Справа № 825/1307/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року Чернігів Справа № 825/1307/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Прокіної А.С.,

за участі представника позивача Барінцева В.С.,

за участі представника відповідача Ткача О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ" до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, треті особи - Краснянська сільська рада Чернігівського району, Державна інспекція сільського господарства в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування акту і розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати акт щодо визначення розмірів збитків, нанесених Краснянській сільській раді Чернігівського району від 03.03.2015 та про визнання протиправним та скасування розрахунку розмірів збитків нанесених Краснянській сільській раді Чернігівського району.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що а ні Земельний кодекс України, а ні Порядок визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам, затверджений Поставою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 не передбачають можливості відшкодування позивачем збитків за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів на землю. Крім того, користування позивачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів на неї у розумінні Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним заняттям земельної ділянки. Питання відшкодування збитків завданих самовільним зайняттям земельної ділянки врегульовано іншими нормативними актами, ніж Порядок № 284, який був використаний РДА. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963 було затверджено Методику визначення розміру шкоди, затвердженої внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального Дозволу (далі - Методика), а наказом Державного агентства земельних ресурсів України Державної Інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12 вересня 2007 року № 110 затверджені Методичні рекомендації щодо застосування вищеназваної Методики (далі - Методичні рекомендації). Методика і Методичні рекомендації, на відміну від Порядку № 284, передбачають, що збитки, завдані самовільним зайняттям земельної ділянки, розраховуються за імперативно встановленими формулами, і не визначаються комісіями при РДА, як це зроблено в даному спорі, крім того, такі збитки повинна була розраховувати Інспекція, а не РДА. Виходячи з наведеного комісія РДА не мала жодних законних підстав для складання оскаржуваного Акту та відповідного розрахунку до нього. Крім того, виходячи з оскаржуваного Акту та розрахунку РДА, незрозумілим яким чином відповідна комісія при РДА визначила які саме земельні ділянки (не витребувані частки паї) були використані позивачем без правовстановлюючих документів в період з 2010 по 2013 рік.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити та зазначив, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» при райдержадміністрації створено відповідну комісію. Так як стало питання, що позивачу розпорядженням голови райдержадміністрації від 20 липня 2011 року № 395 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок та надання земельних ділянок в оренду» було затверджено технічну документацію із землеустрою по наданню в оренду земельних ділянок за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв), але договори оренди позивачем укладенні та зареєстровані лише в 2015 році, райдержадміністрація 3 березня 2015 року провела засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Під час засідання комісії було з'ясовано, що позивач не уклавши договори оренди землі використовував дані земельні ділянки, та за результатом засідання комісії складено акт щодо визначення розмірів збитків нанесених Краснянській сільській раді Чернігівського району, яким встановлено розмір збитків, у вигляді упущеної вигоди (несплата орендної плати за використання невитребуваних земельних ділянок (паїв). При визначенні розмірів збитків комісія виходила з розміру орендної плати.

У судовому засіданні 13.10.2015 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третіх осіб - Краснянську сільську раду Чернігівського району, Державну інспекцію сільського господарства в Чернігівській області.

Представник третьої особи - Краснянської сільської ради Чернігівського району в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи - Державна інспекція сільського господарства в Чернігівській області в судове засідання не з'явився. Надав до суду пояснення в яких просив розгляд справи провести без його участі та відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову. В своїх пояснення також зазначив, що порушення земельного законодавства керівництвом ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» полягало в не укладенні договорів оренди на земельні ділянки, які були надані позивачу та фактично ними використовувались, тобто «використання земель без правовстановлюючих документів». Тому акт та розрахунок, складені Чернігівською райдержадміністрацією згідно ст.156 ЗК України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 є правомірними.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що Чернігівською районною державною адміністрацією 03.03.2015 винесено акт щодо визначення розмірів збитків нанесених Краснянській сільській раді Чернігівського району та розрахунок розмірів збитків нанесених Краснянській сільській раді Чернігівської області (а.с.81-84).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, іншими законодавчими актами України.

У статті 188 Земельного кодексу України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону.

Згідно із Земельним кодексом України (стаття 15-2) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах та вирішенням інших питань, визначених законами України та покладених на нього актами Президента України.

Дана правова норма визначена також у ст.6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (надалі - Закон України №963-IV) та пункті 4 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 23.12.2011 №770 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2013 за №34/20347 (далі - Положення).

Статтею 10 Закону України №963-IV, зокрема, передбачено, що Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963 (далі - Методика), спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціально: дозволу (далі - розмір шкоди).

Пунктом 7 Методики передбачено, що розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 року № 1619.

Згідно зі статтями 6, 9, 10 Закону України №963-IV, відповідно до статей 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положення від 16 липня 2012 року керівником Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (надалі-інспекції) Кекухом В.Ф. видано наказ про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ТОВ «Агрофірма» Іванівка АГ» при використанні не витребуваних земельних часток (паїв), які розташовані на території Краснянської сільської ради Чернігівського району.

У результаті перевірки встановлено, що розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації № 395 від 20 липня 2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок та про надання земельних ділянок в оренду» ТОВ «Агрофірма» Іванівка АГ» затверджено «Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди ТОВ «Агрофірма» Іванівка АГ» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок не витребуваних земельних ділянок (паїв) на території Краснянської сільської ради Чернігівського району та надано в оренду земельні ділянки загальною площею 851,31 га ріллі за рахунок не витребуваних земельних ділянок (паїв) колишнього КСП ім. Будьонного строком на 10 років.

На момент перевірки було встановлено, що ТОВ «Агрофірма» Іванівка АГ» використовувала земельні ділянки (паї) загальною площею 119,37 га без заключения договорів оренди, що є порушенням вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

За результатами перевірки 27.07.2012 було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та видано припис за № 001014, яким ТОВ «Агрофірма» Іванівка АГ» було зобов'язано усунути виявлене порушення земельного законодавства (а.с.127-129).

В ході повторної перевірки було встановленого, що вимоги вказаного припису виконані не були, про що було складено відповідний акт перевірки від 10.10.2012 (а.с.130-131), директор ТОВ «Агрофірма» Іванівка АГ» Кушко І.І. постановою від 10.10.2012 за № 76 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-5 КУпАП (а.с.135-136).

05.03.2013 проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства позивачем щодо виконання повторного припису. В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» звільнило вищезазначені земельні частки (паї), про що складено відповідний акт (а.с.140-141).

Згідно статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

В письмових поясненнях представник Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області зазначив, що в діях позивача не вбачалось самовільного зайняття земельних ділянок, оскільки було розпорядження Чернігівської РДА № 395 від 20.07.2011, яким, зокрема, земельні ділянки були надані йому в оренду. Тому в ході перевірки, керівника ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» не притягали до відповідальності за ст. 53-1 КУпАП «самовільне зайняття земельної ділянки» та не проводили розрахунку розміру шкоди відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, оскільки відсутній склад даного правопорушення, а саме, об'єктивна сторона.

Таким чином, порушення земельного законодавства керівництвом ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» полягало в не укладенні договорів оренди на земельні ділянки, які були надані позивачу та фактично ними використовувались, тобто «використання земель без правовстановлюючих документів». Тому інспектором було видано припис про усунення вказаних порушень земельного законодавства, та притягнуто посадову особу до адміністративної відповідальності за невиконання даного припису за ст. 188-5 КУпАП.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" невитребувані земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації повинні бути передані в оренду для використання за цільовим призначенням.

Отже, згідно пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України розпоряджатися землями за межами населеного пункту мають право райони державні адміністрації, тому позивач повинен був укласти договори оренди на земельні ділянки.

Разом з тим, відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб не земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Згідно п. «д» ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 157 Земельного кодексу України).

Суд вважає, що при відшкодуванні шкоди, завданої самовільним зайняттям та використанням земельних ділянок необхідно чітко диференціювати поняття «самовільне зайняття земельної ділянки», «самовільне використання землі» та «використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів».

Тому, слід розрізняти і відповідальність, встановлену ст. 211 Земельного кодексу України за правопорушення, передбачені Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 9630), і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам згідно ст.156 Земельного кодексу України, які розраховуються відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.

Згідно до п.2 вказаного Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відповідно до п.3 цього Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок, зокрема, її тимчасового зайняття.

Згідно до п. 4 Порядку розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

При визначенні розмірів збитків комісія виходила з розміру орендної плати, яка повинна була сплачуватися за користування земельними ділянками та розмір цих збитків визначено з дотриманням процедури встановленої у вказаному Порядку.

Отже, Чернігівська районна державна адміністрація при визначенні розміру збитків керувалась Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.

Зазначені обставини вказують, що акт та розрахунок, складені Чернігівською райдержадміністрацією згідно ст.156 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 є правомірними.

Щодо посилання позивача про те, що у 2013 році земельні ділянки не використовувались ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" суд зазначає наступне.

Розпорядником даних не витребуваних земельних ділянок (паїв) є Чернігівська райдержадміністрація, яка в 2013 року втратила можливість одержання доходу за час тимчасового невикористання земельної ділянки. У зв'язку з тим, що земельні ділянки були передані ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" згідно розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації № 395 від 20 липня 2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок та про надання земельних ділянок в оренду» ТОВ «Агрофірма» Іванівка АГ», хоча договори оренди земельних ділянок були укладені в 2015 році.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не використання позивачем у 2013 році наданих земельних ділянок не є достатнім обґрунтуванням законності завданим збиткам та втраченій можливості Чернігівської райдержадміністрації одержати дохід за використання даних земельних ділянок.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку розмірів збитків нанесених Краснянській сільській раді Чернігівського району від 03.03.2015, суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування акту щодо визначення розмірів збитків нанесених Краснянській сільській раді Чернігівського району від 03.03.2015. Оскільки оскаржуваний розрахунок складено на підставі акту, що винесений в Порядку та в межах повноважень відповідача, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ" - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук