Справа № 658/2390/13-а
Суддя: Марків Т. А.
Дата ухвалення: 2013-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 658/2390/13-а
(провадження № 2-а/658/95/2013)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2013 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Марків Т.А.,

при секретарі Полтавській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного державного інспектора праці територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вимоги мотивовано тим, що 15 квітня 2013 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в якій зазначено, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-6 КУпАП. На думку відповідача, дане правопорушення полягає у невиконанні позивачем в період з 01 квітня 2013 року по 04 квітня 2013 року законних вимог державного інспектора праці. Винесенню оскаржуваної постанови передувало складення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення від 04 квітня 2013 року № 21-03-12/54, проте даний протокол складений та не вручений позивачу під розписку, також, протокол позивачем не підписаний, при цьому в ньому не міститься запису про його відмову від його підписання, при обраному відповідачем способі складення протоколу позивач був позбавлений можливості надати пояснення та зауваження щодо його змісту. Крім того, складений відповідачем протокол не відповідає формі протоколу про адміністративне правопорушення, яка затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, зокрема в частині відсутності в ньому поштової адреси Державної інспекції України з питань праці. Також, справа про вчинення адміністративного правопорушення розглянута інспектором праці без участі ОСОБА_1, про час і місце її розгляду він повідомлений не був. Також, відповідно до змісту оскаржуваної постанови та складеного до її винесення протоколу, позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, що полягає у невиконанні законних вимог державного інспектора праці. Разом з тим, відповідно до змісту частини першої ст. 188-6 КУпАП, зазначене невиконання утворює склад адміністративного правопорушення лише тоді, коли воно стосується усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В свою чергу, вимоги щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування мають бути викладені в приписі, проте ніяких приписів про усунення порушень законодавства, які передбачені ст. 188-6 КУпАП, відповідач на адресу очолюваного позивачем підприємства не видавав. Також, наголошуючи у вступній частині оскаржуваної постанови на невиконанні позивачем законних вимог інспектора праці, відповідач в описовій її частині фактично викладає обставини, які мають ознаки створення перешкод у його діяльності, що згідно ст. 188-6 КУпАП також визнається адміністративним правопорушенням, проте, зазначене не відповідає дійсності. Так, відповідач прибув до офісу підприємства, предявивши службове посвідчення головного державного інспектора праці територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області та, надавши копію направлення на перевірку, відповідач почав вимагати надання йому можливості приступити до проведення позапланової перевірки підприємства, проте, позивач відмовив інспектору праці в допуску до здійснення позапланової перевірки, на підставі того, що відповідачем не було предявлено направлення на перевірку, а була надана лише його не засвідчена ксерокопія, а також підприємству не було надано можливості ознайомитись з підставою проведення позапланової перевірки з наданням копії відповідного документу. Після такої відмови інспектор праці залишив офіс підприємства та того дня там більше не зявлявся, одночасно, з відмовою від допуску до позапланової перевірки, відповідачу була повернута копія направлення на її проведення. За вказаних обставин просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, а справу закрити.

В судове засідання позивач не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до змісту заяви на задоволенні позову наполягав з підстав викладених в позові.

В судовому засіданні представник позивача на задоволені позовних вимог наполягав в повному обсязі з підстав викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила залишити без задоволення позовні вимоги в повному обсязі, як необґрунтовані та безпідставні. Пояснила, що на адресу Територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області надійшов лист Управління Пенсійного Фонду України щодо недотримання роботодавцем законодавства про оплату праці. За погодженням на проведення перевірки Держпраці України та на підставі звернення управління Пенсійного Фонду України головному інспектору з питань праці у Херсонській області від 25 березня 2013 року № 50/ПП було видано направлення на проведення перевірки від 25 березня 2013 року № 358, в якому було зазначено підставу здійснення перевірки, вказано погодження Держпраці України, наказ, питання, що підлягають контролю, термін дії направлення. 03 квітня 2013 року та 04 квітня 2013 року при зустрічі з позивачем інспектором було предявлено посвідчення та надано копію направлення на проведення позапланової перевірки і запропоновано позивачу надати для перевірки документи, проте позивач оглянувши предявлені документи відмовив у проведені перевірки з питань дотримання законодавства про працю, окрім цього не надав інспектору можливість скласти у його присутності акт про вчинення перешкод, скласти на нього адміністративний протокол у його присутності за вчинене правопорушення та відповідно до цього розяснити йому права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. З метою ознайомлення ОСОБА_1 із складеним актом вчинення перешкод та протоколом про адміністративне правопорушення, вказані документи та лист із розясненнями прав, запрошенням на розгляд матеріалів адміністративної справи були направлені поштою, 05 квітня 2013 року рекомендованим листом на адресу проживання позивача. Однак будучи повідомлений позивач на розгляд справи 26 березня 2013 року не зявився, тому за справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Копія постанови була надіслана позивачу рекомендованим листом.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача.

Вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що 04 квітня 2013 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 21-03-12/54 за створення перешкод головному державному інспектору праці ОСОБА_2 у виконання обовязків передбачених пп.7 п. 6 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, ст. 35 ЗУ «Про оплату праці», ст. 259 КЗпП України (а.с. 10 11).

Зі змісту протоколу слідує, що підпису особи відносно якої складено протокол або відмітки про відмову від підписання протоколу немає, як і відсутня відмітка про отримання другого екземпляра протоколу.

На підставі постанови № 21-03-12/54-3 від 15 квітня 2013 року винесеної головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області ОСОБА_2 позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП, до нього застосоване адміністративне стягнення штраф у розмірі 850 грн. (а.с. 12 13).

Як встановлено ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу диспозиції ст. 188-6 КУпАП правопорушення полягає у невиконанні законних вимог посадових осіб органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування або створенні перешкод для діяльності цих органів.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що інспектором при підготовці до розгляду протоколу не було виконано вимога ст. 278 КУпАП, а саме: не вирішено питання про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що в свою чергу призвело при винесені оскаржуваної постанови до порушення вимог ст. 280 КУпАП, а саме: не зясовано наявність вини позивача, не встановлено помякшуючі і обтяжуючі відповідальність обставини.

Суд, дослідивши письмові докази, вбачає, що допущені порушення процесуального права при складані протоколу, підготовці протоколу до розгляду призвели до винесення незаконної постанови.

Згідно ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За вказаних обставин суд не може визнати оскаржувану постанову законною, вбачає безумовні підстави для її скасування та, згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП та ч. 2 ст. 284 КУпАП, для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2,8, 21, 22, 24, 55, 124 Конституції України,

ст.ст. 188-6, 245, 246, 247, 251, 252, 280, 287, 288, 293 КУпАП,

ст.ст. 2, 7 12, 69 72, 94, 104, 128, 159 161, 163, 254 КАС України,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову головного державного інспектора праці територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАП, від 15 квітня 2013 року № 21-03-12/54-3 відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Марків