Справа № 825/3377/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3377/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Бородавкіної С.В.,
за участі секретаря Гайдука С.В.,
представника відповідача Лотоцького А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.10.2015 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить:
- визнати дії Чернігівського обласного військового комісаріату щодо утримання податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні позивачу доплати грошової допомоги при звільненні, - неправомірними;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 6613,74 грн. недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при проведенні доплати грошової допомоги при звільненні.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2015 року, на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі № 825/150/15-а, ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено перерахунок та виплату йому грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення 33068,70 грн. Однак, з вказаної суми позивачем було утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 6613,74 грн., так як він не був військовослужбовцем на момент виплати присудженої грошової допомоги. Проте, одноразова грошова допомога при звільненні є грошовим забезпеченням, іншою виплатою в розумінні пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, тому такі виплати повинні були бути проведені йому, в повному обсязі до дня звільнення з військової служби, тобто до закінчення проходження військової служби. З огляду на те, що сума податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6613,74 грн., утримана ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював доплату грошової допомоги при звільненні, відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, не була спрямована на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат його доходів, вказану суму відповідач повинен виплатити (повернути), як компенсацію втрат його доходів.
Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої справу просить розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 грудня 2014 року № 297 (по стройовій частині) позивач був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Тобто, з моменту виключення позивача зі списків особового складу Корюківського районного військового комісаріату він юридично перестав являтись військовослужбовцем. Відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, грошова компенсація виплачується громадянам, які мають статус військовослужбовця. Рівноцінна компенсація утриманого податку з позивача йому не компенсовувалась, так як на момент виплати грошової допомоги при звільненні позивач статусу військовослужбовця не мав.
Доводи позивача про те, що відповідно до ст. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, ІНФОРМАЦІЯ_2 не повинен був виключати його зі списків особового складу у зв`язку з тим, що йому не була виплачена грошова допомога при звільненні з військової служби є помилковими. Так, про виключення 26 грудня 2014 року зі списків особового складу позивач не заперечував, жодних рапортів чи інших звернень позивача з цього приводу на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило. Крім того, відповідно до ч. З ст. 242 Положення особа звільнена з військової служби на день виключення зі списків особового складу повинна бути повністю забезпечена грошовим забезпеченням. Грошова допомога при звільненні грошовим забезпеченням не являється, тому обов`язку у відповідача щодо її виплати ОСОБА_1 до виключення зі списків особового складу не було. Таким чином, утримання податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6613,74 грн., при виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби, відповідає вимогам законодавства України, а саме нормам Податкового кодексу України та вчинене в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством України.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, з таких підстав.
Встановлено, що відповідно до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.12.2014 № 717 (по особовому складу), ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч. 8 цієї ж статті, підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) (а.с. 11).
Наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.12.2014 № 297 позивача виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначено виплати передбачені вимогами наказу Міністра Оборони України від 11.06.2008 № 260, в тому числі щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від грошового забезпечення з 01 по 26 грудня 2014 року (а.с. 12).
У зв`язку з виплатою грошової допомоги при звільненні без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до Чернігівського окружного адміністративного суду.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року по справі № 825/150/15-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі (а.с. 13-16, 17-21).
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
Зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з врахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
У вересні 2015 року, на виконання вищевказаної постанови, ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено перерахунок та доплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 33068,70 грн., з якої утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 6613,74 грн., що підтверджується довідкою від 24.09.2015 № 598 (а.с. 23).
Відповідно до зазначеної довідки, рівноцінна компенсація утриманого податку військовослужбовцям, передбачена п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 не виплачувалась у зв`язку з тим, що на день виплати, а саме 15.09.2015, він не являвся військовослужбовцем та не виконував обов`язки несення військової служби.
Не погоджуючись з даним твердженням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам справи суд, зазначає наступне.
Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок).
Згідно з пунктом 2 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.
За змістом пунктів 4, 5 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку щодо порушення відповідачем свого обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати одноразової грошової допомоги останній вже втратив статус військовослужбовця, є безпідставними, оскільки несвоєчасна виплата одноразової грошової допомоги (не в день звільнення і проведення розрахунку) сталася з вини самого відповідача.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.11.2014 у справі № 822/3920/13-а та від 17.12.2014 у справі № 822/3919/13-а.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_3 неправомірними та стягнення з відповідача суми утриманого податку на доходи фізичних осіб мають бути задоволені.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні ОСОБА_1 доплати грошової допомоги при звільненні.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 6613,74 грн. недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утиманого податку на доходи фізичних осіб при проведенні доплати грошової допомоги при звільненні.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна