЇНА"
до Державної служби інтелектуальної власності треті особи: ОСОБА_1, Державне підприємство «Український інститут промислової власності»
про визнання протиправним та скасування свідоцтво №127806 від 28.08.2010,
ВСТАНОВИВ:

Окружним адміністративним судом міста Києва розглядається справа № 826/7953/13-а за позовом ТОВ "Феліцата Україна" до Державної служби інтелектуальної власності, треті особи: ОСОБА_1, Державне підприємство «Український інститут промислової власності», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію знаку для товарів та послуг за заявкою № m 2009 16602 від 09.12.2009 року; скасування Свідоцтва № 127 806 від 28.08.2010 року.

Ухвалою суду від 31.05.2013 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

25.02.2014 в судовому засіданні ухвалено про продовження вирішення справи в порядку письмового провадження, у зв'язку з неявкою в судове засідання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору належним чином повідомленої про час, дату та місце судового розгляду справи, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України.

28.02.2014 року від представника Державної служби інтелектуальної власності України через канцелярію суду надійшли клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду та про закриття провадження у справі.

Клопотання про закриття провадження у справі мотивовано тим, що Держслужба, у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншої особи, яка є учасником спору, а тому він не перебуває «при здійсненні управлінських функцій» і не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень.

Вимоги Позивача про скасування (анулювання) свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 127806, є способом захисту його цивільних прав, а заявлені вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а, отже, не є публічно-правовими і не підпадають під наведене вище поняття адміністративної справи.

Цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Свідоцтво на знак для товарів і послуг не є нормативним актом індивідуальної дії.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини у даній справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 238 липня 1995 року № 116.

Право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом (частина 1 статті 418 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (надалі також -«Закон»).

Відповідно до статті 2 Закону до повноважень Відповідача входить забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, Державна Служба інтелектуальної власності України, зокрема, організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них; видає свідоцтва на знаки для товарів і послуг, забезпечує їх державну реєстрацію; забезпечує опублікування офіційних відомостей про знаки для товарів і послуг; приймає в установленому порядку нормативно-правові акти у межах своїх повноважень.

Таким чином, Державна Служба інтелектуальної власності України є суб'єктом владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що спори, що виникають за участю Державного департаменту інтелектуальної власності щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, як форми владного прояву суб'єкта владних повноважень, зокрема, оскарження рішень щодо реєстрації знаків для товарів і послуг, є публічно-правовими та становлять предмет адміністративного судочинства.

Статтею 15 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що заявник може оскаржити рішення Установи за заявкою у судовому порядку або до Апеляційної палати протягом двох місяців від дати одержання рішення Установи чи копій матеріалів, затребуваних відповідно до пункту 3 статті 10 цього Закону. Якщо рішення Установи за заявкою оскаржено у судовому порядку після державної реєстрації знака, то суд вирішує разом і питання щодо дійсності відповідного свідоцтва.

Отже вимога про визнання недійсним Свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 127806 від 25.08.2010 є пов'язаною з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Державної служби інтелектуальної власності про реєстрацію знака, а відтак підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду мотивовано тим, що з 25.08.2013 дати публікації відомостей про видачу свідоцтва України № 127806 у офіційному бюлетені «Промислова власність» Позивач міг дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, видачею зазначеного свідоцтва.

Враховуючи те, що адміністративну позовну заяву подано 24.05.2013, Державна служба вважає, що Позивачем подано адміністративний позов після закінчення строків, установлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

За змістом статті 99 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд зауважує, що питання про строк звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом суд вирішив при прийнятті позовної заяви до розгляду.

В даному випадку, суд врахував, що позивач законним шляхом набув право на використання знаку "ЛАКТУСАН" за свідоцтвом України N 74399. Про порушення своїх прав інтелектуальної власності він дізнався не з дати, як вказує відповідач, публікації відомостей про видачу свідоцтва України № 127806 у офіційному бюлетені «Промислова власність», а з моменту, коли він дізнався про таке порушення на ринку товарів під час здійснення господарської діяльності.

Таким чином, при прийнятті ухвали про призначення справи до судового розгляду, суд вирішив питання про строки звернення до суду, і підстав для перегляду цього питання не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника Державної служби інтелектуальної власності України про закриття провадження у справі - відмовити повністю.

У задоволенні клопотання представника Державної служби інтелектуальної власності України про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р.О. Арсірій

Судді К.Ю. Гарник

Н.М. Клименчук