Справа № 2а/0570/12059/2011
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Куйбишевському районі м.Донецька

до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»

про стягнення пені в розмірі 552388 грн., яка нарахована внаслідок несвоєчасної сплати страхових внесків за 2010-2011 роки,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 листопада 2014 року касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Куйбишевському районі м.Донецька задоволено частково.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий адміністративний суд України зазначив, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» нарахована пеня в зв'язку з несплатою страхових внесків у період з 1 квітня 2010 року по 31 травня 2011 року. Тобто, заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і пеня за весь період 2010 року, має бути стягнута і після 1 січня 2011 року, оскільки така заборгованість зі сплати внесків та пеня виникли в період дії частини другої статті 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Підсумовуючи викладене суд касаційної інстанції зазначив, що без з'ясування періоду, за який не були сплачені страхові внески підприємством та без відповідних обрахувань пені за несплату таких, повний захист законних прав та інтересів сторін не можливий, тому висновок судів щодо відмови у позові є передчасним.

19 листопада 2014 року матеріали вищезазначеної справи надійшли до канцелярії Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду на 17 грудня 2014 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався та провадження у справі зупинялось до 23 вересня 2015 року.

Від позивача надійшли письмові пояснення по суті заявлених вимог.

23 вересня 2015 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача жодного разу в судове засідання не з’явився. Про час та дату судових засідань повідомлявся повістками за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Також відповідач повідомлявся за допомогою засобів телефонного зв’язку та електронної пошти.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглядати справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до положень статті 128 КАС України, з урахуванням клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, неявки відповідача, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» (далі - ДП «Донецька вугільна енергетична компанія») є юридичною особою та має відособлений підрозділ «Шахта «Жовтневий рудник», який як платник страхових внесків зареєстрований у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Куйбишевському районі м. Донецька.

З 20 червня 2011 року по 29 червня 2011 року була проведена перевірка правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати страхових внесків до Фонду та їх витрачання за період з 01.04.2010 по 31.05.2011, за результатами якої був складений акт перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 226 від 20.06.2011 (далі - акт № 226 від 20.06.2011).

Згідно акту № 226 від 20.06.2011 заборгованість зі сплати страхових внесків склала 5035763,80 грн., за що нараховано пеню в розмірі 552388,00 грн. Акт № 226 від 20.06.2011 підписано директором та головним бухгалтером відособленого підрозділу «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» із запереченнями №05/165 від 05.07.2011.

В зв’язку з добровільною несплатою пені позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних обставин та приписів нормативних актів.

У відповідності до п. 7 розділу IIV Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон № 2464-VI) суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Таким чином, регулювання відносин щодо несплачених страхових внесків за попередніми видами страхування здійснюється за правилами законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до п. 4.12 Інструкції страхові внески сплачуються страхувальниками- роботодавцями - у день одержання коштів на оплату праці в установах банків. Підприємства, які здійснюють виплату заробітної плати на поточні рахунки фізичних осіб в установах банків, сплачують страхові внески до Фонду в день перерахування коштів на особові рахунки.

Згідно з п. 5.1 Інструкції не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань вважаються недоїмкою та стягуються у порядку, передбаченому законодавством з нарахуванням пені. Пеня нараховується із сум недоїмки за кожний прострочений день і обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь строк.

Пунктом 5.8 Інструкції встановлено, що при стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. Сплата (погашення) пені здійснюється у такому самому порядку, як і недоїмки. У разі, коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені і штрафних санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Судом встановлено, що розрахунок пені відповідачеві додавався до акту перевірки №226 від 20.06.2011, а саме додаток №2 «Співставлення фактичних страхових внесків з розрахунковими сумами» (надалі - Співставлення). Сума пені нараховувалась автоматично згідно розробленої програми «Протек» модуль «Перевірки страхувальників» з урахуванням оновлень зв'язаних зі змінами ставок НБУ. При розрахунку пені в стовбці 8 Співставлення зазначено 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Також, відповідно до абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Регулювання відносин щодо несплачених страхових внесків за попередніми видами страхування здійснюється за правилами законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом № 2464-VI.

Із наведеним вище абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI пов'язаний і шостий абзац цього ж пункту, яким передбачено збереження за Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві повноважень застосовувати штрафні санкції, якими Фонд був наділений до 1 січня 2011 року.

З матеріалів справи встановлено, що працівниками позивача було проведено перевірку правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків відповідачем у період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року, про що складено акт від 20.06.2011 року № 226.

По акту перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків № 226 від 20.06.2011 пеня стягується з 01.04.2010 до 31.01.2011 на підставі того, що заробітна плата за грудень 2010 року була сплачена 31.01.2011 p., а відтак, стягнення заборгованості зі сплати цих внесків має відбуватись відповідно до закону, який діяв у відповідний період (до 01.01.2011 року) - тобто частини 2 статті 52 Закону України від 23.09.1999 року № 1105 - XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а саме за прострочення сплати страхового внеску до Фонду соціального страхування від нещасних випадків із страхувальника стягується пеня згідно із законом.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно статті 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи усе вище викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За правилами частини 4 статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються..

На підставі зазначеного вище та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Куйбишевському районі м.Донецька задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (код ЄДРПОУ 33161769) на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Куйбишевському районі м. Донецька (код ЄДРПОУ 25968671) суму пені в розмірі 552 388 грн. 00 коп. (п’ятсот п’ятдесят дві тисячі триста вісімдесят вісім гривен нуль копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко