Справа № 2а/0470/410/11
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2011 р. Справа № 2а/0470/410/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача: представника відповідача: ОСОБА_3І ОСОБА_4М
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл-1" до Державної податкової інспекеції у Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гудвіл-1» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська, с позовними вимогами про:

- визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська з невизнання як податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудвіл-1» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, надіслану 10.11.2010 року;

- зобовязання Державну податкову інспекцію у Кіровському районі м. Дніпропетровська визнати як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудвіл-1» податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, надіслану 10.11.2010 року.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем порушено вимоги п.п. 4.1.4 п. 4.1. ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами №2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року (далі-Закон №2181), а саме, не визнано як податкову звітність декларації позивача з податку на додану вартість за жовтень 2010 року (далі декларації) у звязку з наданим реєстром виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді на пошкодженому магнітному носії. Позивач зазначає, що декларації направлені поштою, в них зазначені обовязкові реквізити, її підписано відповідною посадовою особою і скріплено печаткою позивача. Відповідачем не визнаються декларації, за різноманітними причинами та надсилаються на адресу відповідача листи тотожного змісту.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи тим, що згідно до абзацу п'ятого підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України №2181-III від 21.12.2000 Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами чинного на момент здійснення правовідносин, він звертався до позивача з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), проте позивач зазначеною пропозицією не скористався.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, вважає необхідним адміністративний позов задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до абзацу другого підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України №2181-III від 21.12.2000 Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами чинного на момент здійснення правовідносин, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення.

Згідно із п.8 Закону України №2275-VI від 20.05.20100 Про внесення змін до деяких законодавчих актів (стосується внесення змін до Закону України Про податок на додану вартість) платники податку подають органу державної податкової служби разом з податковою декларацією за відповідний звітний період копії реєстрів, виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Як зазначає позивач, у продовж значного часу відповідач не приймає податкові декларації позивача за різноманітними причинами. Через такі випадки, скориставшись вищенаведеними нормами позивач направив відповідачу поштою декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 року та дискету, яка містила файл реєстру одержаних та виданих податкових накладних.

Листом Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська №25642/10/28-221 від 12.11.2010 повідомлено позивача, що надіслана податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, вважається не визнаною а саме: не виконано п.8 Закону України №2275-VI від 20.05.20100 Про внесення змін до деяких законодавчих актів (стосується внесення змін до Закону України Про податок на додану вартість) щодо надання реєстру податкових накладних в електронному вигляді. В надісланій дискеті знаходиться невідома інформація.

Закон України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами №2181-III від 21.12.2000, що діяв на момент здійснення правовідносин, був спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу) (пункт 1.11 Закону № 2181).

Відповідно до положень пункту 4.1.2. Закону № 2181 прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її надання на пошту, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується.

Платник податків може також оскаржити дії службової (посадової) особи контролюючого органу з відмови у прийнятті податкової декларації у судовому порядку.

Незалежно від наявності відмови у прийнятті податкової декларації платник податків зобов'язаний погасити податкове зобов'язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, встановлених пунктом 5.3 статті 5 цього Закону.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 N 166 «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 09.07.1997 за №250/2054) затверджену форму податкової декларації та Порядок заповнення та подання податкової декларації по податку на додану вартість.

Поряд з цим, норми Закону № 2181 та інших нормативно правових актів не містять механізму подання електронного носія інформації, а саме: яким чином засвідчується його копія та яким чином платник податків одержує докази про надання копії реєстру.

Відповідно до підпункту 4.4.1 пункту 4.4 статті 4 Закону № 2181 конфлікт інтересів у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, позивачем виконані вимоги, достатні для прийняття відповідачем декларацій з ПДВ позивача за жовтень 2010 року, як податкової звітності.

Щодо неприйнятої декларації з ПДВ за жовтень 2010 р. у звязку з неподанням реєстру отриманих податкових накладних (в електронному вигляді) внаслідок пошкодження диску, суд зазначає, що згідно опису вкладення до поштового відправлення позивачем здійснені всі дії щодо направлення реєстру в електронному вигляді. Пошкодження диску не є підставою для невизнання декларації податковою звітністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудвіл-1» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська з невизнання як податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудвіл-1» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, надіслану 10.11.2010 року.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у Кіровському районі м. Дніпропетровська визнати як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудвіл-1» податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, надіслану 10.11.2010 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 02.03.11 року

Суддя ОСОБА_1