Справа № 826/5952/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5952/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Новак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання нормативно-правового акту незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили в частині,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивач проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом, що підтверджується витягом з наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.04.2012 №307.

З 06 листопада 2013 року позивач є вивільненим військовослужбовцем внаслідок скорочення посади помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України - начальника юридичного відділу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Наказом Міністерства оборони України №565 від 26.08.2014 встановлено посадові оклади осіб офіцерського складу Збройних Сил України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Вказаний Наказ №565 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2014 року за №1093/25870.

Вважаючи окремі положення вказаного Наказу Міністерства оборони України №565 незаконними та такими, що суперечить законам України, такими, що порушують його права та законні інтереси, позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки підставою для визнання нормативно-правового акта незаконним та його скасування є його невідповідність правовим актам вищої юридичної сили, яка судом не встановлена, враховуючи, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі та у межах наданих чинним законодавством повноважень, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2014 року у справі №21-397а14.

Підставами для прийняття судом рішення щодо незаконності правових актів повністю чи в їх окремих частинах є: невідповідність правовим актам вищої юридичної сили; порушення встановленої законом процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності; перевищення повноважень при їх прийнятті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений до видання Наказу №565, не обіймає ніякої посади та перебуває у розпорядженні начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; З'єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України.

Виходячи із положень ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Міноборони і відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у Наказі від 26 серпня 2014 року № 565 встановлено посадові оклади осіб офіцерського складу Збройних сил України:

апарату Міністерства оборони України (Додатки 1, 3);

Генерального штабу Збройних Сил України (Додаток 4);

видів Збройних Сил України за основними посадами (Додаток 5);

військової ланки, територіальних органів (підрозділів) за основними типовими посадами (Додаток 2).

Розміри посадових окладів осіб офіцерського складу встановлювалися виходячи із ієрархії органів військового управління.

Посада помічника командувача Військово-Морських Сил з юридичних питань - начальника відділу, яку обіймав позивач, належить до посад офіцерського складу видів Збройних Сил України (Додаток 5).

Відповідно до штату командування Військо-Морських Сил Збройних сил України за офіцерською посадою помічника командувача Військово-Морських Сил з юридичних питань - начальника відділу визначено посадовий оклад на рівні посадового окладу начальника відділу, тобто в межах 1350-1400 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 (Додаток №1) посадові оклади в межах 1700-1800 гривень визначені за офіцерською посадою начальника самостійного відділу тільки для центрального апарату Міністерства оборони України, яке утримується за іншими штатом, ніж штат командування Військо-Морських Сил Збройних сил України.

Тому, виходячи із принципу підпорядкованості розмір посадового окладу за зазначеною посадою (1400 грн) не може бути вищим ніж в Генеральному штабі Збройних Сил України та Міністерстві оборони України (1600 грн).

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо визнання Схеми посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами в розмірах згідно з додатком 5 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» незаконною та нечинною спростовуються вищенаведеним чинним законодавством.

Разом з цим, посилання скаржника про визнання пункту 3 Наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року № 565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» незаконним та нечинним, та таким, що не відповідає пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; пункту 6) частини першої статті 20 Закону України від 27 лютого 2014 року №794-VII «Про Кабінет Міністрів України»; абзацу другому підпункту 1 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; Указу Президента України від 06 квітня 2011 року №406/2011 «Про Положення про Міністерство оборони України та Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України» не знайшло свого підтвердження, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції досліджено, що діяльність Збройних Сил України вимагає періодичного перегляду (особливо у період реформування) найменувань посад осіб офіцерського складу відповідно до потреб, що постійно змінюються, і відповідно встановлення посадових окладів для новостворених посад. Тому, передбачити у наказі Міністерства оборони України всі посади осіб офіцерського складу не вбачається можливим.

Відтак, пунктом 3 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» Міністром оборони України надано право начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України затверджувати окремі схеми розмірів посадових окладів за посадами офіцерського складу органів військового управління, військових частин, установ та організацій Збройних Сил України (крім апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, які затверджує Міністр оборони України), надані розробниками штатів, опрацьовані та погоджені з Департаментом фінансів Міністерства оборони України.

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції не встановлено та позивачем не доведено підстав порушення Міністерством оборони України норм актів вищої юридичної сили.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України та зобов'язання встановити розміри посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за типовими посадами «начальника самостійного управління», «начальника самостійного відділу» та «начальник відділу у складі самостійного управління» у розмірах, визначених Схемою посадових окладів згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за аналогічними посадами судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1-23 і 30-32 за аналогічними посадами.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що установлення посадових окладів військовослужбовців, посади яких не передбачені цією постановою, зокрема посад «начальника самостійного управління», «начальника самостійного відділу» та «начальник відділу у складі самостійного управління» для командувань видів Збройних Сил України є правом відповідача, а не його обов'язком.

При цьому, посади «начальник самостійного управління», «начальник самостійного відділу» та «начальник відділу у складі самостійного управління» відповідно до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачені лише для центрального апарату Міністерства оборони України. Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2005 №179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» передбачено утворення управління (самостійного відділу), відділу у складі департаменту (управління) лише у складі апарату міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

Відтак, висновок суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі та у межах наданих чинним законодавством повноважень обґрунтований.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки ні окремими положеннями Наказу Міністерства оборони України №565 від 26.08.2014, ні самим Наказом №565 права позивача не порушено, відтак наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.