Справа № 826/15030/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року м. Київ справа № 826/15030/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

до 1. Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни

2. Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.06.2015 № 22119804, зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 липня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 16 червня 2015 року № 22119804 (далі - оскаржуване рішення) Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни (далі - Держреєстратор, відповідач 1);

- зобов'язання Міністерства юстиції України (далі - МЮУ, відповідач 2) зареєструвати право власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (; 04050, м. Київ, вул. Артема, 60) та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про що надати суду звіт про виконання судового рішення протягом 15 днів з дати набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є необґрунтованим та незаконним, з огляду на те, що для реєстрації права власності на нерухоме майно були подані всі необхідні документи передбачені відповідним законодавством. Втім, незважаючи на наявність всіх необхідних документів для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Держреєстратором було прийнято оскаржуване рішення.

Вказане вище рішення мотивоване тим, що в ході розгляду заяви встановлено наявність обтяжень - арешт на все майно, що належить відповідачу (ОСОБА_3) по справі (№ 296/10242/14-ц, Корольовський районний суд м. Житомира), який є іпотекодавцем за договором іпотеки.

На переконання позивача, обтяження нерухомого майна іпотекою не перешкоджає державній реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»).

Позивач вважає, що Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованова Г.М. діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, для повного захисту порушених прав та інтересів, позивач вважає за необхідне зобов'язати відповідача 2 зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1, за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» () та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

17 серпня 2015 року представником Міністерства юстиції України надані суду письмові заперечення, в яких він зазначає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1, за позивачем від 16 червня 2015 року № 22119804 прийняте Держреєстратором на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідач 2 вказує на те, що оскільки державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В наданих письмових запереченнях, представник відповідача 2 просив в задоволенні позовних вимог відмовити, в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Відповідач 1 своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався. Відповідач 1 та/або його представник в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 08.09.2015 відповідача 1, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

05 червня 2015 року позивач через уповноважену особу звернувся до Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та пакетом документів для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира).

Вказана заява була прийнята та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.06.2015 о 15:06:03 за реєстраційним номером 11724132, що підтверджується карткою прийому заяви № 21850874.

16 червня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдовановою Галиною Миколаївною прийнято Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 22119804 (далі - Рішення № 22119804).

Вказаним Рішенням № 22119804 позивачу відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відмову у державній реєстрації права власності, відповідач 1 мотивував тим, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме, в ході розгляду заяви встановлено наявність обтяжень - арешт на все майно, що належить відповідачу по справі, який є іпотекодавцем за договором іпотеки; крім того, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності зареєстровано за особою, яка не є стороною у справі; крім того, відсутні відомості щодо реєстрації права за відповідачем.

Незгода з зазначеним вище Рішенням № 22119804 відповідача 1 та необхідністю вчинення відповідачем 2 певних дій обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів не погоджується з доводами Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV).

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

- відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

По умовам п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Приписами частини другої статті 15 Закону № 1952-IV визначено, що орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону № 1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Частиною третьою ст. 17 Закону № 1952-IV визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV).

В ст. 24 Закону № 1952-IV визначені підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок № 868.

В п. 20 Порядку № 868 визначено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно з п. 28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до 95 Порядку № 868 передбачено, що державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

В ході дослідження матеріалів справи колегією суддів встановлено, що згідно картки прийому заяви № 21850874 від 05.06.2015 заявником разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були подані наступні документи:

- паспорт громадянина України (копія), серія та номер: ВМ637078, виданий 13.01.1998, видавник: Богунський РВ УМВС України в Житомирській області;

- (копія) картка платника податків, серія та номер: б/н, виданий 16.07.1997, видавник: ДПІ у м. Житомирі;

- свідоцтво про одруження, копія, серія та номер: І-ТП № 051625, виданий 25.07.1998, видавник: Житомирський міськвідділ РАГС;

- довіреність, копія, серія та номер: 6015, виданий 11.11.2014, видавник: Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит»;

- рішення суду, серія та номер: 296/10242/14-ц, виданий 13.02.2015, видавник: Корольовський районний суд м. Житомира;

- статут, копія, серія та номер: 5025974, виданий 25.06.2013, видавник: Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит»;

- іпотечний договір, копія, серія та номер: 10231, виданий 10.07.2006, видавник: сторони договору: Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_3;

- виписка, копія серія та номер: АД № 495488, виданий 04.03.2014, видавник: Державний реєстратор Ушацька Н.В.;

- витяг, копія, серія та номер: б/н, виданий 15.05.2015, видавник: Державний реєстратор Замковий В.В.;

- довіреність, копія, серія та номер: 1-131100/855, виданий 22.01.2015, видавник: Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит».

Встановивши, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в ході розгляду заяви встановлено наявність обтяжень - арешт на все майно, що належить відповідачу по справі, який є іпотекодавцем за договором іпотеки; крім того, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності зареєстровано за особою, яка не є стороною по справі; у той же час, відсутні відомості щодо реєстрації права за відповідачем, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдовановою Галиною Миколаївною 16.06.2015 було прийнято Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 22119804.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.06.2015, індексний номер документа: 39163657, в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження», номери записів про обтяження: 1980006 та 4705051 (спеціальні розділи) наявне обтяження (арешт нерухомого майна) на все майно, яке належить ОСОБА_3; обтяжувачі: Богунський ВДВС Житомирського МУЮ, Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем 1 правомірно прийнято оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації приватної власності на спірну квартиру, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.06.2015, індексний номер документа: 39163657 встановлено наявність обтяжень нерухомого майна, а саме, арешт всього нерухомого майна особи, майно/права якої обтяжуються (власника): ОСОБА_3, який є іпотекодавцем спірної квартири позивачу за договором іпотеки.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про відмову у державній реєстрації права власності від 16.06.2015 № 22119804, прийняте Держреєстратором на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема з підстави, визначеної в п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 3 ст. 24 Закону № 1952-IV).

Стосовно вимоги позивача, заявленої до відповідача 2 про зобов'язання його зареєструвати право власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (; 04050, м. Київ, вул. Артема, 60) та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, колегія суддів зазначає, що вона є похідною від попередньої вимоги, а отже, задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є, згідно норм ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, правом суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, вважає, що підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі, немає.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене вище, керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя І.М. Погрібніченко

Судді І.О. Іщук

В.П. Шулежко