Справа № 2а-15961/12/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 жовтня 2015 року №2а-15961/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомприватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос»
до третя особадержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група Каділллак, Шевролє»
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Автомобільна група «Віпос» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.07.2012 №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015 №К/800/54891/14 за результатами розгляду касаційної скарги приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 з тих підстав, що при вирішенні даної справи, суди не звернули увагу на вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.05.2014 та належним чином не дослідили реальність здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами, перетинання кордону товару, вантажно-митні декларації, не з'ясували також наслідки кримінального провадження, порушеного щодо ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле», а також не врахували висновки, викладені у рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 01.03.2012 у справі АС №241а/2011, яким підтверджено факт прийняття позивачем 27 автомобілів, поставлених по контракту в порту Бремерхафена, і, в подальшому, доставлених в узгоджене сторонами місце призначення в Україні.

Розгляд справи здійснено з урахуванням частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група Каділллак, Шевролє».

Так, представником позивача в обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 01.03.2012 встановлено факт переходу права власності на 27 автомобілі від Компанії «Major Chevrolet, Inc» до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» та перетину вказаними автомобілями митного кордону України. Крім того, останнім наголошено, що частиною даних автомобілів незаконно заволоділа інша особа, що і позбавило позивача можливості своєчасного надання контролюючому органу відповідних митних декларацій, на підтвердження чого представником позивача надано копію постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, прийнятим у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» порушень при здійсненні розрахунків в іноземній валюті за зовнішньоекономічним контрактом, з урахуванням того, що вказаним рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 01.03.2012 відмовлено у задоволенні заявлених вимог.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, явку свого представника не забезпечила, а також не надала суду витребуваних ухвалою від 05.0/10.2015 матеріалів.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва ДПС проведено виїзну позапланову перевірку приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» з питань дотримання вимог чинного валютного законодавства України при здійсненні імпортних операцій по контракту від 28.10.2010 №2010-215 за період з 01.01.2011 по 20.06.2012.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено порушення товариством статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (зі змінами та доповненнями) (надалі - Закон №185), а саме: ненадходження товару в загальній сумі - 551 344,00 дол. США.

На підставі викладеного державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва ДПС складено акт від 26.06.2012 №665/2260/24581332 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2012 №, яким приватному акціонерному товариству «Автомобільна група «Віпос» нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3 418 631,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та Компанією «US Major Chevrolet, Inc» (Мейдже Шевроле, ЛТД (США), Продавець) укладено Контракт від 28.10.2010 №2010-215, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується продавати (поставляти) на умовах, визначених Контрактом, а Покупець приймати у власність та оплачувати ціну товару - автомобілів американського виробництва корпорації GM (США) марок CadiLlac (Каддилак), Shevrolet (Шевроле), Hummer (Хаммер), різних моделей та модифікацій у відповідності до Специфікацій, замовлень або розрахунків, які є невід'ємною частиною даного Контракту.

Загальна сума Контракту складає 5 000 000,00 доларів США (пункті 2.1 Контракту).

Ціна кожної одиниці товару погоджується сторонами і вказується в специфікаціях, замовленнях та рахунках. Ціна встановлюється у доларах США (пункті 2.2-2.3 Контракту).

Розрахунки за товар здійснюється на умовах попередньої оплати.

У пункті 5.2 Контракту вказується, що місце призначення (місце поставки): 04119, Україна, м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 9-а, ЗАТ «Автомобільна група «Віпос».

Строк поставки: товар або погоджена сторонами партія товару повинна бути поставлена в місце призначення не пізніше 80 календарних днів з моменту зарахування грошових коштів, перерахованих покупцем в якості авансу за відповідну партію товару (пункт 5.3 Контракту).

Крім того, між позивачем (Замовник) та ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» (Виконавець) укладено договір №3-10 від 09.12.2010, відповідно до умов якого Виконавець виступає в інтересах Замовника та за його рахунок в митних установах України з метою декларування та митного оформлення автомобілів, які приходять на ім'я та адресу Замовника та є його власністю.

Відповідно до умов вищевказаного Контракту позивачем замовлено 27 автомобілів.

На виконання умов Контракту, позивачем перераховано на користь нерезидента «Мейдже Шевроле, ЛТД» (США) кошти в іноземній валюті на загальну суму 1 073 196,00 доларів США (в перерахунку по курсу НБУ на дату перерахування коштів склало 8 536 007,56 грн.).

Як зазначив позивач, у період з 20.12.2010 по 24.02.2012 компанія «Мейджа Шевроле, ЛТД» поставила у власність позивача 15 автомобілів на суму 797 138,00 доларів США, які були розмитнені за рахунок та на користь позивача. Однак, інші 12 автомобілів за Контрактом на суму 551 344,00 доларів США ним своєчасно отримані не були.

Позивач стверджує, що вказані 12 автомобілів були розмитнені ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» та поставлені і зберігаються у даного підприємства за адресою: 01103, м. Київ, Залізничне шосе, 21.

В ході розгляду справи встановлено, що з метою погашення вищезазначеної дебіторської заборгованості позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом від 10.08.2011 №3432 до постачальника Компанії «Мейджа Шевроле, ЛТД» про розірвання контракту на поставку від 28.10.2010 №2010-215 і стягнення заборгованості з нерезидента в розмірі 688 619,49 доларів США, в тому числі 551 344,00 доларів США - суми попередньої оплати.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 01.03.2012 у справі АС № 241а/2011 у задоволенні заявленої приватним акціонерним товариством «Автомобільна група «Віпос» немайнової вимоги про розірвання контракту на постачання №2010-215 від 28.10.2010 відмовлено, стягнуто з Компанії «Мейджа Шевроле, ЛТД» на користь приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» 5181,27 доларів США пені за прострочення поставки товару та 141,65 доларів США в якості відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 5322,92 доларів США, в іншій частини майнових вимог приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, Міжнародний комерційний арбітражний суд зазначив, що Компанія «Мейджа Шевроле, ЛТД» організувала поставку 27 автомобілів згідно додатків №1-27 до Контракту із США в порт Бремерхафен (Германія), що підтверджується коносаментами на товар, а також забезпечив вивантаження, складування та зберігання товару в порту Бремерхафен.

Факт прийняття уповноваженим позивача перевізником 27 автомобілів, поставлених Компанією «Мейджа Шевроле, ЛТД» по Контракту в порту Бремерхафен, і подальшої поставки у погоджене сторонами місце призначення в Україні підтверджується міжнародними автотранспортними накладними (CMR).

Отже, виконання Продавцем умов Контракту від 28.10.2010 №2010-215, а саме: здійснення поставки товарів, встановлений рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 01.03.2012 справі АС №241а/2011.

Крім того, Міжнародним комерційним арбітражем у вказаному рішенні встановлено, що приймання, митне оформлення та сертифікацію всіх автомобілів, поставлених позивачу у відповідності до умов контракту, укладеного з Компанією «Мейджа Шевроле, ЛТД», розташування та відповідальне зберігання автомобілів на митному ліцензійному складі ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» здійснювало вказане товариство, що підтверджується договором №3-10 від 09.12.2010, укладеним між ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» та позивачем, листами компанії «Витаро Транспортас» від 08.02.2012, 22.02.2012 та 24.02.2012, листами ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» №100 від 08.11.2011 та №23 від 14.02.2012, показами свідка ОСОБА_2 Після митного оформлення та сертифікації автомобілі розміщувалися в автосалоні ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» за адресою: 01103, м. Київ, Залізничне шосе, 21 з метою реалізації кінцевим покупцям, яка здійснювалася ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» як дилером, уповноваженим позивачем у відповідності до договору №1-10 від 23.12.2010, що підтверджується даним договором, листами ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» №100 від 08.11.2011 та №23 від 14.02.2012 та показами свідка ОСОБА_2

В подальшому, на підставі заяви про злочин генерального директора приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» слідчим СВ Печерського РУ ГУМВС України у місті Києві лейтенантом міліції ОСОБА_3 винесено постанову про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 29.08.2012, якою порушено кримінальну справу по факту вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, та встановлено, що протягом 2011 року невстановлені особи, діючи в інтересах ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле», використали завідомо підроблені документи-інвойси, шляхом подачі їх до митних органів, на підставі яких ТОВ «Автомобільна група «Кадділак, Шевроле» придбало автомобілі згідно переліку.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №185, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Приписами частини першої статті 4 Закону №185 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується (частина друга статті 4 Закону №185 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено (частина третя статті 4 Закону №185 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом (частина четверта статті 4 Закону №185 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що підставою для зупинення строків, передбачених статтею 2 Закону №185, є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 13.02.2012 року у справі №21-422а11 та від 27.02.2012 року №21-387а11, аналогічні наслідки мають наставати у разі, коли провадження у справі припиняється за заявою резидента про відмову від позову у зв'язку з тим, що нерезидент виконав зобов'язання за експортно-імпортним контрактом після подання позовної заяви до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, що є підтвердженням правомірності поведінки резидента.

Виходячи з викладеного та з урахуванням позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 23.06.2015 №К/800/54891/14, факти, встановлені у рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 01.03.2012 у справі АС №241а/2011, свідчать про підтвердження виконання нерезидентом (Компанією «US Major Chevrolet, Inc» (Мейдже Шевроле, ЛТД (США) свого зобов'язання за контрактом від 28.10.2010 №2010-215 та перетин митного кордону України товарів (автомобілів), які виступали об'єктом постачання у відповідності до умов такого контракту, наслідки чого, крім того, викладено у постанові слідчого СВ Печерського РУ ГУМВС України у м. Києві лейтенанта міліції ОСОБА_3 про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 29.08.2012.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до пункту 3.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, банк знімає з контролю операцію резидента в разі імпорту продукції з увезенням її на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, на підставі ВМД (типу IM-40 «Імпорт», IM-41 «Реімпорт», IM-72 «Магазин безмитної торгівлі», IM-75 «Відмова на користь держави», IM-76 «Знищення або руйнування») та за наявності інформації про цю операцію в реєстрі ВМД, а в інших випадках - після пред'явлення резидентом документа, який згідно з умовами договору засвідчує здійснення нерезидентом поставки продукції, виконання робіт, надання послуг.

Таким чином, встановлений у рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 01.03.2012 у справі АС № 241а/2011 факт ввезення на територію України товару, поставленого Компанією «US Major Chevrolet, Inc» (Мейдже Шевроле, ЛТД (США) за контрактом від 28.10.2010 №2010-215, спростовує висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки позивача про не надходження товару за вказаним контрактом загальною вартістю 551 344,00 дол. США, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Разом з тим, підставою для застосування до резидента відповідної відповідальності є порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, а тому під час судового розгляду справи судом витребовано від осіб, які беруть участь у розгляді справи копії вантажно-митних декларацій або інших документів, які підтверджують дату перетину митного кордону України 27 автомобілями, поставленими за контрактом від 28.10.2010 №2010-215, копії специфікацій, рахунків та замовлень, в яких зазначено перелік автомобілів, які поставлялися у відповідності до умов контракту від 28.10.2010 №2010-215.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, при здійсненні розрахунків за вказаним контрактом встановлено порушення законодавчо встановлених термінів, а саме: згідно виписки банку б/н від 24.01.2011 на суму 30 000,00 доларів США, граничний термін отримання товару минає 23.07.2011 та згідно виписки банку б/н від 12.04.2011 на суму 521 344,00 доларів США, граничний термін отримання товару минає 09.10.2011. При цьому, товар загальною вартістю 551 344,00 доларів США на користь приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» від нерезидента Компанії «US Major Chevrolet, Inc» (США) не надходив.

Разом з тим, як вбачається з наданого відповідачем розрахунку пені, нарахованої у відповідності до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, строк обрахування пені починається з 23.07.2011 та 09.10.2011, відповідно, та завершується 20.06.2012, тобто останнім днем перевірки.

Проте, на підтвердження перетинання товаром, поставленим за контрактом від 28.10.2010 №2010-215, митного кордону України позивачем надано суду копії міжнародних автотранспортних накладних (CMR), згідно яких вказаний товар перебував під митним контролем 24.07.2011, 20.10.2011, 05.07.2011, 25.05.2011, 15.02.2011, 10.02.2011, 20.02.2011, 24.02.2011, 19.12.2010, 17.12.2010, а також копії вантажно-митних декларацій, згідно яких даний товар під митним контролем перебував 25.05.2011, 13.10.2011, 23.09.2011, 30.08.2011, 14.05.2011.

В свою чергу, відповідачем на вимогу суду про надання доказів на підтвердження дати перетину митного кордону України товарів, поставлених за контрактом від 28.10.2010 №2010-215, надано копії вантажно-митних декларацій, згідно яких товар під митним контролем перебував з 23.05.2011, 15.02.2011, 11.05.2011, 09.08.2011, 06.04.2011, 21.03.2011, 09.03.2011.

З огляду на викладене вбачається, що контролюючим органом під час перевірки приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» зроблено передчасний висновок про нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності з 23.07.2011 та 09.10.2011, відповідно, та саме по 20.06.2012, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджено перебування товарів, поставлених за умовами контракту від 28.10.2010 №2010-215, під митним контролем з 24.07.2011, 20.10.2011, 05.07.2011, 25.05.2011, 15.02.2011, 10.02.2011, 20.02.2011, 24.02.2011, 19.12.2010, 17.12.2010, 11.05.2011, 09.08.2011, 06.04.2011, 21.03.2011, 09.03.2011, тобто до 20.06.2012, на підтвердження чого сторонами надано суду копії міжнародних автотранспортних накладних (CMR) та вантажно-митних декларацій, а, відтак, підстави для нарахування пені за період з 23.07.2011 та 09.10.2011 до 20.06.2012, включно, у контролюючого органу, з урахуванням висновків Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, викладених у рішенні від 01.03.2012 у справі АС № 241а/2011, відсутні. При цьому, іншого відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено, а з матеріалів справи не вбачається.

Таким чином, суд звертає увагу, що наявність порушень строків розрахунків не відображено належним чином ані в акті перевірки, ані в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, у відповідності до вимог законодавства, які порушені позивачем, а тому в діях позивача відсутні порушення вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Так, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Суд також не може собою підміняти податковий орган і надавати оцінку значення вищевказаних невідповідностей на результат прийняття податкового повідомлення-рішення, яке приймається керівником відповідача.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.12.2006 у справі № 21-527во06, позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалах від 08.10.2012 у справі № К-58359/09, від 14.06.2012 у справі К-34052/10 та від 08.05.2007 у справі № К-10137/06, постанові від 20.02.2008 у справі К/С№ К-19462/06.

Беручи до уваги все вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва ДПС від 16.07.2012 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, суд наголошує на тому, що контролюючий орган із врахуванням висновків даної постанови не позбавлений можливості в межах своїх повноважень відповідно до приписів Податкового кодексу України та Закону України "Про здійснення розрахунків в іноземній валюті" вжити заходи щодо застосування встановленої законом відповідальності до позивача у разі наявності порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва ДПС від 16.07.2012 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.