Справа № 554/11527/15-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/270/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2015 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом доОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації у якому просить:

- визнати неправомірними дії та відмови ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації у здійсненні перерахунку йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік в розмірах, що передбачені ч.4 ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, донарахувати та виплатити йому суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік, передбачену ч.4 ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, з розміру заробітної плати встановленої на момент виплати з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 № 796, щорічно громадянам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесеним до 1 категорії повинна виплачуватися допомога на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Проте у 2015 року позивач отримав від відповідача лише 120 грн., відповідно до Постанови КМУ № 526 від 12 липня 2005 року, чим, на думку позивача, порушено його право на отримання соціальної виплати на оздоровлення закріплене ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 3, 8, 55 Конституції України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації у судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та у своїх міркуваннях виходить із наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (згідно посвідчення серії А № 015003).

24 липня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно дост. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2015 рік.

5 серпня 2015 року відповідачем була надана відповідь, в якій зазначено, що щорічна допомога на оздоровлення позивачу була призначена у сумі 120 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виплата вказаної допомоги проведена позивачу 12 червня 2015 року.

Відповідно ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження в межах встановлених цією Конституцією та законами України; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених КМУ.

Статтею 62 даного Закону України визначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їхньої відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що у 2015 р. норми і положення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ,виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема у розмірах визначених постановами КМУ № 836 від 26.07.96 р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та № 562 від 12.07.05 р. "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також, рішенням Конституційного Суду від 25.01.12 р. № 3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст. 1, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 95, ч. 2 ст. 96, п. 2, п. 3, п. 6 ст. 116, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4 БК України, п. 2 ч. 1 ст. 9 КАС України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України встановлено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження КМУ щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в т.ч. щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність призначення допомоги позивачу, а отже відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснення перерахунку і виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Савченко