Справа № 818/3296/15
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 р. Справа № 818/3296/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області щодо не нарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 29.03.2015 по теперішній час, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Сумській області зробити їй перерахунок заробітної плати за період з 29.03.2015 по теперішній час включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

Свої вимоги мотивує тим, що працює в Сумському районному суді на посаді консультанта суду. Нарахування їй заробітної плати проводилося без урахування внесених змін до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а тому з 01.04.2015 р. відповідач повинен виплачувати їй посадовий оклад як консультанту, в розмірі 3654 грн. Вважає, що відповідач протиправно не здійснює нарахування заробітної плати працівникам суду у передбаченому законом розмірі.

Належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи (а.с.37), позивач в судове засідання не прибула, надала до суду заяву (а.с.36), в якій зазначає, що розгляд справи просить проводити у її відсутність та позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.34,38), в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позовну заяву (а.с.23-26,39-41), де вказав, що заробітна плата позивачу нараховується відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову. Зокрема, у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, а ТУ ДСА України в Сумській є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Отже, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, а саме без збільшення видатків з Державного бюджету України, встановлювати та здійснювати перерахунок посадового окладу позивача. Територіальне управління є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України та здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Тому ТУ ДСА України в Сумській області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже, враховуючи зазначені вище підстави, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Сумському районному суді Сумської області на посаді консультанта суду, є державним службовцем та на час подання позову має 10 ранг державного службовця, що відповідає 5 категорії посад державного службовця (а.с.15-17). З проекту переліку змін до штатного розпису Сумського районного суду Сумської області з 01.04.2015 р. вбачається, що посадовий оклад консультанта суду складає 1218 грн.(а.с.11-12).

На думку позивача, з урахуванням положень ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з 01.04.2015 р. відповідач повинен встановити їй посадовий оклад як консультанту суду в розмірі 3654грн., а не 1218 грн.

Так, 07.04.2015 року у зв'язку із набранням чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» керівником апарату Сумського районного суду Сумської області до відповідача надісланий на затвердження Перелік змін до штатного розпису суду станом на 01.04.2015 року, внесених відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (ст.ст.20,133,147 та ін.) в редакції, викладеній згідно із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» (№192-VIII від 12.02.2015 року), та Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» (а.с.43).

Проте, листом від 05 травня 2015 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Сумській області повідомило Сумський районний суд Сумської області, що посадові оклади працівників апарату суду регулюються постановою КМУ від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якої матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників апарату суду визначається статтею 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Згідно з пунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 28 березня 2015 року, має привести свої нормативно-правові акти у відповідність з даним Законом. Станом на 05 травня 2015 року Кабінетом Міністрів України не внесені відповідні зміни у постанову від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", тому застосовуються розміри посадових окладів, передбачені додатками 45-47 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268, у зв'язку з чим перелік змін до штатного розпису з 01 квітня 2015 року повернуто без затвердження (а.с.43-47).

В подальшому, 02.07.2015 року та 10.09.2015 року Сумський районний суд Сумської області надсилав начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області Кібцю В.О. листи про встановлення посадових окладів співробітників апарату суду відповідно до ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та для затвердження Переліки змін до штатного розпису суду з 01 квітня 2015 року та з 01.09.2015 року у зв'язку з тим, що термін, наданий законодавцем на приведення нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», сплинув 28.06.2015 року (а.с.45,48-49).

У відповідь на цей лист від відповідача отримано письмову відмову від 05.08.2015 року з посиланням на те, що на даний час Кабінетом Міністрів України зміни до Додатків 45-47 постанови КМУ від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» не внесені, а також відмову від 22.09.2015 року внаслідок неправильного визначення посадових окладів у змінах до штатного розпису станом на 01.09.2015 року, та Переліки змін до штатного розпису знову повернуто без затвердження (а.с.46,50).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд зазначає, що відповідач при нарахуванні заробітної плати позивачу діяв на підставі та у спосіб, передбачений діючим законодавством.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників апарату суду визначається статтею 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Згідно з пунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 28 березня 2015 року, має привести свої нормативно-правові акти у відповідність з даним Законом.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, а ТУ ДСА України в Сумській є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Територіальне управління є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України, здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання і платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Тому ТУ ДСА України в Сумській області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці. ТУ ДСА України в Сумській області як орган державної влади у своїй діяльності керується та діє в межах виключних повноважень, що закріплені у відповідних нормативно-правових актах.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Статтею 13 Закону України «Про оплату праці» визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ч.6 ст.152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу», статтею 33 якого встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додатки 45-47 до Постанови).

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата у 2015 році у місячному розмірі становить 1218грн. (ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»).

Положеннями ст.145,146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Отже, відповідач в силу вищевказаних норм закону уповноважений здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивача.

Так, відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст.51 Бюджетного кодексу України встановлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до затвердженого бюджетного розпису розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Затвердження, а також коригування протягом бюджетного року кошторисів бюджетних установ здійснюється розпорядниками коштів відповідно до затвердженого бюджетного розпису Державного бюджету України. Розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим кодексом. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь - які зобов'язання взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язанням. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Відповідач є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України та здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише з наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Згідно з п.2. п.13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На теперішній час Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 644, яка набрала чинності 09 вересня 2015 року , внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», а саме; додаток 47 викладено в новій редакції, за якою місячний посадовий оклад працівника апарату суду становить відповідний коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду, зокрема, для консультантів судів місячний посадовий оклад (коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду) становить 0,3.

При цьому, приміткою до Додатку 47 визначено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Отже, здійснення нарахування заробітної плати позивачці, виходячи з розміру посадового окладу 1218 грн., до 09 вересня 2015 року проведено відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, а саме Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про державну службу», Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Крім того, починаючи з 09.09.2015 року, позивачу встановлений посадовий оклад, передбачений Додатком 47 до постанови КМУ від 09.03.2006 року №268 (в редакції постанови КМУ від 02.09.2015 року №644) (а.с.47).

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, а тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова