Справа № 804/7003/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 р. Справа № 804/7003/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання Гелетій М.Т.
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідача Воловика С.С., Кригіної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити адміністративний позов повністю.
Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.
Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку в Державній податковій інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
На підставі наказу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.11.2014 року №1989 податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.
Предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду, є правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Підставою для відповідних донарахувань грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб стали висновки податкового органу про завищення валових витрат по взаємовідносинам позивача з контрагентами Коростенське учбово-виробниче підприємство УТОС та ФОП ОСОБА_6 за отримані товарно-матеріальні цінності.
Відповідно до п.177.1-п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
При цьому п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи мають бути фактично здійснені у межах господарської діяльності платника податку і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку цього платника.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
В силу пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.
Щодо реальності господарських взаємовідносин позивача з Коростенським УВП УТОС суд зазначає наступне.
Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників , пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних з виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня поданням податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат в 2012 році було безпідставно включено витрати по взаємовідносинам з Коростенським УВП УТОС.
Первинні документи, що підтверджують витрати за 2012 рік по взаємовідносинам з Коростенським УВП УТОС позивачем як до перевірки так і при наданні заперечень на акт перевірки, не були надані податковому органу.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Враховуючи відсутність первинних документів, що підтверджують витрати по взаємовідносинам з Коростенським УВП УТОС при здійсненні позапланової виїзної перевірки, ненадання їх при оскарженні акту, такі документи, в силу вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України вважаються такими, що відсутні у такого платника податків на час складення відповідної податкової звітності.
Судом в якості свідка було допитано ревізора, який проводив зазначену перевірку, та який підтвердив в судовому засіданні факт ненадання під час перевірки первинної документації по взаємовідносинам позивача з Коростенським УВП УТОС.
Надані виключно до суду відповідні копії первинних документів по здійсненим витратам по взаємовідносинам з Коростенським УВП УТОС у 2012-2013 роках, враховуючи відсутність їх дослідження податковим органом при перевірці, відсутність Книги обліку доходів і витрат за означений період, не можуть бути розцінені судом як належні докази по даній адміністративній справі.
За наведеного, суд погоджується з висновками податкового органу, щодо завищення сум витрат та збільшення податкового кредиту по взаємовідносинам ФОП ОСОБА_1 з Коростенським УВП УТОС.
Щодо господарських взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_6 судом встановлено, що позивачем було придбано у ФОП ОСОБА_6 послуги по обробці та зведення даних, підготовці та ведення даних, підтримки програм та обладнання, оновлення програмного забезпечення згідно договору від 01.04.2012 року №22-04/12 та послуги по здійсненню бухгалтерських та консультаційних послуг по договору від 01.07.2009 року №8-07/09 на загальну суму 334 145,0 грн.
Як встановлено судом з матеріалів перевірки та свідчень ревізора, які були надані в судовому засіданні, на підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем були надані до перевірки господарські договори, акти здавання-прийняття робіт та платіжні документи.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаних договорів між позивачем та ФОП ОСОБА_6 Факт укладення цих договорів та їх виконання сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договорів.
Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
За отримані від ФОП ОСОБА_6 товари та послуги позивачем було проведено грошові розрахунки.
З огляду на встановлені обставини та законодавче регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно віднесено до складу витрат, витрати, пов'язані із отриманням послуг та товарно-матеріальних цінностей від ФОП ОСОБА_6
Також, у ході судового розгляду справи встановлено, що придбані послуги у ФОП ОСОБА_6 безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.
Таким чином, в судовому засіданні підтверджено реальність господарських відносин позивача з ФОП ОСОБА_6 та правомірність віднесення позивачем суми у розмірі 334 145,0 грн. до складу валових витрат.
Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до пункту 2 статті 7 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», фізичні особи- підприємці єдиний внесок нараховують на суму доходу (прибутку) отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сімї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь в провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Згідно пункту 11 статті 8 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для платників зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюються у розмірі 34,7 % визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Внаслідок встановленого, позивачем занижено єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальну суму 115 870,66 грн.
Суд при розгляді справи дійшов висновку, що податковим органом неправомірно завищено оподатковуваний дохід з огляду на правомірність віднесення розміру витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_6 до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність перерахувати з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин щодо реальності господарських взаємовідносин з ФОП ОСОБА_6 та прийняти нові рішення, оскільки правомірність дій позивача при формуванні розміру податку на доходи фізичних осіб з ФОП ОСОБА_6 є складовими в цих рішеннях.
Враховуючи зазначене, суд вважає вимоги позову такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2015 року

Суддя Д.О. Власенко