Справа № 808/6029/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року (11 год. 07 хв.)Справа № 808/6029/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Стратулат С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Журавльової Ю.Р.,

представника третьої особи - не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області, третя особа Садівниче товариство «Лотос» про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (позивач) до Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області (відповідач), третя особа Садівниче товариство «Лотос», у якій позивач просить:

скасувати рішення відповідача від 07.07.2015 №РВ-015 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

зобов'язати відповідача присвоїти кадастровий номер земельній ділянці площею 0,0631 га, для ведення садівництва, розташованій на території Лукашевської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Запорізького району суду Запорізької області від 05.08.2015 у справі №317/2237/15-ц провадження 2/317/1300/2015.

Обґрунтовуючи свою правову позицію представник позивача зазначив, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0631 га, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. З метою присвоєння указаній земельній ділянці кадастрового номеру, позивач звернувся до відповідача, проте у реєстрації було відмовлено на підставі відсутності погодження меж земельної ділянки із головою садівничого товариства. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що звернувся до голови Садівничого товариства «Лотос» з метою погодження меж земельної ділянки, проте із невідомих причин погодження не отримав. Вважає, що оскільки земельна ділянка належить позивачу на законних підставах, то відсутність погодження її меж із сусіднім землекористувачем не є законною підставою для відмови у присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці.

Представник позивача проти позову заперечив та надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях на позов. Зокрема вказав, що надана технічна документація не відповідає встановленим вимогам, зокрема, площа земельної ділянки співпадає з ділянкою НОМЕР_2 та акт погодження меж не погоджений із головою Садівничого товариства «Лотос». Вважає, що оскаржуване рішення є правомірним, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка про виклик направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, але була повернута суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі третьої особи.

Розглянувши надані особами, які беруть участь у справі документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 від 23.05.1994, власником земельної ділянки площею 0,0631га, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізької області є ОСОБА_4.

Згідно із свідоцтвом про смерть від 03.06.2013, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкоємецею ОСОБА_4 є ОСОБА_3.

Відповідно до листа ГУ Держземагентва в Запорізій області №31-28-02-254/2-15 від 20.02.2015, надісланого ОСОБА_3, позивачу повідомлено, що на земельну ділянку площею 0,0631га, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, власником якої є ОСОБА_4, був визначений кадастровий номер, але не присвоєний. Позивачці запропоновано звернутись до ліцензованої землевпорядної організації для виконання землевпорядних робіт, оскільки державна реєстрація земельної ділянки здійснюється на підставі документації щодо встановлення меж земельної ділянки.

На замовлення позивача ТОВ «Власні землі» розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,061 га, яка розташована на території Лукашівської сільської ради, в натурі (на місцевості).

Після розроблення технічної документації позивач звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до Державного земельного кадастру, проте рішення від 20.04.2015 №РВ-015 позивачу було відмовлено із роз'ясненням причин, а саме: площа земельної ділянки співпадає з ділянкою НОМЕР_2 на 97,9374%, у акті погодження меж відсутні підписи суміжників.

Позивач повторно звернулась до відповідача із заявою та надала акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, яким не був підписаний головою Садівничого товариства «Лотос».

Рішенням від 07.07.2015 №РВ-015 позивачу повторно відмовлено та вказано про перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_2; площа співпадає на 97,9374%; акт погодження меж не відповідає чинному законодавства - не погоджений із головою садівничого товариства.

Крім того, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.08.2015 у справі №317/2237/15-ц визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,0631га, яка розташована на території Лукашевської сільської ради Запорізького району, яка належала ОСОБА_4.

Указане рішення набрало законної сили 18 серпня 2015 року.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у присвоєнні земельній ділянці кадастрового номеру протиправним позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи питання по суті суд виходить з наступного.

Преамбула до Закону України "Про Державний земельний кадастр" зазначає, що цей Закон установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера(ч.1 ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах:…внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону (ст. 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, законів України "Про землеустрій", «Про оцінку земель", «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", «Про захист персональних даних", інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ст.4 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.1 ст.9 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов'язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (ч.7 ст.9 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення) (ч.8 ст.9 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Законодавець встановлює спеціальну особу відповідальну за внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, такою особою є Державний кадастровий реєстратор, який здійснює свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки та є незалежним у своїй діяльності від будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань.

Процедура державної реєстрації земельної ділянки врегульована статтею 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи (ч.3 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення (ч.4 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації (ч.5 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" дії або бездіяльність зокрема державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Таким чином, прийняті державним кадастровим реєстратором, як спеціальним суб'єктом владних повноважень, рішення можуть бути оскаржені у встановленому порядку.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (ч.6 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

В даному випадку відповідач визначив підставою для відмови наступне: перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_2; площа співпадає на 97,9374%; акт погодження меж не відповідає чинному законодавства - не погоджений із головою садівничого товариства.

Суд вважає, що указані обставини не можуть бути належними підставами для відмови у реєстрації відомостей, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, оскільки рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.08.2015 у справі №317/2237/15-ц визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,0631га, яка розташована на території Лукашевської сільської ради Запорізького району, яка належала ОСОБА_4. Указане рішення суду набрало законної сили 18.08.2015.

Відповідно Прикінцевих та перехідних положень розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку виникло у 1994 році, а саме, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 від 23.05.1994, власником земельної ділянки площею 0,0631га, яка розташована на території Лукашевської сільської ради Запорізької області є ОСОБА_4.

Також, Прикінцевими та перехідними положеннями розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Відповідно до листа ГУ Держземагентва в Запорізій області №31-28-02-254/2-15 від 20.02.2015, на земельну ділянку площею 0,0631га, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, власником якої є ОСОБА_4, був визначений кадастровий номер, але не присвоєний.

Отже, по-перше, право власності на земельну ділянку виникло у 1994 році, по-друге, позивач є законним власником, відповідно до судового рішення, по-третє, кадастровий номер земельної ділянки визначений, але не присвоєний.

З огляду на зазначені норми, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у реєстрації внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо присвоєння кадастрового номеру.

Право власності на земельну ділянку встановлено, а тому відсутність погодження меж земельної ділянки не може бути законною підставою для відмови у присвоєнні кадастрового номеру. Також не є належною підставою для відмови у реєстрації посилання представника відповідача на той факт, що розпорядженням голови Запорізької районного державної адміністрації від 15.07.2015 №1248 ОСОБА_5 наданий дозвіл на розробку технічної документації щодо складання документів на право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, які знаходяться у користування СТ «Лотос». По-перше, у оскаржуваному рішенні не йдеться про зазначене розпорядження як на підставу для відмови у присвоєнні кадастрового номеру; по-друге, право власності позивача є вже набутим та жодним чином не може залежати від бажання інших осіб оформити право власності; по-третє, не відомо та не підтверджено жодними доказами, яким чином указане розпорядженні відноситься до земельної ділянки, що належить позивачу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення відповідача від 07.07.2015 №РВ-015 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є протиправним, порушує права позивача, а саме право володіння земельною ділянкою, а таке рішення тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача присвоїти кадастровий номер земельній ділянці площею 0,0631 га, для ведення садівництва, розташованій на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Запорізького району суду Запорізької області від 05.08.2015 у справі №317/2237/15-ц провадження 2/317/1300/2015, то суд вважає таку вимогу такою, що не підлягає задоволенню.

Так, відповідач відмов позивачу у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру рішенням від 07 липня 2015 року №РВ-015, а судове рішення, яким визнане право власності на земельну ділянку за позивачем прийняте Запорізьким районним судом Запорізької області 05.08.2015 у справі №317/2237/15-ц та набрало законної сили 18 серпня 2015 року.

Таким чином, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про реєстрацію та на момент відмови - 07.07.2015, рішення суду було відсутнє, відповідачу не надавалось.

З огляду на викладене, враховуючи що відповідач не був обізнаних про наявність судового рішення, яким за позивачем визнане право власності на земельну ділянку, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов'язати відповідача розглянути питання щодо присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 0,0631 га, розташованій на території Лукашівської сілької ради Запорізького району Запорізької області, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Запорізького району суду Запорізької області від 05.08.2015 у справі №317/2237/15-ц провадження 2/317/1300/2015.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів на підставі досліджених у справі доказів суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов підлягає часткового задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до заявлених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити частково.

2.Скасувати рішення Управління Держземагентва у Запорізькому районі Запорізької області від 07.07.2015 №РВ-015 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

3.Зобов'язати Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області розглянути питання щодо присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 0,0631 га, розташованій на території Лукашівської сілької ради Запорізького району Запорізької області, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Запорізького району суду Запорізької області від 05.08.2015 у справі №317/2237/15-ц провадження 2/317/1300/2015.

4.В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Присудити на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) здійснені судові витрати у розмірі 54,81грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник