Справа № 804/5099/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/5099/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року

справа № 804/5099/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Приватного підприємства "Спецстройсистема" та Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року по справі №804/5099/15 за позовом Приватного підприємства "Спецстройсистема" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и В:

Не погодившись з постановою суду, Приватне підприємство "Спецстройсистема" та Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області) звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили: позивач – скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; відповідач - скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання позивач не з’явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи, у зв’язку з неможливістю прибуття у судове засідання представника з огляду на його участь в іншому судовому засіданні. Вивчивши подане клопотання, колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Таким чином, неявка позивача не перешкоджає розгляду справи, при цьому колегією суддів врахована відсутність з боку позивача клопотань про дослідження нових доказів у справі, щоб унеможливлювало розгляд справи за

наявними матеріалами справи і відповідно було б перешкодою для розгляду справи у відсутності позивача. Надання пріоритетності тим чи іншим засіданням, участь у цих засіданнях, є правом позивача, але таке право, зокрема, не повинно перешкоджати розгляду справи судом у встановлені законом строки.

Представник позивача, у судовому засіданні, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 30.10.2014 року по 07.11.2014 року працівниками відділу контролю за проведенням розрахункових операцій ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена фактична перевірка ПП "Спецстройсистема" щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами якої складено Акт фактичної перевірки №167/04/36/22/36839765.

В акті перевірки зроблено висновки про порушення підприємством, зокрема, вимог:

- пункту 2.2, 2.6, 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, а саме: неоприбуткування готівкових коштів в касі підприємства 13.11.2013 року в сумі 782,9грн., неповне оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства 28.02.2014 року на суму 3грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі на суму 26 095,45 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 52 190,90грн. стали висновки податкового органу щодо перевищення ліміту залишку готівки в касі.

Перевіркою касової книги підприємства та розрахунків ліміту залишку готівки в касі на 2013-2014 роки податковим органом встановлено, що в період з 23.10.2013 року по 31.10.2014 року ПП «Спецстройсистема» перевищило ліміт залишку готівки в касі на загальну суму 26 095,45 грн.

За таких обставин, податковий орган дійшов висновку, що позивачем не було забезпечено виконання вимог п. 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 та допущено перевищення встановленого ліміту залишку готівкових коштів в касі на загальну суму 26 095,45 грн. та застосовано до підприємства штрафні санкції, передбачені статтею 1 Указу №436, а саме у двократному розмірі суми перевищення ліміту готівки в касі у сумі 52 190, 90 грн.

Вказуючи на необґрунтованість застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5973грн., суд першої інстанції виходив з того, що податковою службою було віднесено до понадлімітних грошових коштів суми, які підприємство не могло здати протягом операційного часу у зв’язку з вихідними або святковими днями.

Зазначаючи про безпідставність віднесення таких сум до понадлімітних грошових коштів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що п.5.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, передбачено, якщо підприємства працюють у вихідні та святкові дні і не мають змоги, через відсутність відповідної домовленості з банком на інкасацію, здати одержану ними за ці дні готівкову виручку (готівку), то вона має здаватися підприємствами до банку протягом операційного часу наступного робочого дня банку та підприємства.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року №920-р «Про перенесення робочих днів у 2014 році» рекомендовано відповідний графік перенесення робочих днів у 2014 році з урахуванням встановлених законом святкових і робочих днів в Україні.

Листом ПАТ «МістоБанк» повідомило про графік своєї роботи у період святкових днів, за яким 06-07 січня 2014 року, 10 березня 2014 року та 21 квітня 2014 року являлись вихідними днями.

Враховуючи повідомлення обслуговуючого банку та приймаючи до уваги календарні вихідні, які мали місце у 2014 році, суд першої інстанції встановив, що відповідачем було віднесено до понадлімітних грошових коштів суми, які позивач не міг здати до банку протягом операційного часу у зв'язку з вихідними або святковими днями у розмірі 2 986,50 грн., в тому числі: 1 501,49 грн. за 05.01.2014 року (вихідний); 21,39 грн. за 10.03.2014 року (вихідний); 21,39 грн. за 06.04.2014 року (вихідний); 21,39 грн. за 13.04.2014 року (вихідний); 21,39 грн. за 21.04.2014 року; 21,39 грн. за 27.04.2014 року (вихідний); 21,19 грн. за 18.05.2014 року (вихідний); 705,49 грн. за 07.06.2014 року (вихідний); 466,69 грн. за 19.07.2014 року (вихідний); 184,69 грн. за 09.08.2014 року (вихідний).

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильно висновку щодо необґрунтованості віднесення сум понадлімітних залишків в касі у розмірі 2 986, 50 грн. за неможливості здачі такої готівки до каси банку у святкові та вихідні дні, та відповідно щодо необґрунтованості застосування штрафної санкції в двократному розмірі від даної суми у розмірі 5973 грн.

В апеляційній скарзі, не заперечуючи висновки суду першої інстанції щодо безпідставності віднесення до понадлімітних грошових коштів сум, які позивач не міг здати до банку протягом операційного часу у зв'язку з вихідними або святковими днями, ДПІ вказує на те, що до перевірки позивачем не було надано доказів щодо відсутності здійснення операційної діяльності банком у відповідні дні, у зв’язку з чим вважає обґрунтованим нарахування контролюючим органом штрафних санкцій. Вказані доводи відповідача не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині, оскільки не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини, які безперечно свідчать про неправомірність застосування штрафних санкцій у розмірі 5973,0грн.

Щодо порушення, яке полягає у неоприбуткуванні готівки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи в цій частині свідчать про те, що під час проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що підприємством 13 листопада 2013 року через РРО було проведено розрахункові операції за грошові кошти на загальну суму 782,90 грн., про що свідчать дані фіскального звітного чеку №0081 цієї ж дати. Зазначена суми готівкових коштів не була облікована у день надходження готівкових коштів 13.11.2013 року в касовій книзі підприємства у зв'язку чим перевіряючими зроблено висновок про не оприбуткування готівкових коштів у касі на суму 782,90 грн.

Також 28 лютого 2014 року через РРО підприємством були проведені розрахункові операції за готівку у розмірі 428 грн. про що свідчать дані фіскального звітного чеку №0127 цієї ж дати. Фактично 28 лютого 2014 року в касовій книзі підприємства оприбутковано 425 грн., що свідчить про неповне оприбуткування готівкових коштів в касі на суму 3 грн. (428 грн.-425 грн.).

Вказуючи на те, що підприємством порушено вимоги пункту 2.6 Положення №637 відповідачем застосовано штрафні санкції у сумі 3 929, 50 грн. (785, 90 грн.х5).

Погоджуючись з застосуванням податковою службою штрафних санкцій у розмірі 3914,50грн, у зв’язку з неоприбуткуванням позивачем готівкових коштів у сумі 782,90грн., суд першої інстанції виходив з того, що по-перше: є доведеним факт порушення підприємством вимог п.2.2, 2.6, 4.2 Положення №637, по-друге: позивачем не заперечувалось порушення в цій частині.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до п.2.2 Положення №637 "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6 Положення №637 "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Пунктом 4.2 Положення №637 передбачено, що усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Пунктом 7.8 Положення №637 передбачено, що під час перевірок з'ясовується наявність у підприємства касової книги, а також відповідність її оформлення вимогам законодавства України. Крім того, перевіряється правильність ведення касової книги, оформлення в ній касових операцій із приймання та видачі готівкових коштів (у тому числі за строками), відповідність зазначених у ній сум прийнятої до каси або виданої з неї готівки даним прибуткових і видаткових касових ордерів, якість і своєчасність записів касира згідно із зазначеними в касовій книзі касовими документами, наявність підпису бухгалтера, який перевірив записи в касовій книзі за кількістю отриманих ним касових ордерів, правильність підрахунку в касовій книзі фактичних залишків готівки в касі на кінець дня тощо.

З огляду на викладені норми права можливо дійти висновку про те, що відсутність обліку операцій з готівкою у касовій книзі підприємства, свідчить про неоприбуткування готівки.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, встановивши факт неоприбуткування готівки у розмірі 782,90грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість застосування штрафних санкцій у розмірі 3914,50грн. (782,90грн. х 5).

В той же час, суд першої інстанції вказав на необґрунтованість застосування штрафних санкцій у розмірі 15грн., які застосовані з огляду на не оприбуткування готівки у розмірі 3грн.

Так, судом першої інстанції встановлено, що висновок податкового органу про неповне оприбуткування на суму 3 грн., полягає виключно в помилковому врахуванні та сприйнятті цифри " 5" написаної прописними літерами з цифрою " 8" в книзі обліку розрахункових операцій за відповідний день. При цьому, у касовій книзі та у фіскальному звіті РРО зазначена сума 425,60грн., а не 428,60грн., як про це зазначала ДПІ в акті перевірки.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість застосування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 15,0грн. (3грн. х 5)

Вказані висновки суду першої інстанції, з огляду на доводи апеляційної скарги, відповідачем не заперечуються.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 5988,0грн. (5973 грн. + 15грн.).

Щодо доводів апеляційної скарги позивача колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, в апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення у повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що під час проведення перевірки податковою службою безпідставно віднесено до понадлімітних грошових коштів сум, які позивач не міг здати до банку протягом операційного часу у зв'язку з вихідними або святковими днями. При цьому, позивач зазначає вихідні та святкові дні та суми, які ДПІ за ці дні віднесено до понадлімітних грошових коштів. Але, перевіркою зазначених позивачем днів та сум, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції у повному обсязі враховані ці дні та суми, що відображено вище. Крім цього, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що ДПІ безпідставно зроблено висновок про неоприбуткування грошових коштів у сумі 3,0грн., у зв’язку з чим неправомірно застосовано штрафну санкцію. Вказані доводи також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції вказані обставини враховано та ухвалено рішення, яким визначено неправомірним нарахування штрафних санкцій у розмірі 15,0грн., які застосовані з огляду на висновки ДПІ щодо неоприбуткування готівки у сумі 3,0грн. Будь-яких інших доводів, якими б обґрунтовувались вимоги позивача до апеляційного суду, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовані обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційних скарг, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Приватного підприємства "Спецстройсистема" та Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року по справі №804/5099/15 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк