Справа № 808/6980/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

19 жовтня 2015 року (11 год. 05 хв.) Справа № 808/6980/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мащенко Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Самарської О.С.,

представника третьої особи - Біцюти А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Мета Банк», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

10.09.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 (далі - позивач) до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області (далі - відповідач), в якому позивач просить: визнати дії державного реєстратора Шаповалова О.Є. незаконними; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер НОМЕР_1 від 19.06.2015, скасувати номер запису про право власності НОМЕР_2, зобов'язати відповідача поновити реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 за позивачем.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що дії державного реєстратора Шаповалова О.Є., а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 (індексний номер НОМЕР_1), відповідно до якого за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та внесено відповідний запис про право власності НОМЕР_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, порушують його права та є незаконними. Відповідач повинен був відмовити у реєстрації прав власності, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер НОМЕР_1 від 19.06.2015 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 10.09.2015 провадження у справі було відкрите, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Мета Банк», судове засідання призначене на 29.09.2015.

У судове засідання 29.09.2015 представники осіб, які беруть участь у справі, не прибули.

Ухвалою від 29.09.2015 за клопотанням представника відповідача провадження у справі було зупинене до 19.10.2015.

Ухвалою від 19.10.2015 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 19.10.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що при поновленні державної реєстрації реєстратор не врахував той факт, що в резолютивній частині додаткового рішення апеляційного суду Запорізької області зазначено, що поворот виконання рішення повинен бути проведений шляхом скасування реєстрації права власності позивача на жилий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, здійснену згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012. Проте позивач є власником житлового будинку по вул. Верещагіна 79 в м. Запоріжжя на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2004. Наголосив, що державним реєстратором було порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державним реєстратором не було перевірено, що право власності у позивача виникло на підставі - рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2004, справа № 2-1232 2004 рік. Зазначенні відомості вже були внесені в Державний реєстр, зазначене рішення набрало законної сили і ніким не скасовано. Отже, державний реєстратор повинен був встановити дану суперечність, яка вже містилась в реєстрі і відмовити в поновлені реєстрації, оскільки в рішенні суду підстава виникнення права власності прописана зовсім інша. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що під час розгляду заяви та поданих рішень судів, державним реєстратором встановлено відсутність підстав для прийняття рішення щодо відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав, оскільки відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності за позивачем проводився державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний запис в стані зареєстровано, дії щодо нього не проводились та рішення Апеляційного суду Запорізької області по справі №22ц/778/2376/13 від 28.08.2013 та додаткове рішення Апеляційного суду Запорізької області по справі №22-ц/778/2376/13 від 08.10.2014 набирають законної сили з моменту їх проголошення. На підставі вищевикладеного державним реєстратором Шаповаловим О.Є. було прийнято рішення про скасування, на підставі якого проведено відповідні реєстраційні дії, щодо скасування державної реєстрації права власності (реєстраційний номер 2007271). Зазначив, що у зв'язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не проводилась відповідна державна реєстрація права власності за ОСОБА_6, 19.06.2015 було подано заяву про державну реєстрацію прав власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. за № 386 від 24.04.2004. Наголосив, що під час розгляду поданої заяви та документів державним реєстратором Шаповаловим О.Є. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до вимог чинного законодавства. Тому, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи заперечив проти задоволення вимог позивача з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що на даний момент у позивача не має ніяких правових підстав вважати належним йому жилий будинок за адресою АДРЕСА_1, оскільки він належить гр. ОСОБА_6 на законних підставах, які підтверджені рішеннями судів, що вступили у законну силу, і, відтак, ці факти, відповідно до вимог ст. 72 КАС України, не потребують доказування. Зважаючи на відсутність у позивача законних підстав для реєстрації за ним на даний час права власності на зазначений жилий будинок, а також на те, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області у справі №22ц/778/2376/13 від 28.08.2013 скасовано реєстрацію права власності позивача на зазначений жилий будинок та поновлено право власності на даний будинок за ОСОБА_6, дії відповідача щодо поновлення права власності ОСОБА_6 на підставі вказаного вище рішення Апеляційного суду є законними та правомірними. Вважає, що вимоги позивача про визнання незаконними дій відповідача та зобов'язання вчинити дії щодо реєстрації права власності позивача на жилий будинок за адресою АДРЕСА_1, не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 19.10.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2003 між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав у ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2004 по справі №2-1232 позов позивача було задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_8 та позивачем 17.12.2003, визнано право власності на зазначений будинок за позивачем.

18.10.2012 ТОВ «ЗМБТІ» на підставі зазначеного судового рішення за позивачем було зареєстровано право власності на зазначений будинок, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 18.10.2012 НОМЕР_3.

24.04.2004 між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір дарування №386, за яким позивач подарував ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1. При цьому у п. 2 договору дарування зазначено, що зазначений будинок належить позивачу на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2004 справа №2-1232 за 2004 рік, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 21.04.2004 за №3391592.

Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.01.2008 №17401324, виданого ОП «ЗМБТІ», за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на зазначений будинок.

11.02.2008 між ОСОБА_6 та АБ «Металург» було укладено іпотечний договір № 32-11-08/0013-МП/К-1, відповідно до якого вищезазначений будинок ОСОБА_6 було передано в іпотеку АБ «Металург» (правонаступник якого ПАТ «МетаБанк»).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2012 по справі №0827/2-3695/11 позов ПАТ «МетаБанк» було задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на праві власності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012 по справі №0827/8747/2012 позов позивача було задоволено. Визнано недійсним договір дарування від 24.04.2004, укладений між позивачем та ОСОБА_6, повернуто сторони у первісний стан поновивши реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за позивачем.

05.08.2015 державним реєстратором відповідача було прийнято рішення про державну реєстрацію за позивачем права власності на зазначений будинок за позивачем, про що виданий витяг від 05.08.2012 №7545623. Як підстава виникнення права власності у позивача на зазначений будинок зазначене рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2004 по справі №2-1232 2004 рік.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2013 №22ц/778/2376/13 апеляційну скаргу ПАТ «МетаБанк» було задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012 по справі №0827/8747/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову позивача до ОСОБА_10, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним відмовлено. Допущено поворот виконання рішення шляхом скасування реєстрації права власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1, здійснену згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08.10.2014 №22ц/778/2376/13 заяву ПАТ «МетаБанк» було задоволено. Доповнено абзац четвертий резолютивної частини рішення Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2013, а саме: допущено поворот виконання рішення шляхом скасування реєстрації права власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1, здійснену згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012, поновивши реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_6

09.06.2015 державним виконавцем було відкрито провадження з виконання виконавчого листа 32-3695/11, виданого 17.09.2014 Шевченківським районним судом, про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008.

Також, 09.06.2015 державним виконавцем була складена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якого на житловий будинок АДРЕСА_1 було накладено арешт.

19.06.2015 державним реєстратором Шаповаловим О.Є. було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер НОМЕР_1), згідно якого право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_6

Крім того, 19.06.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності НОМЕР_2 про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Підстава виникнення права власності - договір дарування від 24.04.2004 №386. Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер НОМЕР_1) від 19.06.2015.

Вважаючи дії державного реєстратора та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012 по справі №0827/8747/2012 визнано недійсним договір дарування від 24.04.2004 №386, укладений між позивачем та ОСОБА_6, повернуто сторони у первісний стан поновивши реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за позивачем.

Проте, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2013 №22ц/778/2376/13 рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012 по справі №0827/8747/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову позивача до ОСОБА_10, ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

Допущено поворот виконання рішення шляхом скасування реєстрації права власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1, здійснену згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012.

Крім того, додатковим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08.10.2014 №22ц/778/2376/13 доповнено абзац четвертий резолютивної частини рішення Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2013, а саме допущено поворот виконання рішення шляхом скасування реєстрації права власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1, здійснену згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2012, поновивши реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_6

Отже, рішенням Апеляційного суду Запорізької області, що набрало законної сили, було встановлено, що договір дарування від 24.04.2004, укладений між позивачем та ОСОБА_6, є дійсним. Тобто, позивач не є власником зазначеного вище житлового будинку.

Крім того, зазначеним рішенням скасовано реєстрацію права власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1 та поновлено реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_6

Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерством юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 (далі - Порядок №3502/5), визначено процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для внесення записів про скасування державної реєстрації прав Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Згідно чинного Порядку, під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.

За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Судом встановлено, що до відповідача була подана заява про скасування запису про право власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1. До заяви було додано рішення Апеляційного суду Запорізької області по справі №22ц/778/2376/13 від 28.08.2013 та додаткове рішення Апеляційного суду Запорізької області по справі №22-ц/778/2376/13 від 08.10.2014, що набрали законної сили з моменту їх проголошення.

Підпунктом 2.14.2 п. 2.14 Порядку №3502/5 встановлено, що державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав:

- органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або внесення змін до запису Державного реєстру прав;

- подане рішення суду про скасування рішення державного реєстратора не набрало законної сили або не завірене належним чином відповідно до законодавства;

- запис про скасування державної реєстрації прав уже внесено, запис Державного реєстру прав з відповідним реєстраційним номером уже скасовано.

Суд зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення щодо відмови в внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав, оскільки: відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності за позивачем проводилась державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний запис в стані зареєстровано; дії щодо нього не проводились; рішення Апеляційного суду Запорізької області по справі №22ц/778/2376/13 від 28.08.2013 та додаткове рішення Апеляційного суду Запорізької області по справі №22- ц/778/2376/13 від 08.10.2014 набрали законної сили з моменту їх проголошення.

Отже, суд доходить висновку, що державним реєстратором Шаповаловим О.Є. було правомірно прийнято рішення щодо скасування державної реєстрації права власності за позивачем (реєстраційний номер 2007271) та правомірно проведено відповідні реєстраційні дії.

Як вже зазначалося, додатковим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08.10.2014 №22ц/778/2376/13 було визначено поновити за ОСОБА_6 реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, у разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Судом встановлено, що оскільки державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 не проводилась, 19.06.2015 було подано заяву про державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок, на підставі договору дарування від 24.04.2004 №386.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон №1952).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону №1952 державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно із абз. 1 ч. 5 ст. 3 Закону №1952 державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до ст. 2 Закону №1952 нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно ч. 7 ст. 3 Закону №1952 державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону №1952 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1952 державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 1 ст.1 Закону №1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

За приписами ч. 1 ст. 16 Закону №1952 заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 19 Закону №1952 визначені підстави державної реєстрації прав.

Відповідно до зазначеної статті державна реєстрація прав проводиться, серед іншого, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Дослідивши подані документи, встановивши відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, державним реєстратором Шаповаловим О.Є. 19.06.2015 було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер НОМЕР_1), відповідно до якого за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та внесено запис про право власності НОМЕР_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що ст. 24 Закону №1952 визначає підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно зазначеної норми у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Судом було досліджено подані документи для державної реєстрації та встановлено, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачені ст. 24 Закону №1952.

За приписами ст. 24 Закону №1952 відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Через наведене вище, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем на підставі та в межах повноважень, визначених Законом №1952, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Мета Банк», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль