Справа № 808/385/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 рокусправа № 808/385/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 808/385/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІОН" до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛІОН" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 22.07.2014 №112050000/2014/000281/1; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 22.07.2014 №112050000/2014/00475.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІОН" задоволено.

Відповідач із рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання представники сторін не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встаовлено, що позивачем з Ен Джіанг Фішеріз Імпорт та Експорт (Агіфіш Ко), Вєтнам (Постачальник) було укладено контракт від 10.04.2014 №113S/2014A на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах, визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). За цим контрактом позивачем на митну територію України був ввезений товар морожені стейки пангасіуса (далі товар). Згідно інвойсів постачальника від 28.05.2014 №05-06/2014-KLION, товар постачався за ціною 1,63 доларів США за кг., на умовах CIF Одеса, Україна.

16.07.2014 позивачем було подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2014/016516, в якій заявлена митна вартість товарів у розмірі 477 067,34 гривень (тобто 19,08 грн. або 1,63 доларів США за 1 кг).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи: контракт від 10.04.2014 №113S/2014A; інвойс від 28.05.2014 №05-06/2014-KLION; калькуляцію постачальника від 28.05.2014; прайс-лист від 08.04.2014; міжнародну товарно-транспортну накладну №3563; коносамент №APLU 074850425; сертифікат страхування; платіжне доручення від 17.04.2014 №275, від 28.05.214 №383, від 01.07.2014 №462; експертний висновок від 14.07.2014 №ОИ-329 Запорізької торгово-промислової палати; дублікат ветеринарного свідоцтва від 14.07.2014 Серії ГРД-00 №138400; сертифікат відповідності від 07.07.2014 №UA1.162.X005008-14; ветеринарний (санітарний) сертифікат №YD02920/14/CH/CT від 31.05.2014; сертифікат походження від 10.06.2014 №46244723; екологічну документацію від 07.07.2014 №42998; сертифікат якості від 29.05.2014 №3-2014; експорту декларацію від 28.05.2014 №2647.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, митниця дійшла висновку, що документи, надані для оформлення товару, містять розбіжності:

1) платіжні доручення в іноземній валюті від 17.04.2014 №275, від 28.05.2014 №383 подано у такому вигляді, що не дає змоги повністю прочитати дані документу;

2) в інвойсі від 28.05.2014 №05-06/2014-KLION відсутні дата проформи інвойсу №Annex 01;

3) в інвойсі від 28.05.2014 №05-06/2014-KLION зазначено умови поставки CIF Одеса, натомість в митній декларації країни відправлення від 28.05.2014 №2647 пункт поставки не зазначено, а зазначено лише CIF;

4) наявні розбіжності в висновку від 14.07.2014 №ОИ-329 (код товару НОМЕР_1) та в митній декларації країни відправлення від 28.05.2014 №2647 (код товару 03046200);

5) наявні розбіжності в зазначенні інвойсу в платіжному дорученні в іноземній валюті від 01.07.2014 №462 (05-06/2014-KLION) та митній декларації країни відправлення від 28.05.2014 №2647 (05-06/2014-KLION), що в сукупності не дає змоги однозначно ідентифікувати поставку.

У відповідності до ст. 53 МК України, 16.07.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару.

22.07.2014 декларантом додатково надано каталог постачальника; платіжні доручення від 17.04.2014 №275, від 28.05.2014 №383, від 01.07.2014 №462; лист постачальника від 21.07.2014 з поясненнями; експортну декларацію від 28.05.2014 №2647 з перекладом.

Відповідачем 22.07.2014 надано консультацію про те, що наданих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару. Відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за другорядним методом з розрахунку 1,91 доларів США за 1 кг. товару, за результатами чого було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 22.07.2014 №112050000/2014/000281/1.

На прийнятого рішення відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 22.07.2014 №112050000/2014/00475.

23.07.2014 на підставі рішення митниці декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2014/016968, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 18 298,61 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

Вважаючи прийняті митницею рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобовязаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

З матеріалів справи вбачається, що при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість, виходячи саме з ціни контракту, що підлягала сплаті згідно його умов, інвойсів та інших документів постачальника.

Декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, митницею встановлено, що документи, надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності, у звязку з чим вимагалося надання додаткови документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлено відповідачу додатково витребувані документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару. Тобто, позивачем виконано вимоги відповідача стосовно надання додаткових документів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з наявних під час митного оформлення документів, можливо було визначити митну вартість товару за ціною контракту (метод 1).

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не було дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства, у звязку з чим прийняті рішення, оскаржені позивачем, пілягали скасуванню.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 808/385/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак