Справа № 462/3948/14-а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 876/4891/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року по справі № 462/3948/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови прийняття довідки ГУ МВС України у Львівській області про заробітну плату, виданої для перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача зробити перерахунок його основного пенсійного забезпечення у відповідності до ст.ст. 56, 57, 58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (щорічний перерахунок в зв'язку із зростанням середньої заробітної плати в країні) від моменту призначення йому пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому, і провести нарахування недоплачених сум за весь час згідно поданих розрахунків; зобов'язати управління ПФУ в Залізничному районі м. Львова зробити перерахунок мого додаткового пенсійного забезпечення за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від моменту призначення йому пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому, і провести нарахування недоплачених сум за весь час згідно поданих розрахунків.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року адміністративний позов задоволено: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова щодо відмови в нарахуванні позивачу пенсії та надбавки до пенсії згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (основної та додаткової) позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуваною постановою суду зобовязано управління здійснити перерахунок пенсії у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які позивач не просив задовольнити в позовній заяві. Таким чином, суд в оскаржуваній постанові вийшов за межі позовних вимог.

В судовому засіданні позивач надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач в адміністративному позові просить суд здійснити перерахунок пенсії у відповідності до ст. 51, 56, 57, 58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З врахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №426550 від 23.12.2004 року, вкладка №192122. Позивачу встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання пов'язаного з аварією на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії ЛВА-1 №195841.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до 31.07.2011 року перебував як одержувач пенсії за вислугу років в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян (атестат про зняття з обліку №729), а з 01.08.2011 року йому призначено пенсію по інвалідності від захворювання, повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.12).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Розміри соціальних виплат залежать від економічних чинників, на що вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 19 червня 2001 року N 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 року № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Ураховуючи особливості дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року.

Законом України Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VII встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Проте, відповідно до вказаного Закону, він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03.08.2014 року.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року є чинними і підлягають застосуванню норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без будь-яких обмежень.

Однак, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свої прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із вищевказаним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за період з 01.08.2011 року по 31.12.2013 року необхідно залишити без розгляду.

Таким чином, позивач має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком на підставі положень 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема до 1 січня1988 року - у потрійному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу при обрахунку стажу була врахована ч.1 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: час роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зараховано до стажу в потрійному розмірі.

Згідно з ч. 2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Колегія суддів наголошує, що вимога адміністративного позову про зобов"язання відповідача здійснити перерахунок додаткового пенсійного забезпечення за понаднормовий стаж у відповідності з ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не може бути задоволена, оскільки позивачу не призначалась державна пенсія згідно з приписами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Як встановлено судом позивач до 31.07.2011 року перебував як одержувач пенсії за вислугу років в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян (атестат про зняття з обліку №729).

Збільшення пенсії має бути проведено у розмірах, встановлених нормами Закону, згідно з яким позивачу призначено державну пенсію.

Позовні вимоги про зобовязання здійснити позивачу перерахунок основного пенсійного забезпечення у відповідності до ст.ст. 57, 58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволенню не підлягають, оскільки положення норм даних статей Закону визначають пільги та порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, факт призначення якої позивачем та відповідачем не оскаржується.

Щодо позовних вимог про зобовязання здійснити позивачу перерахунок основного пенсійного забезпечення у відповідності до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (щорічний перерахунок в зв'язку із зростанням середньої заробітної плати в країні), то вони задоволенню не підлягають, так як норми даної статті поширюються на осіб, які після призначення пенсії продовжували працювати (працюючі пенсіонери), якою позивач не являється.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком на підставі положень 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року включно, з врахуванням проведених виплат, та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року по справі № 462/3948/14-а скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.08.2011 року по 31.12.2013 року залишити без розгляду.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком на підставі положень 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року включно, з врахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

ОСОБА_2