Справа № 808/8440/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

26 жовтня 2015 рокуСправа № 808/8440/15
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., ознайомившись у м. Запоріжжі з матеріалами позовної заяви

ОСОБА_1

до адміністрації Софіївської виправної колонії УДПС України в Запорізькій області (№55)

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністрації Софіївської виправної колонії УДПС України в Запорізькій області (№55), в якому позивач просить:

- зобовязати службову особу начальника медичної частини СВК-88, м.Вільнянськ ОСОБА_2 прийняти зобовязання для проведення повного медичного обстеження стану здоровя позивача, в тому числі лікарем-окулістом та лікарем-стоматологом для реалізації права позивача відповідно до ст. 49 Конституції України та видачі результатів аналізів та обстежень в письмовому вигляді під розписку;

- зобовязати начальника медичної частини при СИК-55 м.Вільнянськ ОСОБА_2 і начальника соціальної частини при СВК-55 м.Вільнянськ ОСОБА_3 прийняти необхідні зобовязання для складення та збору документів на оформлення пенсійного забезпечення відповідно до ст. 8, 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 46 Конституції України;

- зобовязати начальника медичної частини при СИК-55 м.Вільнянськ ОСОБА_2 і начальника соціальної частини при СВК-55 м.Вільнянськ ОСОБА_3 прийняти зобовязання для оформлення та видачі матеріально-побутового забезпечення відповідно до вказаних вище нормативно-правових актів;

- визнати незаконним та скасувати рішення адміністрації СВК-55 м.Вільнянськ про впровадження позивача в ДІЗО строком на 10 діб.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є вирішення публічно-правового спору між сторонами адміністративного процесу.

За змістом ст. 3 КАС України справа адміні стративної юстиції визначається як переданий на вирішення суду публічно-правовий спір, а адміністративне судочинство - як діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з приводу проведення повного медичного обстеження стану здоровя позивача, в тому числі лікарем-окулістом та лікарем-стоматологом, складення та збору документів на оформлення пенсійного забезпечення відповідно до ст. 8, 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, оформлення та видачі матеріально-побутового забезпечення відповідно до вказаних вище нормативно-правових актів та застосування до нього заходу стягнення - поміщення в ДІЗО.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право, зокрема, на охорону здоров'я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров'я, за винятком обмежень, передбачених законом. Охорона здоров'я забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів, а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги. Засудженому гарантується право на вільний вибір і допуск лікаря для отримання медичної допомоги, у тому числі за власні кошти. Засуджені, які мають розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів чи інших одурманюючих засобів, можуть за їх письмовою згодою пройти курс лікування від зазначених захворювань; на соціальне забезпечення, у тому числі й на оформлення пенсій, відповідно до законів України; на належне матеріально-побутове забезпечення у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 63 Кримінально-виконавчого кодексу України лікувально-профілактична і протиепідемічна робота у виправних центрах організовується і проводиться на загальних підставах відповідно до законодавства про охорону здоров'я закладами охорони здоров'я. Направлення засуджених до лікувальних закладів визначається згідно з порядком обслуговування населення установами охорони здоров'я.

За правилами ст. 64 Кримінально-виконавчого кодексу України, яка визначає матеріально-побутове забезпечення засуджених до обмеження волі, засуджені, які тримаються у виправних центрах, забезпечуються індивідуальним спальним місцем, інвентарем і постільними речами, а продукти харчування і речове майно придбавають за власні кошти. Норма жилої площі на одного засудженого не може бути меншою чотирьох квадратних метрів. Комунально-побутові та інші послуги оплачуються засудженими на загальних підставах. Засудженим, які не працюють у зв'язку із захворюванням, а також з причин, від них не залежних, і не одержують за цей час заробітної плати або інших доходів, харчування та комунально-побутові послуги надаються за встановленими нормами за рахунок виправного центру. Засуджені, які направлені на лікування до лікувальних закладів охорони здоров'я, забезпечуються цими лікувальними закладами всіма видами довольства на загальних підставах.

Згідно ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право на загальних підставах на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії засудженим за наявності відповідного права мають призначатися органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання. Адміністрація установи зобов'язана сприяти своєчасному оформленню документів на отримання пенсії або оформленню компенсації заподіяної шкоди відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 8, 13 ст. 134 Кримінально-виконавчого кодексу України поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов'язки, з визначенням строку тримання. Засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим, більш м'яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення в разі, коли посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею при відсутності порушення з боку засудженого.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що в оскаржуваних правовідносинах між ОСОБА_1 та відповідачем немає відносин влади і підпорядкування в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідач, вчиняючи оскаржувані дії, не здійснював владних управлінських функцій відносно позивача, а керувався вимогами кримінально-виконавчого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини не мають ознак публічно-правових відносин, оскільки лежать в площині виконання кримінальних покарань.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дану заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 17, 107, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Розяснити, що даний спір підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Горобцова