Справа № 802/2022/15-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 жовтня 2015 р. Справа № 802/2022/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (далі - Інспекція, позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, відповідач) про зобов'язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), яке проводиться відповідачем, здійснюється з порушенням, а саме ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та згідно з ст. 376 Цивільного кодексу України має ознаки самочинного будівництва.

В установлений строк відповідач добровільно не виконала вимоги, встановлені приписом № 1 від 16.01.2015, тому такий об'єкт підлягає знесенню на підставі прийнятого рішення суду.

Представник позивача у судове засідання не прибув, проте надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Відповідач також не прибула в судове засідання, повноважного представника не направила, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 16.01.2015 на підставі листа Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 08.12.2015 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області проведена позапланова перевірка законності виконання гр. ОСОБА_1 будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1.

За результатами перевірки встановлено, що відповідач самовільно, без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт проводить будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), чим порушила вимоги ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Дане правопорушення зафіксовано в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.01.2015 № 3-ПП.

За фактом вчинення правопорушення забудовнику внесений припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № 1 від 16.01.2015 з вимогою негайно зупинити виконання будівельних робіт та привести об'єкт у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства з визначенням строку на добровільне виконання до 20.03.2015.

Проте, вимоги припису № 1 від 16.01.2015 відповідач не виконала, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 311-ПП від 06.04.2015.

Враховуючи виявленні порушення та невиконання відповідачем у встановлений термін вимог припису щодо зупинення будівельних робіт та приведення об'єкта будівництва у відповідність до норм чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельні роботи з будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, на думку позивача, є самочинним будівництвом, а тому наявні підстави для ухвалення судового рішення про зобов'язання відповідача знести такий об'єкт.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд зважає на таке.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 №687-ІV передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Згідно із Законами України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, затвердженого наказом Держархбудінспекції України від 01.10.2014 №220, основними завданнями Держархбудінспекції та її територіальних органів є виконання дозвільних, реєстраційних функцій та здійснення контролю і нагляду у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011.

Відповідно до пп. 1, 3 п. 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

З аналізу вказаних норм випливає, що позовні вимоги про знесення самочинно збудованого об'єкту містобудування може бути пред'явлено Інспекцією до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт невиконання припису, яким Інспекція обґрунтовує вимогу здійснити знесення об'єкта, не слід вважати законною підставою для знесення об'єкта самочинного будівництва (в розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до положень ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до пунктів 22 та 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Таким чином, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

До аналогічних висновків дійшов Вищий адміністративний суд України (справа №К/800/46478/13), переглядаючи постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14.05.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.08.2013.

В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачем здійснювалися заходи щодо приведення об'єкта будівництва у відповідність до законодавства на виконання вимог припису № 7 від 16.01.2015.

У матеріалах справи наявний акт комісії про прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна, побудованих (переобладнаних, перепланованих) з 6 серпня 1992 року без дозволу на виконання будівельних робіт в м. Вінниці про прийняття в експлуатацію збудованих будівель та споруд (житлового будинку) на підставі поданих гр. ОСОБА_1 документів.

Зазначений акт комісії затверджений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.09.2015, що підтверджується відповідним витягом з такого рішення.

Вжиття гр. ОСОБА_1 вказаних заходів по виконанню вимог припису слід розцінювати як підставу для звільнення від відповідальності за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання припису.

Здійснення таких заходів свідчить про намір відповідача щодо оформлення самочинного будівництва, а відтак суд доходить висновку про передчасність вимог Інспекції про знесення самочинного будівництва.

Під час розгляду справи представник позивача не довів суду наявності підстав для застосування до гр. ОСОБА_1 такого виняткового заходу для усунення виявлених порушень, як знесення самочинного будівництва.

Більше того, такі обставини не відображені в жодному зі складених позивачем актів, протоколах чи приписах, а також не доводиться іншими доказами, які досліджені у даній справі. Відтак, суд доходить до переконання, що позивачем не встановлено та не доведено існування обставин, визначених ст. 376 Цивільного кодексу України, виключно з якими пов'язані підстави для знесення самочинного будівництва.

Відповідно до статтей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та не довів наявності підстав для їх задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням положень ст. 94 КАС України відсутні підстави для присудження на користь сторін судових витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар