Справа № 816/2836/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2015 рокум. ПолтаваСправа №816/2836/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенка М.В.

та представників сторін:

від позивача - Чуфістова Ю.Г.,

від відповідача - Прокопчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп" до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп" (надалі - позивач, ТОВ "Укрпродснекгруп") звернулось до суду з позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, Полтавська ОДПІ) та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.10.2015 просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Полтавської ОДПІ від 13.07.2015:

№ про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 124 916,25 грн - повністю;

- № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" загалом в розмірі 183 195,00 грн (в тому числі, за основним платежем - 122 130,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 60 065,00 грн);

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 47269,00 грн - повністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом порушено права та законні інтереси ТОВ "Укрпродснекгруп" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне донарахування грошових зобов'язань та зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість. Посилався на те, що право позивача на податковий кредит та витрати підтверджено належним чином складеними податковими накладними та первинними документами бухгалтерського обліку, копії яких надано на перевірку та досліджено податковими ревізорами-інспекторами. Наголошував на індивідуальному характері юридичної відповідальності платника податків, у зв'язку з чим стверджував, що ТОВ "Укрпродснекгруп" не може нести відповідальність за порушення вимог податкового законодавства третіми особами.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Укрпродснекгруп" повністю. При цьому, посилався на відомості, встановлені документальною плановою виїзною перевіркою позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, викладені у акті Полтавської ОДПІ від 24.06.2015 №211/22.1-11/00377041/93.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях Полтавської ОДПІ.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Укрпродснекгруп" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , з 15.04.2009 перебуває на обліку в якості платника податків в Полтавській ОДПІ /т. І, а.с. 221/.

Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість (надалі також ПДВ) та є платником податку на прибуток на загальних підставах.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є інші види перероблення та консервування фруктів і овочів /т. І, а.с. 221 - зворот/.

Фахівцями Полтавської ОДПІ у період з 05.05.2015 по 17.06.2015 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Укрпродснекгруп" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оскаржено.

За результатами перевірки складено акт від 24.06.2015 №211/22.1-11/00377041/93 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків, окрім іншого, вимог:

- абзацу "г" підпункту 135.4.2 пункту 135.4 статті 135, пунктів 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 146.12, 146.13 статті 146, підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем податку на прибуток загалом в розмірі 146 240,00 грн;

- пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу "і" пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого вказано на заниження ТОВ "Укрпродснекгруп" податку на додану вартість загалом в розмірі 99 933,00 грн та завищення від'ємного значення ПДВ загалом в розмірі 47 269,00 грн /т. 1, а.с. 15-71/.

На підставі даних висновків Акта перевірки Полтавською ОДПІ 13.07.2015 складено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, 14010100" загалом в розмірі 124 916,25 грн (в т.ч., основний платіж - 99 933,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 24983,25 грн) /т. 1, а.с. 13, 14/;

- №, яким ТОВ "Укрпродснекгруп" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" загалом в розмірі 219 360,00 грн (в т.ч., основний платіж - 146 240,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 73 120,00 грн) /т. 1, а.с. 11, 14/;

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 47269,00 грн /т. 1, а.с. 12, 14/

У адміністративному порядку вказані податкові повідомлення-рішення ТОВ "Укрпродснекгруп" не оскаржило.

Натомість, не погоджуючись із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування. При цьому, з урахуванням уточнень до позову, податкові повідомлення-рішення від 13.07.2015 №, № позивачем оскаржено повністю, а податкове повідомлення-рішення від 13.07.2015 № - в частині стосовно висновку контролюючого органу про завищення витрат щодо господарських правовідносин з Приватним підприємством "Орім" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Від" .

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що визначені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дані рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали такі обставини, встановлені документальною плановою перевіркою позивача.

За твердженням відповідача, перевіркою встановлено порушення щодо завищення позивачем витрат та податкового кредиту в частині господарських правовідносин з Приватним підприємством "Орім", що стосувались придбання маркетингових послуг. Так, відповідач переконаний, що придбання таких послуг не пов'язане з господарською діяльністю позивача та не призвело до отримання останнім позитивного результату, а саме - прибутку від придбання таких послуг.

Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог абзацу "і" пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо господарських правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Від" з приводу придбання арахісу, а саме - у виписаних вказаним товариством податкових накладних відсутній обов'язковий реквізит - код товару згідно УКТ ЗЕД.

Оцінюючи наведені твердження контролюючого органу в їх сукупності, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Крім того, за змістом абзацу "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною /пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України/.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Отже, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податків витрат та податкового кредиту є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

До матеріалів справи залучено копію договору про надання маркетингових послуг від 01.09.2014 №149 з додатками /т. 1, а.с. 75-80/, за умовами якого ПП "Орім" (виконавець) зобов'язувалось надавати ТОВ "Укрпродснекгруп" (замовник) послуги, перелік яких визначено у додатку №1 до договору.

За змістом додатків до договору виконавець зобов'язувався надати замовнику такі послуги: проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання), обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту, визначення відносної динаміки продажу продукції у торговельній мережі, визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні /т. 1, а.с. 77-80/ .

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, на виконання умов даного договору ПП "Орім" протягом вересня-грудня 2014 року надало позивачу послуги з маркетингового дослідження щодо здійснення продаж продукції ТОВ "Укрпродснекгруп" у торгівельній мережі ТОВ "АТБ-Маркет" вартістю 814 200,00 грн, в т.ч. ПДВ - 135 700,01 грн.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця /пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України/.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту /абзац 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України/.

На підтвердження факту отримання від ПП "Орім" зазначених вище послуг позивач надав копії податкових накладних від 30.09.2014 №73, від 31.10.2014 №488, від 25.11.2014 №646, від 27.11.2014 №683, від 30.11.2014 №1070, від 23.12.2014 №1327, від 25.12.2014 №1360, від 31.12.2014 №1839 /т. 1, а.с. 81-88/.

Відповідач не заперечує, що вказані податкові накладні позивачем відображено у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідні звітні (податкові) періоди та на їх підставі віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ загалом в розмірі 135 700,01 грн, що відображено у податкових деклараціях з ПДВ та додатку №5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів".

Так само, відповідачем визнано, що перелічені податкові накладні за потреби зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Дослідивши в судовому засіданні копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в Акті перевірки та письмових запереченнях проти позову відсутні.

Також, Полтавською ОДПІ не спростовано того, що на момент складення зазначених податкових накладних контрагент позивача мав статус платника податку на додану вартість та був зареєстрований як юридична особа у встановленому законодавством порядку.

Отже, наведені податкові накладні підтверджують факт придбання позивачем у ПП "Орім" послуг вартістю 814 200,00 грн (в т.ч. ПДВ - 135 700,01 грн), є підставою для віднесення спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належний доказ у справі.

За змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже, при дослідженні факту здійснення господарської операції мають досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Разом з цим, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Отже, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю.

Суд зазначає, що реальність здійснення господарських операцій між ПП "Орім" та ТОВ "Укрпродснекгруп" підтверджено залученими до матеріалів справи та дослідженими в судовому засіданні копіями актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.09.2014 №001073 /т. 1, а.с. 89/, від 31.10.2014 №002353 /т. 1, а.с. 136/, від 30.11.2014 №005366 /т. 1, а.с. 165/, від 31.12.2014 №008395 /т. 1, а.с. 188/, звітів про надані послуги /т. 1, а.с. 90-135, 137-164, 166-187, 189-216/.

Дослідивши в судовому засіданні копії актів приймання наданих послуг, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704. А відтак, дані акти є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належний доказ у справі.

Залучені до матеріалів справи копії звітів про надані послуги у повній мірі розкривають зміст таких послуг.

Позивач оплатив придбані у ПП "Орім" послуги у повному обсязі, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень /т. 2, а.с. 209-217/.

З приводу посилань представника відповідача на те, що придбання позивачем послуг у ПП "Орім" не призвело до збільшення доходів ТОВ "Укрпродснекгруп" суд звертає увагу на довідку позивача від 30.09.2015 вих. №409, зі змісту якої встановлено, що вартість реалізованої ТОВ "Укрпродснекгруп" продукції для продажу у мережі ТОВ "АТБ-Маркет" значно перевищує вартість наданих послуг /т. 2, а.с. 208/.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи в повному обсязі підтверджено реальність спірних господарських операцій, факт оплати позивачем вартості придбаних послуг та сплати у їх ціні ПДВ в розмірі 135 700,01 грн, наявність в діях позивача ділової мети та розумних економічних причин для вчинення спірних господарських операцій.

За таких обставин, суд вважає, що позивач правомірно сформував витрати та податковий кредит за результатами здійснення господарських операцій щодо придбання маркетингових послуг у ПП "Орім".

Так само, суд вважає безпідставними доводи контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту в розмірі 11502,00 грн у результаті відображення у податковому обліку господарських правовідносин з ТОВ "Компанія "Від", адже реальність здійснення таких господарських операцій підтверджено залученими до матеріалів справи копіями: договору поставки від 23.06.2014 №23/06/14 з додатками /т. 2, а.с. 27-34/, податкових накладних від 24.06.2014 №6 /т. 2, а.с. 37/, від 04.07.2014 №1 /т. 2, а.с. 40/, від 29.07.2014 №10 /т. 2, а.с. 43/, видаткових накладних від 24.06.2014 №ВД-0000062 /т. 2, а.с. 35/, від 04.07.2014 №ВД-0000064 /т. 2, а.с. 38/, від 30.07.2014 №ВД-0000073 /т. 2, а.с. 41/, товарно-транспортних накладних від 24.06.2014 №ТО-0000001 /т. 2, а.с. 36/, від 04.07.2014 №ТО-0000002 /т. 2, а.с. 39/, від 30.07.2014 №ТО-0000003 /т. 2, а.с. 42/, платіжних доручень від 04.07.2014 №2716, від 29.07.2014 №2868, від 24.06.2014 №2657 /т. 2, а.с. 44-46/.

Придбаний у ТОВ "Компанія "Від" арахіс позивач використав у виробництві готової продукції, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено копії податкових та видаткових накладних /т. 2, а.с. 47-202/.

Відсутність у виписаних ТОВ "Компанія "Від" податкових накладних вказівки на код УКТ ЗЕД товарів, на переконання суду, не є достатньою підставою для визнання господарських операцій безтоварними та не може бути визначальним при формуванні платником податків податкового кредиту з ПДВ.

Суд акцентує увагу на тому, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов'язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Так само, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Враховуючи наведене вище в своїй сукупності, висновок податкової інспекції про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства та фактичних обставин справи.

Виходячи з визначення поняття штрафна санкція, що міститься в підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого дана санкція може бути застосована до платника податків лише у разі вчинення останнім порушення вимог податкового законодавства, а такі порушення в діях позивача відсутні, суд дійшов висновку, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями також неправомірно застосовано до ТОВ "Укрпродснекгруп" штрафні (фінансові) санкції в розмірі 86 048,25 грн.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності.

Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Разом з цим, долученими до матеріалів справи копіями первинних документів бухгалтерського обліку підтверджено право позивача на віднесення спірних сум до витрат та податкового кредиту.

За таких обставин, оспорювані податкові повідомлення-рішення необхідно визнати протиправними та скасувати, а позов ТОВ "Укрпродснекгруп" - задовольнити.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської ОДПІ на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, що належав сплаті за звернення до суду з даним позовом, в розмірі 487,20 грн.

Клопотання про повернення надміру сплаченої суми судового збору позивач не заявляв.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 13 липня 2015 року №, № - повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 13 липня 2015 року № в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп" () суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" загалом в розмірі 183 195 (сто вісімдесят три тисячі сто дев'яносто п'ять) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2015 року.

Суддя С.С. Бойко