Справа № 816/2023/15
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м.ПолтаваСправа № 816/2023/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - Крутова Ю.О.,

представника відповідача - Чайки М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстас - концесія" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юстас - концесія" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення від 12 грудня 2014 року №.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем за наслідками перевірки спірне податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року № є неправомірним, оскільки при формуванні податкового кредиту позивачем дотримані вимоги Податкового кодексу України. Наполягав на тому, що здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом в перевіряємому періоді повністю підтверджуються наявними у позивача первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності. Стверджував, що не можуть бути безумовними свідчення правомірності висновків податкового органу результати зустрічних перевірок контрагента позивача та результати автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи правомірністю висновків позапланової документальної перевірки ТОВ "Юстас-Концесія" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Софтро-Трейдінг" за період липень, вересень 2014 року за результатами якої встановлено заниження податку на додану вартість. Наполягав на тому, що перевіркою встановлено маніпулювання податковою звітністю внаслідок дроблення податкових накладних у великій кількості з сумою ПДВ менше 10 тисяч гривень з метою ухилення від реєстрації їх в ЄРПН. Стверджував, що у зв'язку із ненаданням під час перевірки товарно-транспортних накладних неможливо встановити факт поставки придбаного товару. Крім того, під час перевірки контролюючим органом враховано акт зустрічної перевірки ТОВ "Софтпро-Трейдинг".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юстас-Концесія" () зареєстровано як юридична особа 19 червня 2006 року, номер запису 1 004302 (т.1 а.с. 167-169).

Позивач взятий на облік в органах державної податкової служби і також являється платником податку на додану вартість, що не оспорюється сторонами.

Видами діяльності товариства за КВЕД-2010, є: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт, будівництво житлових і нежитлових будівель (т.т.2 а.с. 21).

Кременчуцькою ОДПІ, у період з 04 листопада 2014 року по 10 листопада 2014 року, згідно із підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 20.1 статті 20, статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ "Юстас-Концесія" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Софтпро-Трейдінг" за період липень, вересень 2014 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт від 17 листопада 2014 року №2665/16-03-22-02-12/34607722 (т.1 а.с. 21-28), за висновками якого встановлено порушення пункту 201.1, пункту 201.6 статті 201, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року, в результаті чого ТОВ "Юстас-Концесія" занижено податок на додану вартість у розмірі 270531,47 грн. в тому числі за липень 2014 року в розмірі 269694,27 грн. та за вересень 2014 року в розмірі 837,20 грн.

На підставі акту перевірки від 17 листопада 2014 року №2665/16-03-22-02-12/34607722 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року № (т.1 а.с. 29), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 338163,34 грн. в тому числі за основним платежем в розмірі 270531,47 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 67632,87 грн.

Збільшуючи ТОВ "Юстас-Концесія" суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за результатами взаємовідносин з ТОВ "Софтпро-Трейдінг" податковий орган виходив з наступного: "перевіркою встановлено маніпулювання податковою звірністю внаслідок дроблення податкових накладних у великій кількості з сумою ПДВ менше 10 тис. грн. В наданих до перевірки первинних бухгалтерських документах отриманих від ТОВ "Софтпро-Трейдінг" перевіркою встановлено оформлення первинних документів з порушенням чинного законодавства, а саме у видаткових накладних відсутні дані щодо осіб, які підписали дані первинні документи. До перевірки не надано товарно-транспортні накладні, або подорожні листи, які б засвідчували факт транспортування придбаного товару від постачальника до потенційного покупця. Згідно акту Кіровоградської ОДПІ від 16 жовтня 2014 року №67/11-23-22-04/30330993 "Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "Софтпро-Трейдінг" з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства по взаємовідносинах з ТОВ "Теміс Капітал" за липень 2014 року" встановлено, що в липні 2014 року єдиним постачальником ТОВ"Софтпро Трейдінг" було ТОВ "Теміс Капітал". 11 вересня 2014 року було складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Теміс Капітал". Згідно бази даних "Реєстр податкових накладних" номенклатура товару по податковим накладним, отриманих від постачальників в перевіряємому періоді ТОВ "Теміс Капітал" є насіння соняшника. Таким чином, згідно аналізу даних реєстру податкових накладних встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару та відсутність фактів реального здійснення господарських операцій з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями".

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню - рішенню, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Юстас-Концесія" із Товариством із обмеженою відповідальністю "Софтпро-Трейдінг" () судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ТОВ "Юстас-Концесія" у третьому кварталі 2014 року здійснювало придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг у ТОВ "Софтпро-Трейдінг" на загальну суму 1623188,78 грн. в тому числі ПДВ в розмірі 270531,47 грн.

01 липня 2014 року між ТОВ "Юстас-Концесія" (покупець) та ТОВ "Софтпро-Трейдінг" (продавець) укладено договір поставки №0107 (т.1 а.с. 31-32).

За умовами договору продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору. Найменування товару: матеріали в асортименті згідно видатковими накладними. Документи на товар, які продавець повинен передати покупцю: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна. Загальна кількість товару: згідно замовлень покупця. Оплата здійснюється за відвантажений товар. Доставка товару здійснюється силами та за рахунок покупця. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2014 року.

11 липня 2014 року між ТОВ "Юстас-Концесія" (замовник) та ТОВ "Софтпро-Трейдінг" (виконавець) укладено договір про надання послуг №1107 (т.1 а.с. 30).

За умовами договору виконавець зобов'язується за замовленням замовника протягом визначеного в договорі строку надати за плату наступні послуги: просочення деревяних шпал, а замовник зобов'язується оплачувати такі послуги.

Згідно умов договору поставки №0107 від 01 липня 2014 року позивачем направлялися до ТОВ "Софтпро-Трейдінг" заявки на поставку товарно-матеріальних цінностей (т.1 а.с. 245-254, 265-276).

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Софтпро-Трейдінг" останнім виписано позивачу: видаткові накладі - від 01 липня 2014 року №1, №2, №3, №4 від 02 липня 2014 року №5, №6, №7, від 03 липня 2014 року №8, №9, №10, від 04 липня 2014 року № 12, від 07 липня 2014 року №20, від 08 липня 2014 року №22, від 09 липня 2014 року №26, від 10 липня 2014 року №29, від 11 липня 2014 року №33, від 14 липня 2014 року №42, від 15 липня 2014 року №43, №44, від 17 липня 2014 року №48, від 18 липня 2014 року №49, від 21 липня 2014 року №53, від 22 липня 2014 року №57, №55, від 23 липня 2014 року №70, №59, від 24 липня 2014 року №72, від 25 липня 2014 року №77, №76, від 28 липня 2014 року №81, від 29 липня 2014 року №86, від 30 липня 2014 року №91; податкові накладні від 01 липня 2014 року №1, №2, №3, №4, від 02 липня 2014 року №5, №6, №7, від 03 липня 2014 року №8, №9, №10, від 04 липня 2014 року №12, від 07 липня 2014 року №20, від 08 липня 2014 року №22, від 09 липня 2014 року №26, від 10 липня 2014 року №29, від 11 липня 2014 року №33, від 14 липня 2014 року №42, №40, від 15 липня 2014 року №43, №44, від 17 липня 2014 року №48, від 18 липня 2014 року №49, від 21 липня 2014 року №53, від 22 липня 2014 року №55, №57, від 23 липня 2014 року №59, №78, від 24 липня 2014 року №72, від 25 липня 2014 року №76, №77, від 28 липня 2014 року №81, від 29 липня 2014 року №86, від 30 липня 2014 року №91 та акт №ОУ-40 здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.1 а.с. 33-65).

Стосовно тверджень відповідача про порушення оформлення видаткових накладних, а саме не зазначення в останніх прізвища та посади особи, що приймала товар суд вважає за необхідне зазначити, що окремі неточності в заповненні первинних документів не можуть свідчити про відсутність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом і не позбавляють правового значення, виданих за цими операціями первинних документів, оскільки дана обставина є лише порушенням ведення бухгалтерського обліку та не може свідчити про недоведеність поставки товару у сукупності з іншими доказам. Крім того, підпис особи, яка отримувала товар завірений печаткою ТОВ "Юстас-Концесія".

На підтвердження факту оплати придбаних товарно-матеріальних цінностей та послуг позивачем надано платіжні доручення №3785 від 15 серпня 2014 року на суму 113623,21 грн. та №3884 від 16 вересня 2014 року на суму 1509565,57 грн. завірене печаткою ПАТ "Промислово-фінансовий бак" (т.1 а.с. 285-286).

На підтвердження подальшого використання придбаних товарно-матеріальні цінності позивачем надано:

- договора (т.2 а.с. 5-8),

- видаткові накладні (т.2 а.с. 9, 13-15),

- товарно-транспортну накладну (т.2 а.с. 10),

- податкову накладну (т.2 а.с. 11,

- акти здачі-прийняття робіт (т.2 а.с. 4, 12, 17-19),

- акт використаних матеріалів (т.2 а.с. 20),

- довідку про вартість виконаних робіт (т.2 а.с. 16),

- оборотно-сальдову відомість по рахунку 201, 205 та 281 за липень 2014 року (т.2 а.с. 25-35).

Судом враховано, що згідно договору №01/12/12 на оренду майна (т.1 а.с. 165), позивач орендує нежитлове офісне приміщення та площі складського призначення за адресою: вул. Ярмаркова, 13-а, загальною 80 кв.м. та 260 кв.м. відповідно, залізничний тупик, стрілочний перевід виробничої бази, виробничі інструменти.

Згідно наданого штатного розпису, станом на 01 липня та 01 вересня 2014 року, у позивача були наявні трудові ресурси (т.1 а.с. 170-171).

Ділову мету придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ "Софтпро-трейдінг" позивач обгрунтовува необхідністю отримання при подальшому використанні їх у своїй господарській діяльності прибутку.

Що стосується посилань податкового органу в Акті перевірки на відсутність документів, які засвідчують транспортування товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно пунктів 11.1, 11.4, 11.5, 11.6 вказаних правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку ПДВ, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак, враховуючи підтверджене використання позивачем у своїй діяльності придбаного у контрагента товару, відсутність товарно-транспортних накладних не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Також судом враховано службову записку начальника відділу №3 Калетник Е.С (т.1 а.с. 244), з якої слідує, що під час обшуку проведеного 09 грудня 2014 року було вилучено близько 2000 листів документів, при цьому, які саме вилучені немає можливості встановити, оскільки під час обшуку слідчим не описувалися всі документи.

Судом досліджено протокол обшуку від 09 грудня 2014 року складений СВ СУ УМВС України в Полтавській області в межах досудового розслідування №00000285 від 26 грудня 2013 року (т.2 а.с. 43-45), з якого слідує, що з описаних документів зазначено кількість аркушів 186, при цьому, згідно розписки Крутова Ю.А. від 11 червня 2015 року слідує, що останньому було повернуто 717 аркушів документів (т.2 а.с. 47). Крім того, в ході проведення обшуку, у пункті 7 здійснено опис документів, які вилучені без зазначення їхньої кількості.

Суд враховує, що відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Стосовно контрагента позивача - ТОВ "Софтпро-Трейдінг" то слід зазначити, що фактів визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію на момент здійснення господарських операцій судом не встановлено; постачальники знаходилися в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

При цьому, суд зауважує, що подальше припинення юридичної особи та анулювання свідоцтва платника ПДВ не робить виписані ним первинні документи та податкові накладні недійсними та не позбавляють позивача права на формування на їх підставі податкового кредиту.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Згідно з частини другої статті 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Крім того, судом враховано лист Кременчуцької ОДПІ від 25 серпня 2015 року вх.№20070/15 (т.1 а.с. 277), з якого слідує, що по кримінальному провадженню №0000164 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 205 КК України, досудове слідство триває, при цьому жодній особі не повідомлено про підозру.

Отже, надання податковому органу документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Наявності таких доказів, зокрема вироку суду, постановленого у кримінальній справі стосовно посадових осіб ТОВ "Юстас-Концесія" чи його контрагента ТОВ "Софтпро-Трейдінг". Податковим органом не доведено фактичних обставин, які ставлять під сумнів реальність господарської операції. Придбані товари необхідні для здійснення діяльності позивача та отримання останнім прибутку.

Отже, дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про відсутність в діях ТОВ "Юстас-Концесія" порушень податкового законодавства, визначених від 17 листопада 2014 року №2665/16-03-22-02-12/34607722, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, незважаючи на вимогу частини другої статті 71 цього Кодексу щодо процесуального обов'язку відповідача, останній в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року № не довів, а відтак позовні вимоги ТОВ "Юстас-Концесія" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення є правовим актом індивідуальної дії, та згідно частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне, згідно частини другої статті 11 Кодексу, визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №, яким ТОВ "Юстас-Концесія" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 338163,34 грн. в тому числі за основним платежем в розмірі 270531,47 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 67632,87 грн.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстас - концесія" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 12 грудня 2014 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Юстас - концесія" у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 487 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко