Справа № 2а-1680/12/1070
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/17127/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

за участю секретаря судового засідання: Слободян О.М.

за участю представника відповідача - Юрченко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської обласної митниці на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські авіалінії" (надалі також - товариство) до Київської обласної митниці про визнання рішення та картки відмови недійсними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Товариство звернулось з позовом про визнання недійсним рішення Київської обласної митниці № 125000048/2012/010317/1 від 08 березня 2012 року про визначення митної вартості товарів; визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів на митний кордон України за №125120106/2/00049 від 15 березня 2012 року та зобов'язання здійснити митне оформлення літака цивільної авіації ТУ-134А-3 (бортовий №UR-65076, заводський №60001, рік виготовлення 1977), придбаного за Контрактом №001/11 VС від 14 грудня 2011 року - за першим методом визначення митної вартості за митною вартістю 294426,68 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішення митниці про визначення митної вартості, а також, відповідна картка відмови є необґрунтованими, прийнятими без належних підстав та з порушенням процедури прийняття рішення, оскільки митниця дійшла помилкового висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або інших комплектуючих, які входять до складу товару.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення про визначення митної вартості товарів №125000048/2012/010317/1 від 08.03.2012 р. Визнано протиправною та скасовано Картку відмови №125120106/2/00049 від 15.03.2012 р. Зобов'язано Київську обласну митницю розглянути питання щодо митного оформлення позивачу літака цивільної авіації ТУ-134А-3 (бортовий №UR-65076, заводський №60001, рік виготовлення 1977), придбаного за Контрактом №001/11 VС від 14.12.2011 р. у порядку визначеному законом. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі, що надійшла до Вищого адміністративного суду України, митниця, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Перевіривши матеріали справи та переглядаючи матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за заявою позивача № 1355 від 07 грудня 2005 року, на митну територію України був ввезений літак в режимі тимчасового ввезення «ІМ-31» за ВМД №122000106/5/113921, згідно з контрактом на оренду літака №123/04-3 від 05 липня 2004 року, укладеним між позивачем та компанією «Комплектімпекс» ЕООД.

Митна вартість літака на момент ввезення, згідно з ВМД №122000106/5/113921 від 14 грудня 2005 року, за якою було здійснено митне оформлення у режимі ІМ-31, склала 15 150 000,00 грн. (3 000 000 дол.США).

За заявами позивача термін тимчасового ввезення літака продовжувався митницею до 2011 року.

14 грудня 2011 року між болгарською компанією «Комплектимпекс» ЕООД (Продавець) та ТОВ «Українсько-середзимноморські авіалінії»(Покупець) укладено Контракт №001/11VC, згідно якого, Продавець продав, а Покупець купив та оплатив літак ТУ-134-3, реєстраційний номер UR-65076, заводський номер 60001 з двигунами Д-30 ІІІ серії №МС00313006, МС09303064 за ціною 36 852 доларів США.

22 грудня 2011 року позивачем було подано вантажно-митну декларацію № 125120106/2011/652872 (ВМД), декларацію митної вартості з доданими до неї документами, для митного оформлення в режимі імпорту літака цивільної авіації ТУ-134А-3, бортовий №UR-65076, заводський №60001, рік виготовлення 1977. Декларантом, відповідно до п. 1 ст. 266 Митного Кодексу України, митну вартість Літака було визначено за першим методом у сумі 36 852 дол. США (294 426,68 грн.).

Однак, митниця відмовила у здійсненні митного оформлення, запропонувавши позивачу, відповідно до п. 11 Порядку декларування митної вартості, надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

08 березня 2012 року Київською обласною митницею за №125000048/2012/010317/1 було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів, яким була визначена митна вартість літака - 498000 дол.США, за шостим методом. Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано у повному обсязі додаткові документи на підтвердження митної вартості, а визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього літака, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару. Методи 2-3 не застосовуються у зв'язку з невиконанням умов статей 268 та 269 МК України (відсутнє походження). Методи 4-5 не застосовуються у зв'язку з відсутністю інформації щодо цін складових необхідних для застосування методів.

Відповідачем карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125120106/2/00049 від 15.03.2012 р. відмовлено в прийнятті митної декларації до здійснення митного оформлення відповідно до рішення про визначення митної вартості товарів №125000048/2012/010317/1.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 265 Митного кодексу України митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Верховний Суд України у постанові від 10 квітня 2012 року (справа № 21-52а12) зазначив, що наведені норми, а також положення постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» та № 1766 дають підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Додаткові документи, які було витребувано Митницею, входять до переліку, що міститься у п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (затв. постановою КМУ від 20.12.2006р. №1766. Водночас вимоги відповідача щодо надання додаткових документів позивачем не було виконано.

Отже, враховуючи встановлені судами обставини справи, у митниці були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. У зв'язку з цим митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи, перелічені у пункті 11 Порядку. Товариством витребувані відповідачем належні документи не було надано, що дало підстави для визначення митної вартості у спосіб передбачений ст. ст. 266, 273 МК України. При цьому, Митниця послідовно застосувала методи визначення митної вартості.

За викладеного суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 229, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Київської обласної митниці задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року скасувати.

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець