Справа № 755/10776/14-а
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретарів Ликсової А.І., Батченко Д.С.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві, третя особа Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить визнати бездіяльність відповідача в особі старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Мурихіна С.В. щодо виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження; скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, як незаконну; зобов»язати старшого державного виконавця Мурихіна С.В. усунути порушення, поновити її права стягувача шляхом прийняття до виконання виконавчого листа виданого судом першої інстанції, повністю виконавши постанову суду згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень шляхом стягнення з казначейства призначених їй сум основної і додаткової чорнобильської пенсії згідно ст.ст. 50, 54 Закону України № 796 від 28.02.1991 року.

Вимоги заяви мотивує тим, що 22.11.2011 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Мурихіним С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 30601570 за виконавчим листом № 2-а-90/2009 виданим 28.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про зобов»язання Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату її пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії інваліду 2 групи згідно вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме не менше 8 мінімальних пенсій за віком основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який встановлює у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 31 липня 2010 року з урахуванням проведених їй виплат.

На адресу відповідача вона 05.12.2013 року надсилала заяву про вчинення необхідних виконавчих дій та просила прискорити їх здійснення. За її особистим зверненням до державного виконавця 02.04.2014 року дізналася, що останній ще 25.12.2012 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист відправив в суд, про що її повідомлено не було.

За постановленим рішенням суду коштів вона не отримувала, у зв»язку з цим державним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження винесена незаконно, тому повинна бути скасована.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2014 року судом до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (а.с. 30, 31).

В судове засідання позивачка, представник відповідача та представник третьої особи не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивачки ОСОБА_3 суду подав заяву з проханням розглянути справу без його та позивачки участі, про причини неявки представника відповідача та представника третьої особи суд повідомлено не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. При цьому зміст ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судове рішення, яке набрало законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад адміністративного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Згідно до положень ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», на підрозділ примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції покладається виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Як убачається із матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового викання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з 22.11.2011 року перебував виконавчий лист № 2-а-90/2009 виданий 28.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії інваліду 2 групи основної пенсії згідно вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно вимог ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку 75 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.05.2008 року з урахуванням проведених виплат (постанова про відкриття виконавчого провадження - а.с. 4 зв., 5).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

25.12.2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового викання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Мурихіним С.В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 30601570 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-а-90/2009 виданого Дніпровським районним судом міста Києва 28.07.2011 року, з якої убачається, що на виконання рішення суду УПФУ у Дніпровському районі м. Києва в межах компетенції проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно повідомлення від 19.12.2012 року № 19899/08 сума перерахунку становить 109 141 грн. 91 коп., виплата пенсії здійснюється Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 16, 16 зв.).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів у підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого документа у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання в постанові про закінчення виконавчого провадження на ту обставину, що виплата пенсій здійснюється Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсій ГУ ПФ України в м. Києві суд прийняти до уваги не може, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Києва зобов»язано саме УПФ України в Дніпровському районі м. Києва не лише здійснити перерахунок, а й провести виплату пенсії позивачці.

Оскільки питання виконання виконавчого документа щодо проведення виплати позивачці у належному розмірі пенсії виконано не було, відсутні правові підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного державним виконавцем було передчасно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому суд приходить до висновку про протиправність дій виконавця саме щодо прийняття даної постанови.

Разом з тим, як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Отже, вимоги в частині зобов»язання відповідача провести виконавчі дії, з огляду на вищезазначене, задоволенню не підлягають.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 11, 21, 49 Закону України «Про виконавче провадження», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, ст. ст. 1, 2, 3, 4, 11, 14, 122, 159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві, третя особа Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов»язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.12.2012 року по виконанню виконавчого листа № 2-а-90/2009 виданого 28.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 25.12.2012 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 30601570) за виконавчим листом № 2-а-90/2009 виданого 28.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва скасувати.

В решті заявлених вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя