Справа № 808/2156/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2015 рокусправа № 808/2156/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Пенсійного фонду України та Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі №808/2156/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Судом визнано протиправними та скасовано накази Пенсійного фонду України від 05.03.2015 №124-о Про звільнення ОСОБА_1В. та Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області від 17.03.2015 №19-О Про оголошення наказу Пенсійного фонду України від 05.03.2015 №124-о; поновлено позивача на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області з 18.03.2015 та стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Пологівському айоні Запорізької області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2015 по 13.07.2015 у розмірі 13370 гривень 76 копійок.

Відповідачі не погодилися із рішенням суду першої інстанції та подали апеляційні скарги. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідачі в скаргах просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідачів підтримав вимоги обох апеляційних скарг, наполягав на їх задоволенні.

Позивач просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Пенсійного фонду України від 05.03.2015 №124-о позивача звільнено з посади начальника Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків відповідно до п. 3 ч.1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України.

Обставинами, з якими повязує відповідач невиконання позивачем обовязків, в наказі про звільнення зазначено: звільнення завідувача юридичного сектору Управління ОСОБА_2 з займаної посади з грубими порушеннями та допущення бездіяльності у організації проведення ремонтних робіт будівлі Управління.

В наказі зазначено, що наказом головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області від 11.03.2014 №2-с ОСОБА_1 було оголошено догану, яка не знята, у звязку з чим вбачається, що порушення начальником Управління ОСОБА_1 своїх обов'язків носять систематичний характер та вчинені без поважних причин.

Управлінням ПФУ в Пологівському районі Запорізької області 17.03.2015 прийнятно наказ №19-О «Про оголошення наказу Пенсійного фонду України від 05.03.2015 №124-о». В п.2 цього наказу зазначено: Вважати ОСОБА_1 таким, що звільнений з посади начальника управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області 17 березня 2015 року.

Позивач, вважаючи прийняті відповідачами накази незаконними та протиправними, звернувся до суду з позовом про їх скасування та поновлення на раніше займаній посаді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, яким позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9 за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

З матеріалів справи вбачається, що наказу про звільнення позивача передував наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Так, наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.03.2014 №2-с ОСОБА_1 було оголошено догану.

Позивач оскаржив зазначений наказ у судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року у адміністративній справі № 808/2953/14, прийнятою за наслідками розгляду апеляційної скарги, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, визнано незаконним та скасовано наказ заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.03.2014 р. № 2-с Про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Зі скасуванням попереднього наказу про застосування дисциплінарного стягнення підстави для звільнення працівника, передбачені п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України відсутні.

Щодо обставин, викладених в наказі від 05.03.2015 №124-о, які слугували підставою для звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Відповідачем визначено наступне: позивачем допущено звільнення завідувача юридичного сектору Управління ОСОБА_2 з займаної посади з грубими порушеннями норм трудового законодавства та допущено бездіяльність у організації проведення ремонтних робіт будівлі Управління.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки факт звільнення завідувача юридичного сектору Управління ОСОБА_2 з займаної посади з порушенням норм трудового законодавства підтверджено рішенням суду, що набрало законної сили, вказана обставина не потребує доказуванню чи спростуванню у даній справі.

Щодо бездіяльності позивача у організації проведення ремонтних робіт будівлі Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області.

Відповідно до Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (в редакції чинній до дня офіційного опублікування постанови Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 до 03.02.2015 (п. 5 Постанови №28-2)) територіальні Управління ПФУ очолює начальник Управління, який несе персональну відповідальність за організацію діяльності Управління. На начальника покладено обов'язки, зокрема, внесення начальнику головного управління Фонду для затвердження штатний розпис Управління та кошторис видатків на його утримання; у межах своєї компетенції, розпорядження коштами та майном Управління. Штатний розпис та кошторис видатків на утримання Управління затверджуються начальником відповідного головного управління Фонду.

Суд перевірив та встановив, і з його висновками погоджується колегія суддів, що певні недоліки в роботі позивача по складанню кошторису, пошуку підрядних організацій для проведенні ремонтних робіт та освоєнню виділених коштів мали місце, проте, їх наявність ще не свідчить, що ОСОБА_1 взагалі не намагався провести ремонтні роботи та не виконував без поважних причин свої посадові обовязки начальника УПФУ в Пологівському районі Запорізької області. Факт допущення бездіяльності позивачем у організації проведення ремонтних робіт будівлі Управління не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачами не доведено правомірність прийняття оскаржених наказів. Колегія суддів критично сприймає твердження представника відповідачів про систематичне та неналежне виконання своїх службових обов'язків позивачем, оскільки належних доказів цьому суду надано не було.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об'єктивно, повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають суттєве значення для вирішення даного спору, ухвалено законне рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування законної постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Пенсійного фонду України та Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі № 808/2156/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак