Справа № 2а-119/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2010 р. Справа № 2a-119/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря Дутчак Л.В.

представників позивача: Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Дочірньої фірми «Металюкс»фірми «Сое-йенсен енд ко»про стягнення 23 075, 19 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2010 року Державна податкова інспекція в місті Івано-Франківську (далі позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до Дочірньої фірми «Металюкс»фірми «Сое-йенсен енд ко»(далі відповідач) про стягнення 22 994, 73 гривень в рахунок погашення податкового боргу приватного підприємства «Ікарус».

23.02.2010 року Державна податкова інспекція в місті Івано-Франківську у відповідності до статтей 51, 137 Кодексу адміністративного судочинства України збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача 23 075, 19 гривень в рахунок погашення податкового боргу приватного підприємства «Ікарус», в звязку із збільшенням розміру податкового боргу, що допущено приватним підприємством «Ікарус».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.05.2009 року між позивачем та приватним підприємством «Ікарус»у відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»укладено договір про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків, відповідно до якого приватне підприємство «Ікарус»передало позивачу свої права щодо стягнення дебіторської заборгованості з відповідача в розмірі 60 000 гривень. Враховуючи, що приватним підприємством «Ікарус»не погашено податковий борг в розмірі 23 075,19 гривень позивач просив стягнути такий податковий борг приватного підприємства з відповідача.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав вказаних в позовній заві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином в друкованому засобі масової інформації за останнім відомим місцезнаходженням.

Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав.

Судом встановлено, що юридичною особою, платником податків, зборів та загальнообовязкових платежів, що взятий на податковий облік Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську - приватним підприємством «Ікарус»допущено несплату податкових зобовязань в розмірі 23 075, 19 гривень, що утворюють суму податкового боргу даного підприємства.

Позивачем, 24.04.2009 року на підставі пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у звязку з непогашенням податкового боргу приватним підприємством «Ікарус» прийнято рішення за №11703/10/24-150/2822 про продаж активів, які віднесені до додаткових джерел погашення податкового боргу вказаного підприємства.

Позивачем, при здійснені заходів погашення податкового боргу приватного підприємства «Ікарус», 05.05.2009 року здійснено опис активів приватного підприємства, на які поширюється право податкової застави, про що складено акт за №23. Вказаним актом описана дебіторська заборгованість відповідача перед приватним підприємством «Ікарус»в розмірі 60 000 гривень за надані послуги зачистки металевих виробів, вирівнювання, згідно акту виконання робіт за №1 від 15.10.2008 року (а.с.15).

05.05.2009 року вищевказані активи платником податків приватним підприємством «Ікарус»самостійно виділені для продажу та передачі податковому органу для спрямування на погашення податкового боргу, про що позивачем складено акт за №69 (а.с.9).

Тоді ж, 05.05.2009 року між позивачем та приватним підприємством «Ікарус», у відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», укладено договір про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків. У відповідності до умов вказаного договору приватне підприємство «Ікарус»передало податковому органу свої права по стягненню дебіторської заборгованості за вироблену продукцію, виконані роботи, надані послуги з відповідача (а.с.10).

Позивачем 17.09.2009 року, у відповідності договору доручення за №65 та договору на організацію цільового аукціону по продажу майна, що знаходиться в податковій заставі, вжито заходів щодо продажу заборгованості відповідача перед платником податків приватним підприємством «Ікарус»з метою погашення податкового боргу платника податків (а.с.13-16). Однак, заборгованість відповідача не була придбана, а податковий борг приватного підприємства не був погашений.

11.01.2010 року позивач, на підставі пункту 11 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», статтей 3, 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), включаючи збір на обовязкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Стаття 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначає джерела сплати податкових зобовязань або погашення податкового боргу платників податків, пункт 7.4 якої визначає додаткові джерела погашення податкового боргу.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону у разі коли заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу стягнення не привели до повного погашення суми податкового боргу, додатковим джерелом його погашення органом стягнення може бути визначено продаж активів платника податків, попередньо переданих ним у тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів, або сума заборгованості інших осіб перед платником податків, право на вимогу якої переводиться на орган стягнення, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними. Продаж або стягнення таких активів не зупиняє дію таких цивільно-правових договорів до кінця строків їх дії (крім депозитних договорів), а покупець таких активів набуває прав та обовязків платника податків за такими договорами, у тому числі права на отримання доходу за ними. Якщо норми зазначеного цивільно-правового договору передбачають право кредитора на його дострокове припинення або збільшення розміру доходів за ним чи прийняття інших рішень, які приводять до швидшого повернення суми основного боргу та/або доходу за ним, орган стягнення зобовязаний прийняти рішення про такі дії.

Наказом Державна податкова адміністрація України за № 439 від 19.09.2003 року затверджено Порядок використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (далі Порядок).

Пунктом 4 вищевказаного Порядку передбачено здійснення організації опису та підготовки до реалізації суми заборгованості інших осіб перед платником податків, право на вимогу якої переводиться на орган стягнення.

Підпунктом 4.5 пункту 4 Порядку встановлено, що переведення платником податків прав вимоги боргу (дебіторської заборгованості), що випливає з відносин платника податків з дебітором, на орган стягнення здійснюється на основі договору переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків, укладеного в письмовій формі між платником податків та податковим органом.

У відповідності до вищевказаних норм Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення, укладеного договору про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків позивач отримав право на вимогу дебіторської заборгованості Дочірньої фірми «Металюкс»фірми «Сое-йенсен енд ко»перед приватним підприємством «Ікарус»для погашення податкового боргу приватного підприємства «Ікарус»та володіє правом на продаж та стягнення таких активів.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед платником податків приватним підприємством «Ікарус»виникло внаслідок невиконання умов господарського договору по виконанню робіт (зачистка металевих виробів, вирівнювання), а саме нездійснення оплати за виконані роботи в сумі 60 000 гривень.

У відповідності до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобовязання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управненої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 вказаної статті Господарського кодексу України до відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обовязку боржника третьою особою.

Частиною 2 вказаної статті Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до частини 1 статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач набув прав кредитора за господарським договором, укладеним між платником податків приватним підприємством «Ікарус»та Дочірньоюї фірмою «Металюкс»фірми «Сое-йенсен енд ко»та володіє правом вимоги стягнення такої заборгованості у відповідності до встановленого порядку захисту порушеного права, що виникли у правовідносинах з приводу виконання господарських договорів, яким володів платник податків приватне підприємство «Ікарус»в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам.

У відповідності до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податковий борг (недоїмка) це податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання.

Зобовязання відповідача по сплаті дебіторської заборгованості в розмірі 60 000 гривень платнику податків приватному підприємству «Ікарус», право на вимогу стягнення якої набув позивач не є податковим боргом в розумінні пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Статтею 3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»передбачені підстави для примусового стягнення активів, у відповідності до підпункту 3.1.1 якої встановлено, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Як наслідок суд приходить до висновку, що орган державної податкової служби наділений правом на звернення до суду з адміністративним позовом з позовними вимогами про стягнення коштів для погашення податкового боргу тільки до платника податків, який допустив утворення податкового боргу.

Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не передбачає здійснення стягнення податкового боргу з третіх осіб, які не є платником цього податку та не допустили утворення такого податкового боргу.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач по справі обрав спосіб захисту своїх прав, який не відповідає змісту прав податкового органу щодо стягнення податкового боргу.

У випадку переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків на податковий орган, до такого податкового органу, переходять права платника податків у цьому зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган, з метою погашення податкового боргу платника податків, уповноважений здійснити продаж вимоги суми заборгованості інших осіб перед платником податків або здійснити стягнення цієї заборгованості.

Стягнення сум заборгованості інших осіб перед платником податків можливе лише у відповідності до встановленого способу захисту порушеного права, щодо виконання господарських договорів, яким був наділений платник податків в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу права вимоги до податкового органу.

Способом захисту порушеного права, щодо виконання господарських договорів, яким був наділений платник податків є предявлення позову в порядку господарського судочинства про стягнення заборгованості по такому договору, а не предявлення вимог про стягнення коштів з сторони боржника за господарським договором в рахунок погашення податкового боргу платника податків кредитора.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають до задоволення. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Дочірньої фірми «Металюкс»фірми «Сое-йенсен енд ко»про стягнення 23 075, 19 гривень в рахунок погашення податкового боргу приватного підприємства «Ікарус»відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 22.03.2010 року.