Справа № 809/346/14
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. Справа № 876/4177/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Костіва М.В.

суддів: Бруновської Н.В., Каралюса В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 р. у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат»про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,-

встановив:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» про надання дозволу на погашення податкового боргу в сумі 376486,59 грн. за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має значну і тривалу заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами з динамікою росту, що контролюється позивачем, в звязку з чим просить надати дозвіл на погашення частини податкового боргу в сумі 376 486,59 гривень за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 р. у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не надано суду всіх належних доказів щодо вжиття ним заходів, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), шляхом звернення до органів державної виконавчої служби, також не підтверджено наявність постанов про повернення виконавчих документів без виконання у зв'язку із відсутністю у відповідача належних готівкових коштів, чи коштів, що перебувають у банках або інших фінансових установах.

Не погодившись із винесеною постановою, її оскаржив позивач Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, який, покликаючись на те, що суд не дослідив повно, всебічно і обєктивно обставини справи, внаслідок чого прийняв постанову з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального законодавства, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.06.2012 року у справі №2а-1274/12/0970 з відповідача в доход бюджету стягнуто податковий борг в загальній сумі 1 729 087,06 гривень, а ухвалою того ж суду від 27.07.2012 року дану суму боргу розстрочено до виконання на п'ять років.

За даними довідки про борг відповідача за платежами до бюджетів станом на 13.02.2014 року і 25.02.2014 року загальний податковий борг державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» становить 1 593 346,16 гривень і 1 635 324,15 гривень відповідно.

Позивачем 31.10.2011 року і 18.10.2013 року складено акти опису майна за №№100, 1, 2 на суми 237 173,36 гривень, 140 982,92 гривень і 2 244 334,41 гривень. За вказаними актами 03.11.2011 року і 24.10.2013 року зареєстровано податкову заставу у Державному реєстрі обтяжень рухомого та нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статутом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» в редакції, затвердженій наказом Міністерства оборони України №798 від 23.11.2013 року, зокрема, пунктом 1.1 визначено, що Державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» засноване на державній власності, діє як державне унітарне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства оборони України, яке є уповноваженим органом управління.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.6 Статуту майно державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Відчуження майнових об'єктів підприємства, що належить до основних фондів, здійснюється виключно на конкурсних засадах за погодження з Уповноваженим органом управління в порядку, встановленому законодавством. Відчуження нерухомого майна допускається за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України.

Положеннями статті 136 Господарського кодексу України закріплено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 73 зазначеного Кодексу передбачено, що державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності і належить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції.

За змістом вимог абзацу 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» об'єктами управління державної власності, серед іншого, є майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства).

Приписами абзаців 4 і 5 частини 1 статті 4 коментованого Закону визначено, що суб'єктами управління об'єктами державної власності, серед іншого, є міністерства та інші органи виконавчої влади (далі - уповноважені органи управління) та Фонд державного майна України. Відповідно до положень пункту 16 частини 1 статті 5-1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності, відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, погоджує відчуження, передачу в оренду (користування), заставу (іпотеку), списання майна державних підприємств, що належать до сфери його управління, передачу в оренду, заставу цілісних майнових комплексів державних підприємств, що належать до сфери його управління.

Відповідно до статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з підпунктом 87.3.2. пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в актах опису майна за №№100, 1 і 2 на суми 237 173,36 гривень, 140 982,92 гривень і 2 244 334,41 гривень включено нерухоме майно (в тому числі як складової частини цілісного майнового комплексу підприємства), яке згідно з пунктами 1.1, 4.2, 4.6 Статуту підприємства відповідача є державною власністю і закріплене за відповідачем на праві господарського відання. Тобто, відповідач не є власником частини майна, включеного до податкової застави. Державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» у відношенні до нерухомого майна наділене речовими правами на володіння, користування і розпорядження таким майном, закріпленим за ним державою, з обсягами повноважень, визначених Статутом.

Враховуючи викладене, із врахуванням вимог 87.3 статті 87 Податкового кодексу України, статей 73, 136 Господарського кодексу України, пунктів 1.1, 4.2, 4.6 Статуту підприємства відповідача, об'єкти нерухомого майна, що перебувають на праві господарського відання у державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», та належать державі в особі Міністерства оборони України, не можуть використовуватися як джерела погашення податкового боргу відповідача, без погодження зазначеного міністерства і Фонду державного майна України.

Відповідно до п.95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Положення пункту 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України передбачають, що орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби.

Проаналізувавши зміст наведеної правової норми, яка регулює порядок надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, колегія суддів дійшла висновку, що вказані дії можуть бути проведені лише за умови дотримання податковим органом послідовності виконання вимог п.п.95.1, п.95.2, п.95.3 статті 95 Податкового кодексу України, а саме: право на звернення до суду про надання дозволу на погашення всієї суми заборгованості може бути реалізовано податковим органом за наявності прийняття заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, та лише у разі їх недостатності , погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які його обслуговують, здійснюється за рішенням суду, яке направляється для виконання органам держаної податкової служби.

Також апелянтом не підтверджено належними доказами відсутність у власності відповідача належних грошових коштів, що є безумовною підставою для можливості реалізації передбаченого законом права на продаж майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Як доказ відсутності достатніх коштів у відповідача для погашення податкового боргу, позивач надав суду повернуті без виконання у зв'язку із відсутністю коштів на рахунках платника інкасові доручення №№81, 82, 86, 86, 87, 90, 88, 89, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 108, 106, 107 від 10 липня 2012 року по семи розрахункових рахунках в АТ «УкрСиббанк» - 9500, АТ «Єврогазбанк» - 51, 51, ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві - 9801, 9801, Івано-Франківської ОДАТ «ОСОБА_1 Аваль» - 2602740, що не може вважатись належним вжиттям всіх заходів щодо встановлення відсутності достатніх коштів для погашення заборгованості відповідача, з наступних мотивів.

Зокрема, судом отримано від Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області довідку №2357/10/11-150/1029 від 13.02.2014 року про перелік усіх банківських рахунків, відкритих відповідачем. Зі змісту такої довідки слідує, що Державним підприємством «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» окрім вищевказаних семи банківських рахунків, по яких повернуто інкасові доручення, має в наявності ще 14 розрахункових рахунків, а саме: в АТ «Єврогазбанк» - 605, ГУ ДКСУ у Львівській області - 5115, ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області - 3160, ПАТ «Промінвестбанк» - 5994, 5993, філії ПАТ «ПІБ» в м. Шепетівка Хмельницької області - 0136, ПАТ «Банк «"Київська Русь»" м. Київ - 001, філії ПАТ «ПІБ» в м. Івано-Франківську - 0329, 0329, філії АТ «Укрсімбанк» в м. Івано-Франківську - 864, ПУ АТ «Фідобанк» - 9590, 9590. 9590, 9590

Крім того, відповідно до приписів частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження".

Позивач просить надати дозвіл на погашення частини податкового боргу в сумі 376 486,59 гривень, за постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.06.2012 року у справі №3а-1274/12/0970 про стягнення податкового боргу в загальній сумі 1 729 087,06 гривень. В той час, згідно з абзацом 2 пункту 95.3 статті 95 Кодексу адміністративного судочинства України орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, а не її частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області не надано всіх належних доказів щодо вжиття нею заходів, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), шляхом звернення до органів державної виконавчої служби, також не підтверджено наявність постанов про повернення виконавчих документів без виконання у зв'язку із відсутністю у відповідача належних готівкових коштів, чи коштів, що перебувають у банках або інших фінансових установах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, у звязку з чим немає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 р. у справі №809/346/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

ОСОБА_2