Справа № 2а/0470/7374/11
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2011 р. Справа № 2а/0470/7374/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача - представника відповідача - ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АМБ-Інвест" до Лівобережної міжрайонної державої податкової інспекції м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2011 року ТОВ «АМБ-Інвест» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська, в якій, з урахуванням уточнень, просить визнати противоправними дії відповідача щодо проведення перевірки 26.04.2011 року ТОВ «АМБ-Інвест» без витребування відповідної документації в результаті яких було складено Акт № 1478/23-3/34563256 від 26.04.2011 р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ АМБ-Інвест» з питань правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за лютий 2011 року; визнати противоправними дії Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекцію м.Дніпропетровська щодо відображення в Акті перевірки № 1478/23-3/34563256 від 26.04.2011 р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту за лютий 2011 року, висновків щодо визнання правочинів по взаємовідносинам ТОВ «АМБ-Інвест» з контрагентами за лютий місяць, нікчемними та такими, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених у лютому 2011 року; зобов'язати відповідача використовувати у своїй діяльності показники податкового обліку ТОВ «АМБ-Інвест» станом до коригування, Актом № 478/23-3/34563256 від 26.04.2011 р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» з питань правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за лютий 2011 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в актах перевірки відповідач вказує, що договори поставки між позивачем та контрагентами укладені без мети настання реальних наслідків, проте такі висновки є необґрунтованими. Позивач з висновками відповідача щодо нікчемності угод не погоджується та зазначає, що здійснення господарських операцій між ТОВ «АМБ-Інвест» та його контрагентами повністю підтверджується наявними у позивача первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що висновки зроблені за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» та викладені у акті перевірки від 26.04.2011 року № 1478/23-3/34563256 є цілком обґрунтованими та правомірними, а дії Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська щодо встановлення відсутності у позивача необхідних умов для проведення господарської діяльності, відсутності основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів та як наслідок згідно до ч. 1, 5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України наявності у правочинів укладених з контрагентами ознак нікчемності, укладання вказаних правочинів з порушенням публічного порядку, всупереч інтересам держави та суспільства, вчинення вказаних правочинів удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб, є цілком правомірними.

Дослідивши всі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами невиїзної документальної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» (код за ) з питань правильності формування податкових зобовязань та податкового кредиту за лютий 2011 року Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська складено акт № 1478/23-3/34563256 від 26.04.2011 року. Відповідно до вказаного акту було виявлено те, що у ТОВ «АМБ-Інвест» відсутні необхідні умови для проведення господарської діяльності, відсутнє виробниче обладнання, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складські та офісні приміщення, персонал. Встановлено, що правочини укладені між ТОВ «АМБ-Інвест» та контрагентами є нікчемними та їх метою є штучне створення податкового кредиту з ПДВ покупців товарів (робіт, послуг). Зазначено, що вказані умови суперечать меті господарської діяльності підприємства та створюють обставини, за яких підприємство не мало намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької та іншої економічної діяльності.

Відповідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Зі змісту п. 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України № 984 від 22.12.2010 року вбачається, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п. 6 даного Порядку факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Пунктом 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Зважаючи на те, що відповідачем не було надано доказів направлення відповідачу копії наказів начальника Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська про призначення невиїзної документальної перевірки, а отже, позивача було позбавлено можливості надати під час проведення перевірки первинну документацію, з цього слідує, що фактично не мало місця надання відповідачем обґрунтованої оцінки майнового стану позивача. З вищевикладеного вбачається, що результати перевірки, які були викладені у акті перевірки від 26.04.2011 року №1478/23-3/34563256, щодо нікчемності договорів між позивачем та контрагентами, були викладені необґрунтовано та не базувались на фактичних обставинах. Відповідачем не під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» з питань правильності формування податкових зобовязань та податкового кредиту за лютий 2011 року, не під час судового засідання, не надано обґрунтованих доказів фіктивності договорів між позивачем та контрагентами.

Крім того, що стосується висновків податкового органу зазначених у акті перевірки щодо нікчемності угод укладених між позивачем та його контрагентами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» визначені функції податкових органів, а саме: державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції виконують такі функції: здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів; забезпечують облік платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів; забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами; аналізують причини і оцінюють дані про факти порушень податкового законодавства; проводять перевірки фактів приховування і заниження сум податків та зборів (обов'язкових платежів) у порядку, встановленому цим Законом та іншими законами України; за дорученням спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю проводять перевірки своєчасності подання та достовірності документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, інших платежів в порядку, встановленому законом; подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; звертаються до суду в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 20 Податкового кодексу України податковим органам надано право, а саме : запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків); під час проведення виїзних перевірок отримувати у платників податків (представників платників податків) копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), що свідчать про порушення вимог податкового законодавства або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; перевіряти під час проведення перевірок у платників податків - фізичних осіб, а також у посадових осіб та інших працівників платників податків - юридичних осіб документи, що посвідчують особу; проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом; вимагати від платників податків, що перевіряються в ході перевірок, проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. У разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або проводять діяльність, що підлягає ліцензуванню та/або патентуванню) від проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки), передбаченої абзацом першим цього пункту, або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу; для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом; під час проведення перевірок вимагати виготовлення і надання копій первинних документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою), які свідчать про порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та отримувати їх у платників податків у порядку, встановленому цим Кодексом; під час проведення перевірок вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства України, вбачається, що відповідачу відповідно до покладених на нього функцій та повноважень не надано право щодо встановлення висновків в актах перевірки про нікчемність правочинів, укладених чи неукладених субєктами господарювання при перевірці їх господарської діяльності.

Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 06 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз'яснив, що нікчемними правочинами, які порушують публічний порядок, визначені ст. 228 ЦК України, є:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочини, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема є: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режими вилучення з обігу або обмеження в обігу об'єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо.

Акт перевірки від 26.04.2011р. не тільки не містить таких посилань, а й не доводить умислу ТОВ «АМБ-Інвест» на порушення публічного порядку, не містить посилання і на те, в чому таке порушення полягає.

Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобовязання, що відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктивності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочини ухвалюється судове рішення.

Отже, відповідач, зробивши висновок у акті від 01.02.2011р. про нікчемність правочинів, не міг керуватися лише припущеннями щодо фіктивності (нікчемності) укладених договорів, його позиція про те, що ці правочини очевидно суперечать інтересам держави, не підкріплені належними доказами чи рішеннями суду про визнання їх такими.

Правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, про що йдеться в акті, визначається законом як фіктивний (ст. 234 ЦК України). Фіктивні правочини не віднесено законом до нікчемних, їх недійсність визнається тільки судом. При цьому, як вже вище було зазначено, судові рішення про визнання правочинів недійсними (нікчемними), укладених позивачем з контрагентами, відсутні.

Сам же факт відсутність первинних бухгалтерських документів у позивача не може бути безумовною підставою для висновку в акті перевірки про визнання угод нікчемними податковими органами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає дії Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська щодо встановлення порушень з боку ТОВ «АМБ-Інвест» та складання акту перевірки від 26.04.2011 року № 1478/23-3/34563256 протиправними та такими, що не ґрунтувались на фактичних обставинах.

Отже, враховуючи, що дії відповідача визнані судом протиправними, суд вважає за можливе застосувати такий спосіб захисту, як просить позивач у позовній заяві і зобовязати Лівобережну міжрайонну державну податкову інспекцію м. Дніпропетровська використовувати у своїй діяльності показники податкового обліку ТОВ «АМБ-Інвест» станом до коригування, Актом № 478/23-3/34563256 від 26.04.2011 р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» з питань правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за лютий 2011 року.

Згідно з частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ТОВ «АМБ - Інвест» до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати противоправними дії Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська щодо проведення перевірки 26.04.2011 року ТОВ «АМБ-Інвест» () без витребування відповідної документації в результаті яких було складено Акт № 1478/23-3/34563256 від 26.04.2011 р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ АМБ-Інвест» () з питань правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за лютий 2011 року;

Визнати противоправними дії Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська щодо відображення в Акті перевірки № 1478/23-3/34563256 від 26.04.2011 р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» () з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту за лютий 2011 року висновків щодо визнання правочинів по взаємовідносинам ТОВ «АМБ-Інвест» з контрагентами за лютий місяць, нікчемними та такими, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених у лютому 2011 року;

Зобов'язати Лівобережну міжрайонну державну податкову інспекцію м. Дніпропетровська використовувати у своїй діяльності показники податкового обліку ТОВ «АМБ-Інвест» () станом до коригування, Актом № 478/23-3/34563256 від 26.04.2011 р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» () з питань правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за лютий 2011 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 26.07.11 р.

Суддя ОСОБА_1