Справа № 34063/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2011 р. справа № 2а-475/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Нагорної Л.М. Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2010 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області про зобовязання здійснити перерахунок підвищення до пенсії «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А:

26 жовтня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй надбавки до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Постановою від 22 жовтня 2010 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням (а.с. 4).

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік»дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 року ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .

Згідно частини другої статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі ж відсутності підстав для визнання поважною причини пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення права суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС України.

Між тим, задовольняючи позовні вимоги та вирішуючи питання щодо поновлення процесуального строку для звернення до суду з позовом суд першої інстанції виходив з того, що встановлений ст. 99 КАС України строк, не застосовується до спірних правовідносин. Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував посиланням на ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, при вирішенні вказаного питання суд першої інстанції не врахував, що згідно п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, строк давності звернення до суду не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій. В спірних правовідносинах підвищення до пенсії не було нараховане пенсійним органом, а відтак висновки суду першої інстанції щодо не застосування вимог ст. 99 КАС України є помилковими.

Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 було опубліковано в «Офіційному віснику України» 27.07.2007 року № 52, а Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008 було опубліковано в «Офіційному віснику України» 06.06.2008 року № 38 і саме з цих дат позивач дізнався, або повинен був дізнатися про порушення своїх прав та мав можливість звернутися до суду з адміністративним позовом.

Натомість, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав 26 жовтня 2009 року, тобто саме з цього часу необхідно відраховувати річний строк звернення до суду.

З огляду на клопотання відповідача про застосування судом наслідків пропуску строку звернення до суду, а також на відсутність будь-яких доказів поважності пропуску його позивачем, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по 25 жовтня 2008 року за пропуском строку.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову міськрайонного суду в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 25 жовтня 2008 року включно слід скасувати.

В частині визнання неправомірною відмови відповідача у здійсненні перерахунку і виплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України №2195-ІV з 26 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення до пенсії передбачене ст. 6 Закону України №2195-ІV та ч. 1 ст. 28 Закону України №1058-IV з 26 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці яка виплачена у цей період та в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2010 року у справі № 2а-475/10 в частині задоволення позовних вимог з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 25 жовтня 2008 року включно - скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко