Справа № 2а-239/10/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2010 р. Справа № 2a-239/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Матуляка Я.П.

Суддів: Кафарського В.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Шварговський Д.Д.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи на стороні відповідача - відділу державної виконавчої служби Городенківського районного управління юстиції - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_5, вул. Сагайдачного, 3, с. Котиківка, Городенківський район, Івано-Франківська область,78106;

до відповідача: Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, вул. Городецького, 13,м. Київ,01001;

третіх осіб на стороні відповідача - відділ державної виконавчої служби Городенківського районного управління юстиції, суддя Городенківського районного суду - Корюкіна Марія Петрівна;

про зобов'язання вчинення дій,-

встановила:

ОСОБА_5 звернулась до суду із адміністративним позовом до Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог - відділ державної виконавчої служби Городенківського районного управління юстиції, суддя Городенківського районного суду - Корюкіна Марія Петрівна про зобовязання відповідача надіслати подання Кабінету ОСОБА_6 України із пропозицією максимально відшкодувати ОСОБА_5, шкоду, яка триває з 21.09.2005 року, становить порушення права на справедливий суд, та моральну шкоду по аналогії правозастосувань Європейського суду з прав людини в аналогічних спорах; а також звернутись із пропозицією вжити заходів на звільнення з посад службових осіб ВДВС Городенківського районного управління юстиції, котрі умисно відмовились в належний спосіб виконати рішення суду, що набрало законної сили на користь ОСОБА_5, порушили при цьому інструкції затверджені Наказом Міністерства юстиції України №38/5 від 17.05.2009 року, крім цього, зобовязати відповідача надати Верховному суду України аналітичний огляд з аналізом обставин, що спричинили порушення ч.1 ст. 6 Конвенції та привести рішення Городенківського районного суду від 14.06.2007 року у справі №2-399/2007 до вимог ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності до виконавчого листа Городенківського районного суду по справі №1-12/2001, на її користь присуджено до стягнення із засудженої ОСОБА_7, 27 043 грн., збитків заподіяних злочином. Однак, даний виконавчий лист виконаний на суму 582,50 грн. та повернуто позивачці. В звязку з чим, вона змушена була звернутись до Городенківського районного суду з позовом до ВДВС Городенківського районного управління юстиції на їх неправомірні дії по отриманню дублікату виконавчого листа, передачі виконавчого провадження до ВДВС Львівського міського управління юстиції. Однак, в задоволенні цього позову було відмовлено. Вважає, що її право на справедливий суд в Україні було порушене з 21.09.2005 року з моменту передачі матеріалів виконавчого провадження ВДВС Городенківського районного управління юстиції до ВДВС Львівського міського управління юстиції, в порушення вимог «Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи від одного державного виконавця до іншого». В звязку з чим звернулась з даними позовом до адміністративного суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі й суду пояснив, що позивач ОСОБА_5, в звязку з тим, що була позбавлена права на справедливий суд в Україні, звернулась із заявою до Європейського суду з прав людини. 22.12.2009 року отримала повідомлення Європейського суду з прав людини, пята секція, згідно з яким її заяву вирішено визнати неприйнятною, в звязку з недотриманням вимог Конвенції. Вказав, що 23.02.2006 року прийнято Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». А тому Європейський суд з прав людини вважає, що в правовідносинах, які розглядались цим судом щодо системного порушення Україною конвенційних зобовязань, загальні заходи повинен вживати субєкт, що визначений вищевказаним Законом, відповідальним за реалізацію судової практики цього суду, а саме Урядовий уповноважений у справах Європейського Суду з прав людини. Так як відповідачем не було реалізовано своїх повноважень щодо реалізації судової практики Європейського суду з прав людини, то й позивачу було відмовлено у прийнятті її заяви. Вважає, що підставою неприйняття заяви є недотримання вимог ч.2 ст.35 Конвенції, де зазначено, що суд не розглядає жодної індивідуальної заяви, поданої згідно зі статтею 34 Конвенції, якщо вона за своєю суттю є ідентичною до заяви, що вже була розглянута Судом, і якщо вона не містить нових фактів у справі. В звязку з вищенаведеним, зазначив, що відповідач по справі зобовязаний привести у відповідність рішення Городенківського районного суду по справі №2-399/2007 до вимог Конвенції, як визначає Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Крім того, просив витребувати в якості доказів відомості Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про передачу виконавчого провадження з ВДВС Городенківського районного управління юстиції до ВДВС Львівського міського управління юстиції; акт прийому-передачі матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом по справі №1-12/2001. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні подала письмове заперечення на позов. Просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у запереченні.

Представник третьої особи на стороні відповідача ВДВС Городенківського районного управління юстиції, в судовому засіданні подав письмове заперечення на позов. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у запереченні. Крім того, суду пояснив, що докази, які просить витребувати позивач, надати суду немає можливості, так як ВДВС Городенківського районного управління юстиції, діяло у відповідності до вимог Порядку передачі та до ВДВС Львівського міського управління юстиції направило не виконавче провадження, а лише виконавчий лист.

Третя особа на стороні відповідача суддя Городенківського районного суду Корюкіна М.П., в судове засідання не прибула, однак на адресу суду направила клопотання про розгляд справи без її участі. Просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників сторін та дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_5, 25.02.2008 року, звернулась із заявою до Європейського суду з прав людини, з підстав неможливості реалізації її права на справедливий суд в Україні.

22.12.2009 року, рішенням Європейського суду з прав людини, визнано неприйнятною заяву ОСОБА_5, в звязку із недотриманням вимог Конвенції.

Позивач вважає, що їй було відмовлено у прийнятті даної заяви, в звязку із тим, що нею не були використані всі можливі національні засоби захисту порушеного права. А саме, оскільки Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено особу відповідальну за реалізацію судової практики цього суду - Урядовий уповноважений у справах Європейського Суду з прав людини, то й судова практика, зокрема й при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_5, а також процедура виконання, повинні були бути приведені відповідачем у відповідність до практики Європейського суду з прав людини.

Законом України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, встановлено, що забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень покладається на Орган представництва.

На виконання положень вищевказаного Закону, Кабінетом ОСОБА_6 України було прийнято постанову „Про заходи щодо реалізації Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 31 травня 2006 року, відповідно до якої функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді та виконання його рішень, здійснює Міністерство юстиції України через Урядового уповноваженого в справах Європейського суду з прав людини. Крім того, даною постановою затверджено Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Згідно пунктів 4 та 5 вказаного положення, основними завданнями Уповноваженої особи є:

1) забезпечення представництва України в Суді під час розгляду справ про порушення нею Конвенції, справ за заявами України стосовно порушення Конвенції іншими державами - її учасницями, а також як третьої сторони під час розгляду справ за заявами громадян України або юридичних осіб - резидентів України проти інших держав-учасниць Конвенції;

2) координація роботи, пов'язаної з підготовкою матеріалів для розгляду справ у Суді та виконанням його рішень, співпраця з цією метою з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування;

3) підготовка і внесення на розгляд Суду необхідних матеріалів, участь у слуханні справ, які ним розглядаються;

4) інформування в установленому порядку Комітету ОСОБА_6 Європи про хід виконання Україною рішень Суду;

5) виявлення причин порушення Конвенції, розроблення пропозицій щодо їх усунення та недопущення порушень у майбутньому;

6) організація роботи із створення необхідних умов для проведення Судом розслідування у справі про порушення Конвенції та вжиття заходів відповідно до регламенту Суду;

7) подання необхідної інформації уповноваженим особам, які проводять перевірку дотримання Конвенції.

Уповноважена особа відповідно до покладених на неї завдань:

1) вивчає факти та обставини справи про порушення Конвенції відповідно до запитів Суду;

2) відповідає в установленому порядку на запити Суду, надає докази, надсилає повідомлення та додаткові письмові зауваження, а також іншу інформацію щодо справ про порушення Конвенції;

3) надсилає до державних органів запити стосовно надання матеріалів і пояснень у справах про порушення Конвенції, координує роботу з підготовки пропозицій з організаційно-правових, процедурних та інших питань, пов'язаних із забезпеченням представництва України в Суді та виконанням його рішень;

4) визначає заходи, необхідні для створення умов для проведення Судом розслідування у справах про порушення Конвенції;

5) визначає порядок вжиття заходів відповідно до регламенту Суду;

6) виступає доповідачем під час розгляду в Суді справ щодо порушення Конвенції;

7) проводить переговори із заявником, у разі потреби узгоджує на міжвідомчому рівні умови дружнього врегулювання у справах проти України, укладає у передбаченому законодавством порядку угоду про дружнє врегулювання;

8) готує інформацію про хід розгляду у Суді справ про порушення Конвенції та про виконання його рішень;

9) готує і подає Комітету ОСОБА_6 Європи інформацію та звіти про хід виконання Україною рішень Суду;

10) здійснює аналіз практики Суду, передусім у справах проти України, з метою виявлення причин, що призвели чи можуть призвести до порушення Конвенції, готує відповідні аналітичні огляди та висновки;

11) подає Мін'юсту пропозиції щодо методики проведення експертизи проектів законів та підзаконних актів, а також актів законодавства на відповідність Конвенції та практиці Суду;

12) розробляє пропозиції до навчальних програм з вивчення Конвенції та практики Суду;

13) подає органам державної влади та органам місцевого самоврядування пропозиції щодо можливих шляхів запобігання порушенням прав людини в Україні;

14) вживає необхідних заходів щодо залучення представників органів державної влади за погодженням з їх керівниками для забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту вищенаведеної норми, відповідач не наділений повноваженням, щодо вжиття таких заходів, про зобовязання вчинення яких просить у своїй позовній заяві позивач.

Крім того, слід зазначити, що частиною 1 статті 14 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", передбачено, що орган представництва готує та надсилає до Кабінету ОСОБА_6 України подання щодо вжиття заходів загального характеру.

Стаття 13 вказаного Закону, встановлює, що заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушення яких встановлене рішеннями Європейського суду з прав людини.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.12.2009 року, визнано неприйнятною заяву ОСОБА_5 В другому абзаці повідомлення про рішення Європейського суду з прав людини від 22.12.2009 року, зазначається: «з огляду на матеріали справи, що надійшла до Суду, а також тією мірою, якою подані скарги відносяться до його компетенції, Суд вирішив, що справа не містить ознак порушень прав і свобод, гарантованих Конвенцією та Протоколами до неї».

Підсумовуючи все вищевикладене, суд констатує, що повноваження відповідача можуть бути спрямовані на вчинення заходів як загального так й індивідуального характеру, в частині порушень, встановлених рішеннями Європейського суду з прав людини. Такого рішення відносно позивача Європейським судом з прав людини прийнято не було. Більше того, Європейським судом з прав людини встановлено відсутність ознак порушень прав і свобод, гарантованих Конвенцією та Протоколами до неї, відносно ОСОБА_5

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_8

Судді: (підпис) ОСОБА_9

(підпис) ОСОБА_1

Постанова складена в повному обсязі 19.02.2010 року.