Справа № 804/6886/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р. справа № 804/6886/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

представник позивача не прибув

відповідач не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 700,87 грн., -

ВСТАНОВИВ :

02 червня 2015 року Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, відповідач), в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 700,87 грн. незаконно отриманих від Лівобережного районного центру зайнятості м.Дніпропетровська, на користь Лівобережного районного центру зайнятості м.Дніпропетровська.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач з 27.03.2014 року по 06.01.2015 року перебувала як безробітна на обліку в Лівобережному районному центі зайнятості м.Дніпропетровська, та була направлена на курси навчання за професією швачка та зарахована до навчальної групи. Проте 06.01.2015 року ОСОБА_1 була подана заява про відмову продовжувати навчання без поважних причин та відрахована з курсу навчання. Отже вартість навчання безробітної ОСОБА_1 за період перебування на обліку у центрі у розмірі 1405,87 грн. є незаконно отриманими коштами, витраченими на професійне навчання безробітної. Незаконно отримані кошти у повному обсязі добровільно відповідачем повернуті не були, залишок не повернутих коштів складає 700,87 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача у судове засідання 24.09.2015 року не прибув, на адресу суду 14.09.2015 року надав заяву про здійснення розгляду справи без присутності представника, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу відповідача судом було направлено повістки про виклик в судове засідання призначені на 14.07.2015 року, 06.08.2015 року, 20.08.2015 року, 15.09.2015 року та на 24.09.2015 року, проте, на адресу суду повернулися конверти з відміткою "Укрпошти" про причини повернення.

Відповідно до пункту 11 статті 35 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

На підставі частини 4 статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши чинне законодавство, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.03.2014 року звернулась до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська з письмовою заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України Про зайнятість населення від 05.07.2012 року № 5067-VІ (далі Закон № 5067) та з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (далі Закон № 1533).

Наказом Лівобережного РЦЗ м.Дніпропетровська від 27.03.2014 року з 27.03.2014 року ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

12.11.2014 року між Лівобережним РЦЗ м.Дніпропетровська (центр) та безробітною ОСОБА_1 укладено договір про професійне навчання безробітного № 00001, за умовами якого центр направляє безробітну ОСОБА_1 в вище професійне училище № 55 м.Дніпропетровська на професійне навчання за професією, спеціальністю, навчальною програмою 7436 швачка для проходження повного курсу професійної підготовки відповідно до робочого навчального плану та робочих навчальних програм зі строком навчання з 17 листопада 2014 року по 21 квітня 2015 року.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачено припинення реєстрації безробітного з дня припинення нею професійного навчання за направленням центру без поважних причин. Пунктом 3.1.1 Договору сказано, що у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітна відшкодовує центру, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання.

Якщо безробітна відмовляється добровільно повернути зазначені у пункті 3.1.1 Договору кошти, питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку (п.п. 3.1.2 Договору).

06.01.2015 року ОСОБА_1 подано до Лівобережного РЦЗ м.Дніпропетровська заяву про відрахування з числа слухачів курсу швачка у звязку з відмовою продовжувати навчання без поважних причин.

Фахівцем Лівобережного РЦЗ м.Дніпропетровська було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону № 1533. Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 наказом від 17.11.2014 року зарахована до складу навчальної групи №1 З-СНН, 06.01.2015 року ОСОБА_1 подано заяву про відрахування з числа слухачів курсу швачка у звязку з відмовою продовжувати навчання без поважних причин. Вартість навчання ОСОБА_1 склала 1405,87 грн., згідно кошторису витрат на професійне навчання безробітних, наданого Вищим професійним училищем № 55. За результатами розслідування складено акт №01-15/06 від 23.01.2015 року.

Наказом Лівобережного РЦЗ м.Дніпропетровська від 26.01.2015 року № 40 зобовязано вжити заходів по стягнення коштів у сумі 1405,87 грн., витрачених на оплату навчання за професією швачка ОСОБА_1 внаслідок відмови продовжувати навчання за направленням служби зайнятості без поважних причин.

Згідно розрахунку заборгованості, що підлягає поверненню від 14.09.2015 року, сума заборгованості за період з 17.11.2014 року по 05.01.2015 року становить 1405,87 грн., сума повернутих коштів: 705 грн., сума, яка підлягає поверненню: 700,87 грн.

Позивачем вжито заходи по поверненню коштів шляхом надіслання ОСОБА_1 претензії від 08.05.2015 року про відшкодування коштів. В добровільному порядку відповідачем кошти за оплату навчання за професією швачка, внаслідок відмови продовжувати навчання за направленням служби зайнятості без поважних причин, у поновму обсязі повернуті не були.

Відповідно до підпункту 7 частини 1 статті 1 Закону № 5067, зайнятість - це діяльність громадян, повязана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій формі.

Підпунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 5067 визначено, що безробітними визнаються безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно статті 4 Закону № 5067, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно статті 43 Закону № 5067, статусу безробітного може набути:

1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам";

3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 статті 1 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (далі Закон № 1533) встановлено, що загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Статтею 34 Закону № 1533 визначено, що фонд має право: стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно абзацу першого частини третьої статті 36 Закону України Пре загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 2.10 Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого спільним наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти і науки України № 318/655 від 31.05.2013 року, у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги законодавства щодо отримання допомоги по безробіттю у періоді з 27.03.2014 року по 06.01.2015 року, в результаті чого, на ОСОБА_1 покладено обовязок по відшкодуванню виплачених коштів за оплату навчання за професією швачка, внаслідок відмови продовжувати навчання за направленням служби зайнятості без поважних причин, у сумі 700,87 грн.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення суми коштів у розмірі 700,87 грн. з відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 700,87 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) суму коштів у розмірі 700,87 грн. (сімсот гривень 87 копійок) незаконно отриманих від Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська, на користь Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2