Справа № 814/1237/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/19312/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання - Вишняку О.М.

з участю представників:

позивача - Лопушанського О.І.

відповідача - Піддубняка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївської митниці Міндоходів на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон»

до відповідача Миколаївської митниці Міндоходів

про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2013р. до суду з позовом про визнання протиправними дій Миколаївської митниці Міндоходів (далі Митниця) звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» (далі Товариство). Свої вимоги позивач мотивував тим, що на протязі березня-вересня 2012р. Митниця здійснювала перевірку стану дотримання Товариством законодавства з митної справи. Строки проведення перевірки неодноразово продовжувались та зупинялись. Митницею під час перевірки безпідставно направлялись вимоги про надання документів, що стосуються діяльності Товариства починаючи з 1.07.2009р. В зв'язку з відсутністю відповідних документів Товариство не допустило до перевірки деяких осіб, які тим не менш, підписали акт перевірки від 12.10.2012р. Вважаючи дії відповідача щодо організації та проведення перевірки незаконними, позивач (з урахуванням зміни позовних вимог) просив задовольнити позов та визнати протиправними дії Митниці щодо : витребування під час перевірки справ з 1.07.2009р. по 20.09.2012р.; продовження проведення перевірки; витребування під час перевірки справ з 1.07.2009р. по 31.12.2011р.; підписання акту особами, що не були допущені до перевірки; проведення перевірки не за місцем знаходження перевірки.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 8.07.2013р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014р. постанову суду першої інстанції скасовано та задоволено позов.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанцій, Митниця звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржник зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову.

У своїх запереченнях позивач зазначив, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що наказом начальника Митниці від 6.03.2012р. призначено планову виїзну документальну перевірку Товариства, визначено склад комісії та строки проведення перевірки. В подальшому, відповідними наказами, змінювався як склад комісії, призначеної для проведення перевірки, так і строки її проведення.

Наказом від 26.04.2012р. було призупинено проведення перевірки до отримання необхідної інформації та відповідним наказом від 17.09.2012р. поновлено проведення перевірки.

За наслідками проведеної перевірки Митницею складено акт від 12.10.2012р., в якому, крім іншого, містяться висновки відповідача про невірне декларування Товариством вартості товару, що призвело до заниження його податкових зобов'язань на загальну суму 868906,25гр. Вказаний акт було підписано як особами, що безпосередньо здійснювали перевірку за місцем знаходження Товариства, так і особами, що приймали участь в узагальненні отриманої під час перевірки інформації без виїзду до місцезнаходження позивача.

Спірні правовідносини внормовано положеннями Митного Кодексу України 2002р., який діяв до 1.06.2012р., Порядком проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України (затв. Постановою КМУ від 23.12.2004р. N1730) та Порядком оформлення результатів проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України (затв. наказом Державної митної служби України від 30.03.2006р. N254).

З 1.06.2012р. набув чинності Митний Кодекс України 2012р. При цьому пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу обумовлено, що заходи з митного контролю та виконання митних формальностей, розпочаті та не завершені до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються в порядку та на умовах, які діяли станом на останній день місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано цей Кодекс.

Відмовивши в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що митним органом було проведено документальну перевірку Товариства у відповідності до вимог законодавства, а при її проведенні відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, з метою перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, не порушуючи при цьому законні права та інтереси позивача.

Натомість, судом апеляційної інстанції зроблено помилковий висновок про незаконність дій відповідача при організації та проведенні документальної перевірки. При цьому апеляційний суд, задовольнивши адміністративний позов, не зазначив, які саме законні інтереси та права позивача було порушено митним органом під час проведення перевірки.

Відповідно до приписів статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В своїй постанові від 10.04.2012р. (номер справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень 21-1115во10) Верховний Суд України зазначив :

«Відповідно до статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням».

В постанові Верховного Суду України від 26.03.2013р. у справі №21-438а12 також наголошено, що відповідно до частини першої статті 2, пунктів 6, 8 частини першої статті 3, частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб.

Отже, під час розгляду справи адміністративної юрисдикції, позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням та діями суб'єкта владних повноважень, а суди встановити, чи дійсно порушують дії суб'єкта владних повноважень права та інтереси позивача.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ані в позовній заяві, ані під час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, позивач не вказав, які законні права та інтереси Товариства було порушено діями митного органу, який здійснив документальну перевірку стану дотримання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 221,223,226,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Миколаївської митниці Міндоходів задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014 р. скасувати, залишивши в силі постановку Миколаївського окружного адміністративного суду від 8.07.2013р.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз