Справа № 815/6292/15
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6292/15

Категорія: 1.3 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2015 року по справі за позовом кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 до Одеської міської виборчої комісії Одеської області про встановлення порушення, повернення грошової застави, відміну виборів Одеського міського голови і голосування на них, зобов`язання надати контакти всіх кандидатів на посаду міського голови,

В С Т А Н О В И Л А:

24.10.2015 року кандидат на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Одеської міської виборчої комісії Одеської області, в якому просив:

1) встановити, що Одеська міська виборча комісія своєю бездіяльністю порушила п.2 ст. 55 Закону «Про місцеві вибори» - не організувала публічні виступи кандидатів на посаду міського голови і не забезпечила їм рівних можливостей;

2) встановити причину, по якій Одеська міська виборча комісія не організувала публічних виступів кандидатів і не забезпечила їм рівних умов - і хто винний.

3) зокрема, встановити, що Одеською міською виборчою комісією не були організовані публічні виступи позивача, як кандидата па посаду Одеського міського голови, і не були забезпечені йому рівні можливості з усіма іншими кандидатами на цю посаду;

4) встановити, що Закону України «По місцеві вибори» не містить визначення грошової застави - для чого вона береться і навіщо вноситься; встановити, що грошова застава має за що береться, за те й повертатися: якщо береться - за реєстрацію кандидатом, то й має повертатися у разі реєстрації кандидатом; встановити - за що саме у даному випадку бралася грошова застава. Позивач хоче і має право знати: за що з нього взяли (по суті - Одеська міська виборча комісія) і він вніс грошову заставу - заплативши 34 615 грн. Якщо - як плату за вибори: за участь в якості кандидата або за перемогу на виборах, то - це кримінальний злочин з боку держави чи виборчої комісії. Бо однією з головних засад загального виборчого права - є безоплатність виборів. Якщо ж позивач вніс заставу за реєстрацію його кандидатом - і він був зареєстрований кандидатом, то за що вніс, те виконав - застава має бути повернена позивачу. У цьому контексті встановити, що вказана в ст. 44 Закону України «Про місцеві вибори» умова повернення внесеної грошової застави в залежності від результату кандидата па виборах - є неправомірною: та визнати всю ст. 44 Закону України «По місцеві вибори» неправомірною і злочинною (з урахуванням, що ставиться умова внесення грошової застави за відсутності визначення застави - для чого саме вона береться, і що при цьому умова її повернення ставиться в залежність від результату кандидата на виборах);

5) з урахуванням рішення суду по пунктам 1), 2), 3), 4) повернути позивачу внесену ним грошову заставу у розмірі 34 615 грн;

6) призначити Одеській міській виборчій комісії заплатити позивачу за заподіяну йому моральну шкоду порушенням п.2 ст. 55 Закону України «По місцеві вибори» (не організацією його публічних виступів і не забезпеченням йому рівних можливостей зі всіма іншими кандидатами) 34 615 грн.;

7) встановити, що якби Одеська міська виборча комісія виконала п.2 ст. 55 Закону України «По місцеві вибори» і організувала публічні виступи кандидатів на посаду Одеського міського голови та забезпечила їм рівні можливості, то результати цих виборів могли б бути іншими від тих, які зараз будуть, і переможцем міг би стати деякий інший кандидат.

8) тому - відмінити вибори (і голосування на них) Одеського міського голови, або визнати вибори Одеського міського голови чи їх результати - недійсними або як такими, що утворилися внаслідок неорганізації Одеською міською виборчою комісією публічних виступів кандидатів та незабезпечення їм рівних можливостей;

9) встановити чи були Одеською міською виборчою комісією організовані публічні виступи та забезпечені рівні можливості кандидатів у депутати Одеської міської та обласної рад.

10) якщо ні встановити причину і хто винен;

11) у такому випадку - відмінити вибори депутатів Одеської міської та обласної рад (і голосування на них), або визнати ці вибори чи їх результати - недійсними або як такими, що утворилися внаслідок неорганізації Одеською міською виборчою комісією публічних виступів кандидатів та незабезпечення їм рівних можливостей!

12) призначити Одеській міській виборчій комісії надати позивачу (хоча б надіславши на ) контакти (номери телефонів та e-mail) всіх кандидатів на посаду міського голови (оскільки позивач приїздив до міської виборчої комісії з цього питання, але йому відповіли, що всі контакти кандидатів є на офіційному сайті комісії - але їх там немає (примітка: тобто, за сплачені ним майже 35 тисяч гривень міська виборча комісія йому навіть не надала контакти інших кандидатів, які зі позивачем балотуються, не організувала виступів, не повідомила про встановлені місця для розміщення агітаційних матеріалів, не забезпечила рівних можливостей - за що позивач заплатив такі гроші, і навіщо інші кандидати заплатили таку суму - абсолютно незрозуміло - позивач вже кілька разів балотувався - але такої неорганізації виборів ще жодного разу не було.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2015 року відмовлено у задоволенні позову кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 26.10.2015 року кандидат на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2015 року та направлення справи на перегляд, а також відміну призначеного судового збору у розмірі 5 846,20 грн., призначивши сплатити судовий збір за розгляд позовної заяви у однократному розмірі 487,20 грн.

Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, кандидат на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 посилався на те, що Одеська міська виборча комісія, в порушення Закону України «Про місцеві вибори», не організувала жодного виступу кандидатів, в даному випадку - на посаду міського голови, і не забезпечила рівних можливостей для всіх кандидатів, а місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування не встановили місця для розміщення агітаційних матеріалів.

Позивач посилався на те, що внаслідок невизначення і необладнання місць для розміщення агітматеріалів, кандидатам не було надано рівних можливостей донести інформацію про себе та свою програму до всіх виборців, і не створено кандидатам можливостей законного розміщення їх друкованого агітаційного матеріалу.

Також позивач зазначив, що у Законі України «Про місцеві вибори» не міститься визначення грошової застави - для чого вона береться і навіщо вноситься. Позивач вважає, що грошова застава може бути лише платою за реєстрацію кандидатом, яка свідчить про серйозність намірів і співвідповідальність сторін, а тому якщо вона вноситься, вона має і повертатися. Однак, на думку позивача, в даному випадку міська виборча комісія не забезпечила всім кандидатам рівних умов для перемоги на виборах і повернення внесеної кожним з них застави.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем не були організовані відповідно до Закону України «Про місцеві вибори» заходи щодо виступу кандидатів, не встановлені місця для розміщення реклами, позивач вважає таку бездіяльність протиправною, у звязку з чим проведення виборів Одеського міського голови та їх результати вважає незаконними та такими, що підлягають визнанню недійсними.

Крім того, позивач посилався на те, що вказаною бездіяльністю Одеська міська виборча комісія та Одеська міська рада завдали йому значної моральної шкоди, яка визначається переживаннями впродовж передвиборчої кампанії (що виразилися і в поганому фізичному самопочутті) і моральними стражданнями.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було порушено вимоги Закону України «Про місцеві вибори», в тому числі і ст. 55 Закону, а позовні вимоги кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 є необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Основні засади, організацію і порядок проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, сільських, селищних, міських голів та старост визначає Закон України «Про місцеві вибори».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеві вибори» виборчий процес місцевих виборів - це здійснення субєктами виборчого процесу відповідних місцевих виборів, визначеними у ст. 12 цього Закону, виборчих процедур, передбачених цим Законом.

Згідно ч.3 зазначеної статті, виборчий процес включає сім етапів, одним з яких є проведення передвиборної агітації.

Частиною 1 ст. 54 цього Закону встановлено, що передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за кандидатів.

Право вести передвиборну агітацію мають в тому числі, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, зареєстровані відповідною територіальною виборчою комісією для участі у місцевих виборах.

Частиною 3 ст. 54 Закону визначено, що передвиборна агітація здійснюється в будь-яких формах і будь-якими засобами, що не суперечать Конституції та законам України.

Відповідно ч.5 ст. 54 Закону передвиборна агітація може проводитися у таких формах: проведення зборів громадян, інших зустрічей з виборцями; проведення мітингів, походів, демонстрацій, пікетів; проведення публічних дебатів, дискусій, круглих столів, прес-конференцій стосовно положень передвиборних програм місцевих організацій партій - субєктів виборчого процесу, їх політичної діяльності чи політичної діяльності кандидатів; оприлюднення в друкованих та аудіовізуальних (електронних) засобах масової інформації політичної реклами, виступів, інтервю, нарисів, відеофільмів, аудіо- та відеокліпів, інших публікацій та повідомлень; розповсюдження виборчих листівок, плакатів та інших друкованих агітаційних матеріалів чи друкованих видань, в яких розміщено матеріали передвиборної агітації; розміщення друкованих агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами; проведення концертів, вистав, спортивних змагань, демонстрації фільмів та телепередач чи інших публічних заходів за підтримки місцевої організації партії - субєкта виборчого процесу, кандидата, а також оприлюднення інформації про таку підтримку; публічні заклики голосувати за або не голосувати за місцеву організацію партії - субєкта виборчого процесу, кандидата або публічні оцінки діяльності місцевої організації партії, кандидата; встановлення агітаційних наметів; в інших формах, що не суперечать Конституції та законам України.

При цьому, ч.6 зазначеної статті визначено, що передвиборна агітація здійснюється за рахунок і в межах коштів власних виборчих фондів кандидатів у депутати в одномандатному виборчому окрузі, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, місцевих організацій партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі. Використання для передвиборної агітації коштів з інших джерел забороняється.

Згідно ст. 55 Закону України «Про місцеві вибори» проведення публічних заходів для ведення передвиборної агітації здійснюється відповідно до закону. Органи виконавчої влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування за зверненням відповідної територіальної виборчої комісії надають приміщення, придатні для проведення публічних заходів передвиборної агітації, організації яких сприяє територіальна виборча комісія. При цьому, територіальна виборча комісія зобов'язана забезпечити рівні можливості для всіх місцевих організацій партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, всіх кандидатів у депутати, всіх кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости.

Місцеві організації партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, кандидати у депутати в одномандатному виборчому окрузі, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости мають право на договірній основі за рахунок коштів власного виборчого фонду орендувати будинки і приміщення усіх форм власності для проведення зборів, мітингів, дебатів, дискусій та інших публічних заходів передвиборної агітації. При цьому забороняється встановлення різних умов договору оренди приміщень з метою проведення заходів передвиборної агітації для різних кандидатів, місцевих організацій партій.

Місцеві організації партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, кандидати у депутати в одномандатному виборчому окрузі, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости мають право встановлювати агітаційні намети для проведення агітації на свою підтримку, поширення друкованих та інших агітаційних матеріалів.

В поданому адміністративному позові кандидат на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 посилався на те, що при прийнятті рішення балотуватися на виборах він керувався положеннями Закону України «Про місцеві вибори» та вважав, що міська виборча комісія організує публічні виступи кандидатів, а місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування встановлять місця для розміщення агітаційних матеріалів, однак, міською виборчою комісією не було організовано жодного виступу кандидатів, чим, на думку позивача, не забезпечено рівних можливостей для всіх кандидатів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що до повноважень територіальної виборчої комісії не входить організація публічних заходів передвиборчої агітації кандидатів.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеві вибори» територіальна виборча комісія на період здійснення своїх повноважень забезпечує організацію і проведення місцевих виборів у межах повноважень та у порядку, передбачених цим та іншими законами України. При цьому, закріплено, що міська територіальна виборча комісія, крім повноважень, визначених ч.5 цієї статті, здійснює повноваження щодо виборів міського голови, перелічені у ч.6 ст. 25 Закону, зокрема, сприяє організації зустрічей кандидатів на посаду міського голови з виборцями.

Таким чином, з аналізу положень Закону України «Про місцеві вибори» слідує, що вести передвиборну агітацію, в тому числі і у формі проведення публічних заходів (проведення зборів громадян, інших зустрічей з виборцями, проведення мітингів, походів, демонстрацій, пікетів; проведення публічних дебатів, дискусій, круглих столів тощо) мають право, зокрема, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, зареєстровані відповідною територіальною виборчою комісією для участі у місцевих виборах, за рахунок і в межах коштів власних виборчих фондів. При цьому, територіальна виборча комісія лише сприяє організації зустрічей кандидатів на посаду міського голови з виборцями, однак не організовує та не повинна організовувати публічні виступи кандидатів, як помилково вважає позивач.

Проведення передвиборної агітації є правом позивача. При цьому, в даному випадку були відсутні перешкоди для реалізації цього права позивачем та звернення до Одеської міської територіальної виборчої комісії для сприяння йому у проведенні конкретно визначених публічних заходів як форми передвиборної агітації, однак, позивачем цього здійснено не було.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо організації публічних виступів кандидатів на посаду міського голови, оскільки зазначене не відноситься до повноважень територіальної виборчої комісії.

Статтею 55 Закону України «Про місцеві вибори» закріплено, що територіальна виборча комісія зобов'язана забезпечити рівні можливості для всіх місцевих організацій партій, кандидати у депутати від яких зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, всіх кандидатів у депутати, всіх кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости.

В ході розгляду даної адміністративної справи судом першої інстанції, як і судом апеляційної інстанції, не встановлено обставин, які б свідчили про незабезпечення відповідачем рівних можливостей для всіх кандидатів на посаду міського голови, та, відповідно, не встановлено порушень Одеською міською територіальною виборчою комісією вимог ст. 55 Закону України «Про місцеві вибори», в тому числі і ч.2 зазначеної статті.

Таким чином, вимоги позивача про встановлення того, що Одеська міська виборча комісія своєю бездіяльністю порушила п.2 ст. 55 Закону України «По місцеві вибори» - не організувала публічні виступи кандидатів на посаду міського голови і не забезпечила їм рівних можливостей не підлягають задоволенню.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню і п.п.2,3,7,9,10 позовної заяви.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

П. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Згідно ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги, зокрема, про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

При цьому, відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У поданій позовній заяві, зокрема, у п.п.2,3,7,9,10, кандидат на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 просив встановити причину, по якій відповідач не організував публічних виступів кандидатів, встановити, що відповідачем не були організовані публічні виступи позивача, як кандидата, не були забезпечені йому рівні можливості з усіма іншими кандидатами, встановити, що якби Одеська міська виборча комісія виконала п.2 ст. 55 Закону України «По місцеві вибори» і організувала публічні виступи кандидатів на посаду Одеського міського голови та забезпечила їм рівні можливості, то результати цих виборів могли б бути іншими від тих, які зараз будуть, і переможцем міг би стати деякий інший кандидат, встановити чи були Одеською міською виборчою комісією організовані публічні виступи та забезпечені рівні можливості кандидатів у депутати Одеської міської та обласної рад, якщо ні встановити причину і хто винен та ін.

Слід звернути увагу на те, що заявлені у п.п.2,3,7,9,10 вимоги є повязаними з оскарженням позивачем бездіяльності Одеської міської виборчої комісії, а тому з огляду на те, що в ході розгляду даної справи не було встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності, колегія суддів вважає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що вимога позивача встановити, що якби Одеська міська виборча комісія виконала п.2 ст. 55 Закону України «По місцеві вибори» і організувала публічні виступи кандидатів на посаду Одеського міського голови та забезпечила їм рівні можливості, то результати цих виборів могли б бути іншими від тих, які зараз будуть, і переможцем міг би стати деякий інший кандидат (п.7 позовних вимог), ґрунтується на припущеннях позивача, які не можуть бути предметом дослідження та розгляду адміністративного суду.

Що стосується вимог позивача про повернення внесеної ним грошової застави у розмірі 34 615 грн., слід зазначити наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону України «Про місцеві вибори» грошова застава вноситься місцевою організацією партії, яка висунула виборчий список кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі, кандидата на посаду міського голови, або організацією відповідної політичної партії вищого рівня, а також особою, яка висувається кандидатом на посаду міського голови шляхом самовисування, після початку виборчого процесу та до подання документів територіальній виборчій комісії для реєстрації кандидатів у безготівковому порядку на спеціальний рахунок відповідної територіальної виборчої комісії у розмірі, що є пропорційним до кількості виборців відповідних області, району, міста, району в місті.

Зазначеною статтею також визначається розрахунок розміру грошової застави, яка повинна вноситись місцевою організацією партії або кандидатами.

Згідно ч.4 ст. 44 Закону України «Про місцеві вибори» грошова застава повертається відповідному суб'єкту внесення у випадку, якщо відмовлено в реєстрації відповідного кандидата, всім кандидатам, включеним до виборчого списку, якщо відповідні вибори були визнані такими, що не відбулися, або якщо за результатами місцевих виборів кандидат визнаний обраним міським головою або місцева організація партії, що висунула список кандидатів у депутати, отримала право на участь у розподілі депутатських мандатів. В інших випадках грошова застава не повертається і перераховується територіальною виборчою комісією відповідно до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевого бюджету.

Питання внесення, повернення та перерахування грошової застави на місцевих виборах регулюються також Порядком внесення, повернення та перерахування грошової застави на місцевих виборах, затвердженим постановою Центральної виборчої комісії від 10 серпня 2015 року №171 та наказом Міністерства фінансів України від 14 серпня 2015 року №710.

Так, зазначеним Порядком визначено, що грошова застава, у випадках відмови в реєстрації відповідного кандидата, всіх кандидатів, включених до виборчого списку, та у випадку, якщо відповідні вибори були визнані такими, що не відбулися, повертається протягом десяти днів з дня прийняття рішення про відмову в реєстрації відповідного кандидата, всіх кандидатів, включених до виборчого списку, або протягом десяти днів з дня прийняття рішення про визнання виборів такими, що не відбулися, на рахунок, зазначений у заяві, поданій до територіальної виборчої комісії вказаним субєктом.

Грошова застава також повертається відповідному субєкту внесення у випадку, якщо за результатами місцевих виборів кандидат визнаний обраним міським головою або місцева організація партії, що висунула список кандидатів у депутати, отримала право на участь у розподілі депутатських мандатів, протягом десяти днів з дня офіційного оприлюднення результатів відповідних виборів на рахунок, зазначений у заяві, поданій до територіальної виборчої комісії вказаним субєктом.

При цьому територіальна виборча комісія не пізніш як на третій день з дня прийняття рішення про відмову в реєстрації відповідного кандидата, всіх кандидатів, включених до виборчого списку, про визнання виборів такими, що не відбулися, офіційного оприлюднення результатів відповідних виборів інформує кандидатів, місцеві організації політичних партій (організації відповідних політичних партій вищого рівня) про необхідність подання заяви про повернення грошової застави.

В інших випадках грошова застава не повертається і перераховується територіальною виборчою комісією протягом десяти днів з дня офіційного оприлюднення результатів відповідних виборів: до Державного бюджету України в разі проведення чергових, позачергових та перших місцевих виборів; до бюджету Автономної Республіки Крим, місцевого бюджету в разі проведення повторних виборів.

Таким чином, законодавством про вибори чітко визначено випадки, коли внесена у відповідності до ст. 44 Закону України «Про місцеві вибори» грошова застава повертається субєкту внесення, в тому числі і кандидату на посаду міського голови.

В даному випадку жодного із перелічених випадків, коли грошова застава підлягає поверненню не встановлено, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для повернення позивачеві внесеної ним грошової застави у розмірі 34 615 грн., та відповідно, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Вимоги, викладені у п.4 позовної заяви є повязаними з вимогами про повернення внесеної позивачем грошової застави у розмірі 34 615 грн., а тому також не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності, стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 2 ст. 21 КАС України передбачено можливість розгляду в одному провадженні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, лише разом з вимогою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними. В інших випадках вимоги про відшкодування шкоди в порядку адміністративного судочинства розглядатися не можуть.

В свою чергу, з вимогою у спорі, пов'язаному з виборчим процесом, в одному провадженні не може розглядатися вимога про відшкодування шкоди, оскільки особливості, встановлені ст.ст. 172 - 179 КАС України, не поширюються на розгляд такої вимоги.

З огляду на викладене, вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог про відміну виборів і голосування на них Одеського міського голови, Одеської міської та обласної рад, або визнати їх результати - недійсними або як такими, що утворилися внаслідок не організації Одеською міською виборчою комісією публічних виступів кандидатів та незабезпечення їм рівних можливостей) (п.8 та п.11), колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у їх задоволенні.

Вимоги позивача, викладені у п.8 та п.11 позовної заяви заявлені на майбутнє, оскільки на момент звернення позивача до суду вибори та голосування на виборчих дільницях ще не розпочались, підсумки голосування ще не встановлювались, а результати виборів не оголошувались.

Крім того, необґрунтованими є вимоги позивача про відміну виборів Одеського міського голови та вибори депутатів Одеської міської та обласної рад і голосування на них, зважаючи на відсутність таких повноважень у суду.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою для відміни виборів та визнання недійсними їх результатів виборів позивач зазначає саме нездійснення відповідачем організації публічних виступів кандидатів.

В свою чергу, суд першої інстанції вірно зазначив, що чинним законодавством України не передбачено зазначених позивачем підстав для скасування виборів та визнання недійними їх результатів. Крім того, вибори на час звернення позивача до суду ще навіть не розпочались.

В поданій позовній заяві позивач просив суд першої інстанції зобовязати відповідача надати позивачу контакти всіх кандидатів на посаду міського голови.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що Одеська міська виборча комісія у відповідному виборчому процесі діє як субєкт владних повноважень, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, Законом України «Про місцеві вибори» не встановлений обовязок територіальної виборчої комісії надавати контакти всіх кандидатів на посаду міського голови.

В даному випадку позивач не надав до суду доказів його звернення до Одеської міської виборчої комісії із запитом на відповідну інформацію.

З огляду на зазначене, в даному випадку відповідачем, як субєктом владних повноважень не було допущено порушень вимог чинного законодавства, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню.

При вирішенні справи судом першої інстанції відповідно до вимог ч.9 ст. 172 КАС України, у зв'язку з несплатою позивачем при подачі позову судового збору, одночасно було вирішено і питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розраховуючи суму судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано керувався ставками судового збору, визначеними у ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст. 6 зазначеного Закону, згідно якої у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В даному випадку позивачем було заявлено саме 12 позовних вимог, які викладені у прохальній частині позову.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно визначено розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача за подачу адміністративного позову, а саме 5 846,40 грн. за подання дванадцяти позовних вимог немайнового характеру (487,20 грн. х 12= 5 846,40 грн.).

В свою чергу, при подачі апеляційної скарги апелянтом не було сплачено судовий збір.

Відповідно до пп.2 п.3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З огляду на те, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято не на користь апелянта, він не відноситься до категорії осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, а сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви складала 5 846,40 грн., колегія суддів суд вважає, що стягненню з позивача до Державного бюджету підлягає сума судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 6 431,04 грн. (110% х 5 846,40 грн.).

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2015 року без змін.

Стягнути з кандидата на посаду Одеського міського голови ОСОБА_2 до Державного бюджету України на рахунок №1008, отримувач: УК у м. Одесі /Приморський р-н./, код ЄДРПОУ отримувача 38016923, банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, код банку отримувача (МФО): 828011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 6 431 (шість тисяч чотириста тридцять одна) грн. 04 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Текст рішення складено 28.10.2015 року о 15 год. 10 хв.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв