Справа № 813/1011/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/5671/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представник відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Львові про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

25.01.2010 року Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова звернулося в суд з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Львові в якому просило зобовязати відповідача прийняти суму у розмірі 45831,20 грн. до відшкодування витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з коштів Пенсійного фонду України вказаним громадянам виплачена пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з 01.10.07р. по 31.11.09р. на загальну суму 45831,20 грн., що підтверджується довідками про виплачену пенсію та розрахунками боргу. Однак заявлені до відділення ВД ФСНВ вимоги про відшкодування заборгованості по регресних вимогах за період з 01.10.07р. по 30.11.09р. на загальну суму 45831,20 грн. безпідставно залишені відповідачем без задоволення з тих підстав, що нещасний випадок стався поза межами України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2010 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2010 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2013 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що сума заборгованості, яка підлягає відшкодуванню включає державну адресну допомогу, однак діючим законодавством непередбачено відшкодування Пенсійному фонду України витрат на виплату і доставку вказаної адресної допомоги Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Разом з тим, відповідач не зобовязаний включати до відшкодування суми виплаченої позивачем державної адресної допомоги та витрати на її виплату і доставку, оскільки позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного, на його думку, права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем складено за період з листопада 2007 року включно по листопад 2009 року акти щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (т.1 а.с. 19, 32, 46, 60, 73, 87, 111, 125, 138, 155, 171, 187, 203, 219, т.2 а.с.1, 17, 33, 49, 65, 81, 97, 113, 129, 145, 161).

Відповідно до списків осіб, які виключені з загального списку на відшкодування пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, таблиць розбіжностей та списків осіб, яким виплачено пенсії, відповідачем, з тих підстав, що нещасний випадок стався за межами України, виключені із списків ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4. ОСОБА_2 та не прийнято за період з листопада 2007 року включно по листопад 2009 року згідно актів щомісячних звірок до відшкодування 45831,20 грн. (т.1 а.с.20-31, 33-45, 47-59, 61-72, 74-86, 88-110, 112-124, 126-137, 139-154, 156-170, 172-186, 188-202, 204-218, 220-234, т.2 а.с. 2-16, 18-32, 34-48, 50-64, 66-80, 82-96, 98-112, 114-128, 130-144, 146-160, 162-176).

З наявних в матеріалах справи розрахунків слідує, що позивачем за період з 01.11.2007 року по 30.11.2009 року понесені витрати на виплату та доставку пенсій: ОСОБА_4 у листопаді-грудні 2007 році в сумі 302,38 грн. в т.ч. 2,38 грн. витрати на доставку; у 2008 році в сумі 5197,77 грн., в т.ч. витрати на доставку 40,77 грн., державна адресна допомога - 3357 грн.; у 2009 році в сумі 6031,30 грн., в т.ч. витрати на доставку 47,30 грн., державна адресна допомога - 4334 грн.; ОСОБА_7 у листопаді-грудні 2007 році в сумі 302,38 грн. в т.ч. 2,38 грн. витрати на доставку; у 2008 році в сумі 5197,77 грн., в т.ч. витрати на доставку 40,77 грн., державна адресна допомога - 3357 грн.; у 2009 році в сумі 6154,15 грн., в т.ч. витрати на доставку 48,25 грн., державна адресна допомога -4334 грн., щомісячне грошове утримання 121,90 грн.; ОСОБА_2 у листопаді-грудні 2007 році в сумі 185,06 грн. в т.ч. 1,46 грн. витрати на доставку; у 2008 році в сумі 1731,99 грн., в т.ч. витрати на доставку 13,59 грн., державна адресна допомога - 1167,60 грн. витрати на виплату 235,20 грн.; ОСОБА_3 у листопаді-грудні 2007 році в сумі 248,86 грн.; у 2008 році в сумі 4380,74 грн., в т.ч. державна адресна допомога - 2887,58 грн.; у 2009 році в сумі 4455,90 грн., в т.ч. державна адресна допомога - 2965,27 грн., щомісячне утримання 121,90 грн.; ОСОБА_6 у листопаді-грудні 2007 році в сумі 444,45 грн. в т.ч. витрати на доставку 3,48 грн.; у 2008 році в сумі 5188,65 грн., в т.ч. державна адресна допомога - 3384,09 грн., витрати на доставку пенсії 40,68 грн.; у 2009 році в сумі 6009,80 грн., в т.ч. державна адресна допомога - 4367,21 грн., витрати на доставку пенсії 25,80 грн.(т.1 а.с.5-18).

Отже, згідно вказаних розрахунків, зазначеним у них особам виплачено державну адресну допомогу за період з 01.11.2007 року по 30.11.2009 року в сумі 30153,75 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. У разі якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року «Деякі питання забезпечення громадян» встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога в сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Пунктом 1 постанови № 198 Кабінет Міністрів України з 1 квітня 2009 року встановив підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, у розмірі 7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня до 14,2 гривні, а з 1 жовтня до 28,4 гривні.

За змістом пункту 4 постанови № 265 та пункту 2 постанови № 198 виплата щомісячної державної адресної допомоги та підвищення до пенсії здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Зазначена вимога Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008р. Деякі питання забезпечення громадян не вимагає відшкодування Пенсійному фонду України витрат на виплату і доставку вказаної адресної допомоги Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Діючим законодавством також не передбачено відшкодування Пенсійному фонду України витрат на виплату і доставку вказаної адресної допомоги Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Частиною третьою статті 30 та частиною восьмою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а також пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання призначається відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачено статтею 21 вищезазначеного Закону.

Відповідно до цієї статті Фонд зобовязаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоровя, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим Законом, адресна допомога та підвищення до пенсії не включаються.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виплата страхових сум здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Механізм здійснення такого відшкодування передбачений Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійного фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4 від 4 березня 2003 року.

Пунктом 4 Порядку передбачено, зокрема, що Фонд зобовязаний відшкодовувати ПФУ виплачену останнім суму основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до п.п. 5,6 вказаного Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню та подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно п. 7 вищевказаного Порядку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 4), на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Аналіз положень постанов № 265 та № 198, якими передбачено надання щомісячної державної адресної допомоги та виплату підвищення до пенсії, дає підстави вважати, що такі виплати не входять до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду, необхідно враховувати те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів, які відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога та підвищення до пенсії як окремі види соціальної допомоги не входять до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги та підвищення до пенсії.

Проаналізувавши положення зазначеного нормативно-правового акту колегія суддів прийшла до висновку, що взаєморозрахунки між Пенсійним фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України включають декілька етапів, які проходять на різних рівнях.

Так, на рівні місцевих органів здійснюється звірка витрат за особовими справами потерпілих та складення акту щомісячної звірки.

На рівні Головних управлінь узагальнюється і узгоджується довідка, яка подається відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

На підставі довідки про відшкодування витрат на централізованому рівні Фонд соціального страхування від нещасних випадків перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Таким чином, звертаючись до суду з вимогою про зобов'язання прийняти до відшкодування суму витрат на виплату пенсій по інвалідності, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова невірно визначило спосіб захисту порушених, на його думку, прав.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені вимоги Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова щодо зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Львові прийняти до відшкодування суму витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки орган Пенсійного фонду вимог про стягнення спірної суми не заявив немає і правових підстав для зобовязання Фонду соціального страхування прийняти до відшкодування суму витрат на виплату пенсії по інвалідності.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суду України, яка викладена в постанові від 03.03.2015 року у справі № 21-35а15.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2013 року у справі № 813/1011/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

ОСОБА_8