Справа № 2-а-4265/11
Суддя: Демидовська А. І.
Дата ухвалення: 2011-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4265/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Демидовської А.І.,

при секретарі Ковтун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити виплати за належне для отримання позивачем жиле приміщення, -

ВСТАНОВИВ :

В липні 2011 року позивач звернувся із зазначеним позовом до Соломянського районного суду м. Києва.

В своєму позові позивач просить суд ухвалити рішення, яким: визнати протиправними дії Міністерства оборони України, виражені у відмові виплати позивачу грошової компенсації за належне останньому для отримання жиле приміщення, зобовязати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за належне для отримання останньому жиле приміщення, у розмірі 380 111 гривень 00 коп.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що проходив військову службу у Збройних силах України. Звільнений наказом Міністра оборони України № 1062 від 06 листопада 2009 року. Календарна вислуга років на військової службі складає 21 рік 03 місяця. З 09 березня 2005 року, перебуває на квартирному обліку у ЖК Київського гарнізону Міністерства оборони України. Сімя позивача складається із трьох чоловік (дружини та малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_1). За час проходження військової служби позивач та члени його родини житлом для постійного проживання не забезпечувалися, право на безоплатну приватизацію житла ними використане не було.

Зазначає, що на підставі ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей(в редакції закону № 1510-VI від 11.06.2009 р.) має право на отримання грошової компенсації замість належного йому для отримання житлового приміщення, проте відповідач неправомірно відмовив йому у виплаті такої компенсації.

В судове засідання позивач не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду письмове заперечення, в якому проти позову заперечував, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити. Пояснив суду, що на час розгляду справи Кабінетом міністрів України не визначено порядок та розміри надання відповідної грошової компенсації, тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що позивач проходив військову службу у Збройних силах України. Звільнений наказом Міністра оборони України № 1062 від 06 листопада 2009 року. Календарна вислуга років на військової службі складає більше 21 року. З 09 березня 2005 року перебуває на квартирному обліку у ЖК Київського гарнізону Міністерства оборони України. За час проходження військової служби позивач та члени його родини житлом для постійного проживання не забезпечувалися, право на безоплатну приватизацію житла не було використано.

12 травня 2011 року, позивач звернувся до Міністерства оборони України із письмовою заявою про надання грошової компенсації замість належного для отримання жилого приміщення.

ОСОБА_2 квартирно-експлуатаційого управління Збройних сил України за вих. № 303/4/15/934 від 24 травня 2011 року у виплаті грошової компенсації замість належного для отримання жилого приміщення позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей№ 2011-XII від 20.12.1991 р. військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Судом встановлено і не оспорюється відповідачем, що позивач не використовував право на безоплатну приватизацію житла і має право на отримання жилого приміщення для постійного проживання або за своїм бажанням грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, на підставі ст. Закону України № 2011-XII.

Сімя позивача складається з трьох осіб.

Відповідно до ст. 12 ч. 4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейвійськовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до ст. 48-1 Житлового кодексу Української РСР порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом зясовано, що чинними нормативно-правовими актами України не встановлено порядок здійснення та розрахунку розміру грошових виплат, передбачених ст. 12 Закону № 2011-XII.

Відповідно до ст. 9 ч.ч. 1, 7 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, відмова відповідача, порушує встановлене Законом та гарантоване державою право позивача на отримання за своїм вибором грошової компенсації замість належного йому (та члена його сімї) для отримання.

Зважаючи на ту обставини, що судом встановлено право позивача на отримання грошової компенсації, передбаченої ст. 12 Закону № 2011-XII, і відповідачем не оспорюється розрахунок відповідної грошової компенсації, наведений позивачам в позовній заяві, суд вважає за можливе визначити розмір компенсації, належної до виплати позивачеві, застосувавши встановлені державою мінімальні значення житлової та загальної площі на одну особу, та прогнозної вартості спорудження 1 кв.м. у житловому будинку в м. Києві у 2011 році.

Відповідно до ст. 47 ЖК Української РСР, норма жилої площі в встановлюється в розмірі 13,65 кв. м. на одну особу.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Судом встановлено, що сімя позивача складається з трьох осіб.

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 13.10.2010р. № 401 Про прогнозні середньорічні показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України на 2011 рік вартість 1 кв.м. загальної площі квартир у будинку в м. Києві, складає 5207 гривень 00 коп.

Таким чином, грошова компенсація належна до виплати позивачеві замість надання постійного житла повинна становити 380 111 гривень 00 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 21, 22, Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167, 183-2, 256 КАС України, ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейсуд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії Міністерства оборони України виражені у відмові ОСОБА_1 виплатити грошову компенсацію за належне останньому для отримання жиле приміщення протиправними.

Зобовязати Міністерство оборони України виплатити на користь ОСОБА_1 на картковий рахунок № 003 у ВАТ ОщадбанкСоломянського відділення № 5445 Державний ощадний банк України в м. Києві, грошову компенсацію за належне останньому жиле приміщення, у розмірі 380 111 гривень 00 коп.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1700 гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя