Справа № 813/3730/14
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. Справа № 876/5998/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, в якому просила визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 районної державної адміністрації щодо нерозгляду заяви про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зобов'язати відповідача винести заяву позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться між Лішнянським лісництвом, кооперативними садами (садовим товариством «Нива») та населеним пунктом Монастир - Дережицький на розгляд сесії ОСОБА_2 районної ради.

Вважає, що ОСОБА_2 районна державна адміністрація, як орган місцевого самоврядування, відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженнями щодо розпорядження землями територіальних громад, тому зобовязана розглянути клопотання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2015 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Позивач ОСОБА_1 оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі вказує, що в оскаржуваному рішенні суду відсутні докази про те, що саме головне управління Держземагентства у Львівській області є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. Також зазначає, що відповідно до Земельного кодексу України орган місцевого самоврядування зобовязаний розглянути клопотання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і лише за відсутності підстав для задоволення, передбачених ст. 123 Земельного кодексу України, відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться між Лішнянським лісництвом, кооперативними садами (садовим товариством «Нива») та населеним пунктом Монастир - Дережицький. Земельна ділянка, яку просить надати їй в оренду ОСОБА_1, відноситься до державної власності.

ОСОБА_2 районної державної адміністрації у Львівській області від 27.09.2013 року № 867 на № 345 від 19.09.2013 року повідомлено ОСОБА_1 про необхідність подання звернення за належністю, а саме до Головного управління Держземагенства у Львівській області, до компетенції якого відноситься вирішення даного питання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності з врахуванням положень частин 3, 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України є головне управління Держземагентства у Львівській області, і позивач звернулася до неналежного органу, тобто органу, який не наділений компетенцією на вирішення питання щодо затвердження проекту землеустрою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з 01.01.2013 землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. У державній власності залишаються земельні ділянки за межами населених пунктів, крім ділянок приватної та комунальної власності, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій або на яких розташовано об'єкти нерухомого майна комунальної власності.

Згідно із вимогами пункту 12 Перехідних положень та ст.ст. 122, 149 Земельного кодексу України до 31.12.2012 року землями сільськогосподарського призначення в межах населених пунктів розпоряджались органи місцевого самоврядування, за межами населених пунктів - органи виконавчої влади. У зв'язку з внесенням змін до ст. 122 Земельного кодексу України з 01.01.2013 року повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від місцевих державних адміністрацій перейшли до органів Державного агентства земельних ресурсів України.

Відповідно до ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті: індивідуального дачного будівництва.

Положеннями ч.4 вказаної статті передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Державне агентство земельних ресурсів України, згідно п. 1 Положення, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 р. N 445/2011, є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а також відповідно до ст. 15 Земельного кодексу України, п. п. 4 зазначеного Положення передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Згідно з підпунктом г п. 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу (тобто земельні ділянки на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позову, оскільки саме головне управління Держземагентства у Львівській області є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності з врахуванням положень частин 3, 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України. Таким чином, про надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності позивачу ОСОБА_1 слід було звертатись до головного управління Держземагентства у Львівській області.

Посилання апелянта на відсутність доказів того, що саме головне управління Держземагентства у Львівській області є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності не взяті апеляційним судом до уваги, оскільки є надуманими та спростовуються вищезазначеними нормами земельного законодавства України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року у справі № 813/3730/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_3