Справа № 464/5084/15а,2а/464/146/15
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р. № 876/8301/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.,

суддів: Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2015 року у справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій,

встановив:

26.06.2015 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління ПФ України в Галицькому районі м. Львова у якому просив: визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду; визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати його здійснити з 01.04.2010 перерахунок і виплату позивачу основної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому, як особі віднесені до 1 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також інваліду ІІІ групи, захворювання повязане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ, щомісячно повинна нараховуватись та виплачуватись державна пенсія в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 цього Закону, особам, що віднесені до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів ІІ групи у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач в порушення норм Закону вказані виплати у спірний період здійснював у значно меншому розмірі.

Ухвалами Сихівського районного суду м. Львова від 23.07.2015 закрито провадження у справі в частині позовних вимог за період з 01.04.2010 по 22.07.2011, а позовні вимоги за період з 23.07.2011 по 25.12.2014 - залишено без розгляду.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 23.07.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Враховуючи відсутність від усіх осіб, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи за їх участі, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 105899 виданим 04.12.2008 Львівською обласною державною адміністрацією.

Позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання повязаного з аварією на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії ЛВА-1 № 389143.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки з 03.08.2014 по 31.12.2014 та з 01.01.2015 поряд із положеннями ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ діють відповідно положення Законів України «Про Державний бюджет на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік», які передбачають, що положення Закону № 796-ХІІ, зокрема, статей 50,54, застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. Виходячи зі змісту Рішення Конституційного Суду України рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Закону № 796-ХІІ, зокрема, статті 50 та 54 викладено в новій редакції, з урахуванням яких, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України; умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом оскарження у апеляційному порядку є постанова Сихівського районного суду м. Львова від 23.07.2015, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобовязання нарахувати і виплати основну та додаткову пенсії за період з 26.12.2014. За іншими позовними вимогами судом першої інстанції 23.07.2015 постановлено ухвали, якими закрито провадження в частині позовних вимог за період з 01.04.2010 по 22.07.2011, а позовні вимоги за період з 23.07.2011 по 25.12.2014 залишено без розгляду. Ухвали про закриття провадження та залишення без розгляду частини позовних вимог позивачем у апеляційному порядку не оскарженні, а відтак у апеляційному порядку не переглядаються.

Відповідно до ст. 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону (в редакції чинній до 03.08.2014) особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції чинній до 03.08.2014) обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Частиною третьою ст. 67 цього ж Закону визначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Отже, починаючи з 01.01.2014 Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі Закон № 719-VII) у період з 01.01.2014 по 03.02.2014 не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону № 796-ХІІ, зокрема ст. 50, 54 вказаного Закону.

Проте, Законом № 719-VII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VII (далі Закон № 1622-VII), встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Згідно з Прикінцевими положеннями Закону № 1622-VII, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відтак, враховуючи те, що вказаний Закон був опублікований 02.08.2014 в офіційному виданні «Голос України», то такий набрав чинності з 03.08.2014.

Аналогічні положення щодо застосування ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ містяться і у п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», який набрав чинності з 01.01.2015.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Разом з тим, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом ч. 3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше, тобто у розглядуваному випадку положення законів про Державні бюджети України на 2014 та 2015 роки.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти КМУ, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти КМУ, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім цього, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015,внесено зміни в Закон № 796-ХІІ, з урахуванням яких ст. 50 визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 54 цього Закону, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Отже, відповідач правомірно під час здійснення спірних виплат керувався постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року про затвердження Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з відповідними змінами та доповненнями, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2015 року у справі № 464/5084/15-а (2-а/464/146/15) без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_2