Справа № 804/15234/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/26953/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2015 року у справі №804/15234/14 за позовом управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення витрат на виплату пенсії по інвалідності,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулося в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якому просить стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем у зв'язку з виплатою пенсій по інвалідності ОСОБА_2 за червень, серпень 2014 року включно в розмірі 450,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.02.2013 року з ОСОБА_2 стався нещасний випадок. Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 22.02.2013 року комісія, оглянувши місце нещасного випадку, ознайомившись із поясненнями потерпілого та свідка цієї події, вивчивши медичну документацію, розглянувши обставини і причини нещасного випадку дійшла висновку, що нещасний випадок пов'язаний із виробництвом, що було оформлено актом від 26.02.2013 року за № 1. ОСОБА_2, 02.07.2013 року надав управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для призначення пенсії по інвалідності повний пакет документів у відповідності до вимог чинного законодавства України. За твердженнями позивача, згідно актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії, пов'язані із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за червень, серпень 2014 року включно відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не відшкодувало всі витрати, понесені управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпроптровської області в розмірі 450грн.

Оскільки пенсію ОСОБА_2 виплатило УПФУ, то відповідач повинен відшкодувати витрати ПФУ по її виплаті та доставці.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно акту №1 від 26.02.2013 року про розслідування нещасного випадку, що стався 22 лютого 2013 року о 5 годині 50 хвилин на приватному акціонерному товаристві „Криворізький завод гірничого обладнання" за формою Н-5, ОСОБА_2 виконував роботи за цивільно-правовим договором з ПП „Комфорт Сіті" №103 від 01.01.2013 року та додаткової угоди №1 від 31.01.2013 року. Між ПрАТ „КЗГО" та ПП „Комфорт Сіті" укладений договір №16 від 30 грудня 2011 року та додаткова угода № 1 від 29 грудня 2012 року про надання послуг. Нещасний випадок визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом, відповідно до п.15 „Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, складений акт за формою Н - 1. Актом №1 від 26.02.2013 року за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом засвідчений нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2.

В окремій думці члена комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 22.02.2013 року страховий експерт з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області зазначено, що ОСОБА_2 не підлягає соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, оскільки працював на умовах договору цивільно-правового характеру та згідно з довідкою бухгалтерії ПП „Комфорт Сіті" при нарахуванні оплати за виконану роботу ОСОБА_2 передбачена сплата відрахувань з доходу тільки до пенсійного фонду у розмірі 2,6% та прибуткового податку - 15%.

Згідно з випискою МСЕК до довідки серії АВ № 0040346 причиною інвалідності вказано трудове каліцтво та встановлена третя група інвалідності з 12.06.2013 року.

ОСОБА_2 2 липня 2013 року звернувся до управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії, якому у була призначена пенсія по інвалідності згідно протоколу №7883 від 09.07.2013р. За червень-серпень 2014 року ОСОБА_2 була виплачена пенсія по інвалідності в розмірі 450,00 грн., Управлінням пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області направлялися відповідачу акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період червень - серпень 2014 року, в тому числі і щодо виплаті пенсії ОСОБА_2 у розмірі 450,00грн., яку згідно актів звірки не прийнято відповідачем до виплати.

Суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи в позові виходили з того, що особі, яка працювала за цивільно-правовим договором, не передбачене відшкодування Фондом шкоди у зв'язку з каліцтвом, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновкам судів першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача відшкодувати позивачу витрати на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та іншити Законами про загальнообов'язкове державне соціальне страхування

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено ст. 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене частиною другою статті 24 вказаного Закону № 1105-XIV, відповідно до пункту 5 якої якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку відшкодування витрат, розробленого та затвердженого ПФУ і Фондом відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Законів України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та "Про пенсійне забезпечення" відшкодуванню Фондом підлягають, зокрема, виплачені суми основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві покладене на Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Разом з тим, статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначені особи, які підлягають обов'язковому страхуванню від нещасного випадку.

Так, страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством про працю; 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних, лікувально-трудових, виховно-трудових закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

Згідно наведеної законодавчої норми особа, яка працювала на умовах договору цивільно-правового характеру, не підлягає обов'язковому страхуванню.

Колегія суддів, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми приходить до висновків, що вказані спірні правовідносини регулюються Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно вимог ст.8 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особа, яка працювала на умовах договору цивільно-правового характеру не підлягає обов'язковому страхуванню.

Якщо працівник виконує роботу не на умовах трудового договору, а згідно договору цивільно-правового характеру, то на суму його доходу не нараховуються страхові внески до Фонду за вищенаведеним Законом.

Статтею 11 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачена можливість добровільно застрахуватися від нещасного випадку на виробництві.

Судами попередніх інстанцій не встановлено факту добровільного страхування ОСОБА_2, а при нарахуванні йому оплати за виконану роботу передбачена сплата відрахувань з доходу тільки до пенсійного фонду та прибуткового податку.

Таким чином, особі яка працювала на умовах договору цивільно-правового характеру не передбачене відшкодування Фондом шкоди у зв'язку з каліцтвом.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів вважає обгрунтованим висновки судів першої та апеляцінйої інстанції, що якщо особа не підлягала обов'язковому страхуванню від нещасного випадку на виробництві та не є особою, яка здійснила добровільне страхування,така особа не є застрахованою особою, а отже, нещасний випадок, що відбувся, хоч і є нещасним випадком на виробництві - не є страховим, що позбавляє відповідача обов'язку здійснювати таке відшкодування, тому суди прийшли до вірних висновків про безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2015 року залишити залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: