Справа № 804/11668/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про скасування акту, -
27 серпня 2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі позивач) з адміністративним позовом до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті(далі відповідач) з вимогами про скасування акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті № 011709 від 14.08.2015 р.
В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що рейдову перевірку проведено з процедурними порушеннями. Крім того, позивач є власником транспортного засобу, на якому зафіксовано порушення. Даний автомобіль до проведення перевірки та складання акту був переданий в оренду юридичній особі, яка і використовувала транспортний засіб у господарській діяльності. Таким чином, позивач не є субєктом господарювання, який допустив порушення та не має бути притягнутий до відповідальності. Враховуючи вказане, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, складовою частиною якого є розрахунок плати за проїзд, № 011709 від 14.08.2015 р. суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
В подальшому розгляд справи відкладався на 29.09.15р.
Представник позивача подав до суду клопотання в якому просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмових заперечень на позов не надав, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
За приписами ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, заявлене позивачем у позові клопотання про розгляд справи без його участі, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у порядку письмового провадження, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч. 4, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного:
ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва СХТ 104699 належить на праві власності транспортний засіб сідловий тягач, марки DAF FT XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_1.
15.05.2015 р. ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Орлівщина укладено договір оренди транспортного засобу № 15/05/15.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору в оренду передається транспортний засіб сідловий тягач, марки DAF FT XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 на строк з 15.05.2015 р. по 31.12.2015 р.
Майно передано в оренду згідно акта приймання-передачі від 15.05.2015 р.
14.08.2015 р. старшим державним інспектором Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 011709.
Актом встановлено перевищення транспортним засобом сідловий тягач, марки DAF FT XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 вагових параметрів: нормативно допустима маса 40 000, фактична 41 150.
До акту складено додаток № 2 розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яким до сплати ОСОБА_3 нараховано 101,75 Євро.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт".
Органами державного контролю на автомобільному транспорті, відповідно до приписів пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України 08 листопада 2006 року №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" (далі - Порядок) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирівчи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ст. 33 вказаного Закону України автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Згідно до п. 1 Порядку цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-ваговихпараметрів, наявністюдозвільнихдокументів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п. 4 Порядку державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
Відповідно до п.20 Порядку виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Відповідно до ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом, також є дозвіл, якийдає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КабінетуМіністрівУкраїни №879 від 27.06.2007 року (надалі - Порядок №879), дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України; роз'яснення з питань застосування порядків, затверджених цією постановою, надають Державне агентство автомобільних доріг та Державна інспекція з безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Правова позиція Верховного Суду України щодо оскарження певних положень акту перевірки викладена в постанові від 10.09.2013 р. № 21-237а13: акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) якихперевірялися, тому йоговисновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодооскарженнярішення, прийнятого на підставі такого акта.
Згідно з ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивівнеоднаковогозастосування судом (судами) касаційноїінстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібнихправовідносинах, є обов'язковим для всіхсуб'єктіввладнихповноважень, якізастосовують у своїйдіяльності нормативно-правовий акт, щоміститьзазначенінорми права, та для всіхсудівУкраїни. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Позовні вимоги ОСОБА_3 Володимировичапідлягають задоволенню частково з огляду на наступне.
Аналіз наведених норм законодавства показав, що відповідальність за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів покладається на автомобільного перевізника - фізичнуабоюридичну особу, яка здійснює на комерційнійосновічи за власний кошт перевезенняпасажирівчи (та) вантажівтранспортнимизасобами.
З матеріалів справи вбачається, що перевезення вантажу на належному позивачу транспортному засобі здійснювалось працівником підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Орлівщинана підставі договору оренди.
Таким чином, порушення допущено не позивачем, а Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Орлівщина.
Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).
Акт перевірки та викладені в ньому факти та висновки не є рішенням субєкта владних повноважень, а є засобом документування дій контролюючого органу під час проведення перевірки та носієм доказової інформації про виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства. Зазначений документ не породжує правових наслідків, не спрямований на регулювання тих чи інших відносин та не має обовязкового характеру для субєкта господарювання. На підставі акта перевірки приймається відповідне рішення контролюючого органу.
В звязку з викладеним, позовна вимога про скасування акту є неналежним способом захисту порушеного права.
Хоча розрахунок плати за проїзд і є складовою частиною акту перевірки, обовязок щодо сплати коштів за вчинене порушення виникає саме на підставі розрахунку.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
З метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу від 14.08.2015 р., який є додатком до акту № 011709 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.08.2015 р.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа). В звязку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено судом, судові витрати в розмірі 182,70 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про скасування акту- задовольнити частково.
Скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу від 14.08.2015 р., який є додатком до акту № 011709 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.08.2015 р.
В решті позовних вимог відмовити.
Судові витрати в розмірі 182,70 грн. стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження/

Суддя ОСОБА_1