Справа № 484/1218/13-а
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2013-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/1218/13-ц
Провадження № 2-а/484/83/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2013 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу з ОСП № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 17.03.2013 року о 10.41 годині він керував автомобілем Опель д.н.з. НОМЕР_1 в смт. Олександрівка Кіровоградської області, де його зупинив відповідач, звинуватив у перевищенні швидкості руху, склав протокол про адміністративне правопорушення і виніс постанову, якою притягнув його до адміністративної відповідальності і наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за ст. 122 ч.1 КУпАП. З такими діями відповідача не згоден і вважає оскаржувану постанову неправомірною, оскільки рухався з дозволеною швидкістю руху, не більше 60 км/год. Крім того, при розгляді справи інспектор не розяснив його права, не надав йому адвоката, не взяв до уваги його пояснення щодо дотримання швидкісного режиму та не запросив свідків. За таких об обставин вважає, що факт правопорушення належним чином не встановлений, не доведений, а винесена відповідачем постанова протиправна і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позов, просив його задовольнити, мотивуючи тим, що швидкість руху він не перевищував.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що прилад Візир, яким вимірювалась швидкість руху автомобіля позивача, сертифікований, перебуває на балансі взводу по ОСП № 2, де він працює інспектором ДПС, його використання дозволено нормативними актами; адвоката він не повинен запрошувати на вимогу водія, а водій в разі чого може сам запросити собі захисника; права позивачу були розяснені, про що є відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення. Також відповідач надав фотознімки автомобіля позивача під час фіксування його швидкості і просив врахувати їх як докази при розгляді справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2013 року о 10.41 годині ОСОБА_1 керував автомобілем Опель д.н.з. НОМЕР_1 в смт. Олександрівка Кіровоградської області, на 129 км автодороги Р-06 Ульянівка - Миколаїв. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 019487, ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 87 км/год, хоча згідно п.12.4 ОСОБА_3 дорожнього руху України максимальна дозволена швидкість руху транспортного засобу в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45, не повинна перевищувати 60 км/год. Як зазначено у тому ж протоколі про адміністративне правопорушення, швидкість руху вимірювалась пристроєм „Визир № 0812363, який має функції відео- та фото фіксації, що відповідає вимогам Наказу МВС України № 33 від 01.03. 2010 року, зареєстрованого в Мінюсті 30.03.2010 року за № 262/17557. Зазначений пристрій сертифікований належним чином, що підтверджується Свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 22-2/1274143, чинним до 19.09.2013 року, згідно якого сертифікований вимірювач швидкості ВИЗИР № 0812363, належний УДАІ ГУ МВС України в Миколаївській області той самий, що використовувався відповідачем.

Крім того, викладені у зазначеному вище протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються фотознімками, здійсненими за допомогою зазначеного приладу ВИЗИР. На таких фотокартках чітко видно, що 17.03.2013 року о 10.41 годині автомобіль позивача рухався зі швидкість 87 км/год. При цьому будь-які інші транспортні засоби на дорозі відсутні. Таких фотокарток чотири, на них відображено посекундно рух автомобіля позивача при наближенні до інспектора, чітко видно його марку та номерний знак; міститься інформація про сам вимірювальний пристрій. Тож будь-які сумніви належності вказаної швидкості автомобілю позивача відсутні. Крім того, технічні можливості даного вимірювального пристрою враховують швидкість патрульного автомобіля, в якому такий пристрій знаходиться.

Крім того, з копії протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивачу розяснювались його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис. Тож суд вважає необґрунтованим твердження ОСОБА_1 про те, що інспектор порушив його право на захист. Як вбачається з протоколу, в ньому наявні письмові пояснення ОСОБА_1 щодо його незгоди з діями інспектора, тож інспектором при розгляді справи про адмінправопорушення такі пояснення були враховані. Також слід відзначити, що інспектор не є тією особою, яка має запрошувати захисника. Такою особою є ОСОБА_1 З наданих сторонами документів не вбачається порушення права на захист з боку інспектора, адже він своєчасно видав водію копії протоколу та постанови, тобто забезпечив право ОСОБА_4 на оскарження винесеної ним постанови.

Таким чином, позивач дійсно порушив ОСОБА_3 дорожнього руху України, а саме п.12.4, перевищив швидкість руху на 27 км/год. Відповідальність за таке порушення встановлена ч.1 ст. 122 КУпАП. Як видно з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідач правильно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ОСОБА_3 дорожнього руху, крім того, наклав на нього мінімальне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений у даному випадку відповідачем, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно, обставини, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Суд вважає доведеним факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Також слід відзначити, що посилання позивача на відсутність свідків в даному випадку недоречне, адже існує спеціальний технічний пристрій, який фіксує швидкість транспортного засобу. Свідки фіксувати швидкість не можуть технічно, тож пояснення свідків не можуть бути допустимими доказами в наданій справі.

Керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 70, 71, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу по ОСП № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 405923 від 17.03.2013 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. відмовити повністю.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає чинності негайно після проголошення.

СУДДЯ: