Справа № К/9991/10306/12-С
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/10306/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ (далі - МВС) України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України в м. Києві, в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати протиправним та скасувати наказ МВС України «Про заходи реагування за фактом неналежного розгляду звернення ОСОБА_5.» № 1865 від 29 грудня 2010 року; визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в м. Києві щодо особового складу № 23 о/с від 18 січня 2011 року; зобов'язати ГУ МВС України в м. Києві поновити ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9, що підпорядкований Управлінню Державної автомобільної інспекції (далі - УДАІ) ГУ МВС України в м. Києві.

В обґрунтування позову зазначив, що його звільнення з органів внутрішніх справ є незаконним, оскільки службове розслідування проведено необ'єктивно, неповно, з порушенням встановленого порядку, а захід дисциплінарного впливу застосовано з порушенням установленого законодавством строку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано наказ МВС України № 1865 від 29 грудня 2010 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_4, начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та наказ ГУ МВС України в м. Києві № 23 о/с від 18 січня 2011 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) згідно пункту 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_4, начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, з 21 січня 2011 року. Зобов'язано ГУ МВС України в м. Києві поновити ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі МВС України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій,

ОСОБА_4 проходив службу на посаді начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

28 жовтня 2010 року до МВС України надійшло звернення громадянина ОСОБА_5 стосовно неправомірних дій посадових осіб ГУ МВС України в місті Києві, що призвели до незаконного позбавлення його права власності на автомобіль.

Розпорядженням першого заступника Міністра внутрішніх справ України від 23 грудня 2010 року № 1191 «Про створення комісії для здійснення перевірки повноти та якості розгляду звернення ОСОБА_5 від 27 листопада 2010 року» призначено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 27 грудня 2010 року, затверджений Міністром внутрішніх справ України.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що 18 березня 2010 року старший інспектор відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві Голубець Б.Б., проводячи операцію за заявою громадянина ОСОБА_7 про видачу дубліката свідоцтва про реєстрацію, безвідповідально поставився до виконання функціональних обов'язків за посадою, неуважно вивчив надані документи та підстави для здійснення вказаної операції; не звернув увагу на явні ознаки недійсності довіреності серії НОМЕР_2, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Л.С., згідно з якою ОСОБА_5 уповноважує ОСОБА_7 укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом «Тойота Авенсіс», номерний знак НОМЕР_1; у вказаній довіреності нотаріусом посвідчено підпис, особу та дієздатність довірителя ОСОБА_9, а не ОСОБА_5, від імені якого оформлювалася довіреність.

Матеріали заяви щодо проведення зазначеної операції, розглядалися особисто начальником відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9 УДАІ ГУМВС в м. Києві ОСОБА_4, за результатами чого ним на бланку заяви накладена резолюція та поставлено особистий підпис.

Крім того, у вказаному висновку зазначено про порушення позивачем положень пункту 42 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, що мало місце в зв'язку з перереєстрацією державного номерного знаку НОМЕР_1 на автомобіль Хюндай Матрикс, власником якого є його дружина ОСОБА_10

Наказом МВС України № 1865 від 29 грудня 2010 року «Про заходи реагування за фактами неналежного розгляду звернення ОСОБА_5.» за допущені порушення статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460, неналежний контроль за діями підлеглих, недотримання вимог нормативно-правових актів, у тому числі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, що призвело до безпідставної видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію з подальшим зняттям з обліку автомобіля «Тойота Авенсіс», номерний знак НОМЕР_1, а також порушення положень пункту 42 вказаного Порядку в частині перезакріплення номерного знака вказаного автомобіля, майора міліції ОСОБА_4, начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9 УДАІ ГУМВС України в м. Києві, звільнено з органів внутрішніх справ.

18 січня 2011 року начальником ГУ МВС України в м. Києві видано наказ № 23 о/с «Щодо особового складу», відповідно до якого майора міліції ОСОБА_4, начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи № 9, підпорядкованого УДАІ, з 21 січня 2011 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) згідно пункту 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення було порушено встановлений законодавством строк накладення дисциплінарного стягнення. Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що визначаючи вид дисциплінарного впливу, відповідач не врахував тяжкості вчиненого проступку, обставин його вчинення, попередньої поведінки позивача, а тому необґрунтовано застосував крайній захід у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Згідно пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 16 Дисциплінарного статуту, яка регулює питання строків накладання дисциплінарних стягнень, дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, службове розслідування призначене розпорядженням першого заступника Міністра внутрішніх справ України від 23 грудня 2010 року № 1191, а дисциплінарне стягнення згідно наказу МВС України № 1865 від 29 грудня 2010 року «Про заходи реагування за фактами неналежного розгляду звернення ОСОБА_5.» у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ накладено за дії, які мали місце 18 березня 2010 року та 20 квітня 2010 року, тобто з дня вчинення проступку до дня призначення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення минуло більше півроку.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення відбулося поза межами встановленого законодавством строку.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій прийшли до вірного висновку про визнання дій щодо звільнення позивача неправомірними та поновлення його на посаді.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало