Справа № 804/3460/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 рокусправа № 804/3460/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № 804/3460/14 за позовом Концерну «СоюзЕнерго» до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Концерн «СоюзЕнерго» (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення з податку на прибуток приватних підприємств від 11.01.2013 року № НОМЕР_1 на загальну суму 437505 грн., у тому числі за основним платежем 437504 грн. та штрафних санкцій на суму 1 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Новомосковська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що суд при прийнятті рішення не врахував, що такі субєкти господарювання, як ТОВ «Союзарматура» та ВАТ «Полтавський ГЗК», у своїй діяльності не створюють реальних дій по купівлі-продажу товарів, та метою діяльності яких є проведення фіктивних господарських операцій. Апелянт вказував на операції, здійснені позивачем зі своїми контрагентами не повязані з господарською діяльністю товариства, не підтверджені всіма первинними документами, встановлено недоцільність отримання послуг та товарів. Апелянт вказував, що за податковим законодавством витрати, що перевищують доходи (збитки) не можуть бути враховані в податковому обліку, з огляду на те, що операції не відповідають основному принципу господарської діяльності, не призводить до отримання прибутку, такі збитки підлягають відшкодуванню за рахунок інших джерел.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що взаємовідносини між позивачем та його контрагентами є фактичними, мають ознаки реальних господарських відносин та мають на меті отримання прибутку шляхом господарсько-договірних операцій. Суд вказав на відсутність доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з постачання товарів, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили недобросовісність позивача як платника податків. Суд першої інстанції зазначив, що продаж позивачем товарів, отримання оплати підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Матеріалами справи встановлено, що Новомосковською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з 09.08.2013 року по 06.09.2013 року було проведено документальну планову виїзну перевірку Концерну «СоюзЕнерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року. За результатами перевірки 27.09.2013 року складено акт № 409/221/31965106. Згідно висновків перевірки викладених у акті Концерном «СоюзЕнерго» порушено п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.14.1.56. п.14.1. ст.14, п.п.135.5.4. п.135.5. ст.135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в загальній сумі 437504 грн., у тому числі за 1 квартал 2011 року на суму 400500 грн., за 4 квартал 2011 року на суму 37004 грн.; порушено п.п.14.1.36., 14.1.181. п.14.1. ст.14, п.198.3., 198.6. ст.198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ в періоді, що перевірявся, на загальну суму 75528 грн., в тому числі за листопад 2011 року на суму 6322 грн., за грудень 2011 року на суму 12490 грн., за лютий 2012 року на суму 14697 грн., за березень 2012 року на суму 12607 грн., за квітень 2012 року на суму 8251 грн., за травень 2012 року на суму 1385 грн., за червень 2012 року на суму 5273 грн., за липень 2012 року на суму 2463 грн., за серпень 2012 року на суму 6609 грн., за жовтень 2012 року на суму 5431 грн.; встановлено порушення п.168.1. ст.168, п.171.2. ст.171, п.176.2. ст.176 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи у сумі 3564,50 грн.; п.3.6 Наказу ДПА України від 24.12.2010 року №1020 Про порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

Підставою для визначення таких висновків, на думку податкового органу, є нереальність здійснення господарських відносин Концерну «СоюзЕнерго» з ТОВ «Союзарматура» та ВАТ «Полтавський ГЗК», відсутність обєктів оподаткування та не можливість реального здійснення операцій.

На підставі акту перевірки Новомосковською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області 11.10.2013 року винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким Концерну «СоюзЕнерго» збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 437505 грн., з яких за основним платежем -437504 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 02.09.2010 року між позивачем (продавець) та ТОВ «Союзарматура» (покупець) було укладено договір купівлі продажу № 02/09-2010, відповідно до умов якого, продавець зобовязувався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та сплатити вартість за отриманий товар (кран кульовий, задвижки). Господарські взаємовідносини з ТОВ «Союзарматура» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. За результатами виконання договору позивачем було виписано видаткові накладні та податкові накладні № 1429 від 24.12.2010 року, № 59 від 06.01.2011 року, № 60 від 13.01.2011 року, № 29 від 10.02.2011 року, № 81 від 24.02.2011 року, які підтверджують передачу товару кранів кульових та затворів протягом вказаного періоду. Оплата за отриманий товар ТОВ «Союзарматура» була проведена шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Концерну «СоюзЕнерго» грошових коштів, що підтверджується виписками по банківському рахунку.

Матеріалами справи встановлено, що 09.02.2011 року між Концерном «СоюзЕнерго» (продавець) та ВАТ «Полтавський ГЗК» (покупець) було укладено договір купівлі продажу № 539/4638, відповідно до умов якого, продавець зобовязувався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та сплатити вартість за отриманий товар відповідно до специфікацій до договору. Господарські взаємовідносини з ВАТ «Полтавський ГЗК» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. За результатами виконання договору позивачем було виписано видаткові накладні та податкові накладні, переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними, в якій вантажовідправник зазначений як Концерн «СоюзЕнерго» та ВАТ «Полтавський ГЗК». Оплата за отриманий товар «Полтавський ГЗК» була проведена шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів, що підтверджується виписками по банківському рахунку.

Встановлено, що переміщення товару від позивача до отримувачів, контрагентів ТОВ «Союзарматура», ВАТ «Полтавський ГЗК» підтверджується наявністю договору укладеного Концерном «СоюзЕнерго» (замовник) та ТОВ «Торговий дом «Союзпродукт» від 06.02.2012 року № 33 на предмет надання послуг з перевезення вантажів.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Згідно з ч. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» Валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами. Валовий доход включає, зокрема, загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Відповідно до п. 138.1, п. 138. 2 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, зокрема, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Відповідно до п. 138.6 ст. 138 ПК України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Згідно п. 198.2., 198.6 ст. 198, п.п. 200.1 - 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності відображення в податковому обліку господарських операцій Концерну «СоюзЕнерго» з ТОВ «Союзарматура», ВАТ «Полтавський ГЗК» у звязку з фактичними підтвердженнями реальності господарських операцій з даними контрагентами. Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що договори, які були укладені позивачем з ТОВ «Союзарматура», ВАТ «Полтавський ГЗК» на предмет продажу товарів - визнані судом недійсними.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем придбані товари використовувались у власній господарській діяльності.

Колегія суддів розглянувши законодавчі норми, які регулюють спірні правовідносини та розглянувши матеріали справи вважає за необхідне зазначити, що позивачем правомірно віднесено суми операцій по реалізації товарів до сум доходу від основної діяльності, сума отриманого доходу визначається договірними зобовязаннями які у свою чергу спрямовані на настання реальних наслідків по здійсненню господарської діяльності.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з вимог ч. 2 ст. 71 КАС України та вважає, що податковим органом не доведено правомірність винесення ним податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № 804/3460/14 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук