Справа № 810/3418/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року 810/3418/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Завод порошкової металургії" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Завод порошкової металургії"(далі - позивач) з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області(далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 16.07.2015 №47024088 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні (далі - оскаржувана постанова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, всупереч вимог норм чинного законодавства, протиправно винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні, а тому просить суд визнати її протиправною та скасувати.

В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце, не з'явились. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.07.2015 державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа, виданого 05.03.2015 Київським окружним адміністративним судом у справі №810/1271/14, винесено оскаржувану постанову. Так, відповідачем накладено арешт на рахунки позивача №1231 ПАТ "ВТБ Банк "МФО 321767 ; №5028 Філії ПАТ ПІБ в м. Бровари Київської області МФО 321433(далі - рахунки).

Водночас, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2014 у справі №810/1271/14 постановлено: 1) Стягнути з Державного підприємства "Завод порошкової металургії" на користь Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списками №1 та №2, за період з листопада 2013 року по січень 2014 року в розмірі 1142561 (один мільйон сто сорок дві пятсот шістдесят одна) гривень 09 коп. 2). Встановити розстрочку виконання даної постанови суду: суму заборгованості стягнути рівними частинами щомісячно (по 31737,81 грн. кожного місяця) упродовж тридцяти шести місяців з дня набрання постановою законної сили.

Позивач вказує на те, що оскільки арешт накладено на рахунки, якими він здійснює сплату заборгованості перед кредиторами, постачальниками та платежі до бюджету то дана обставина позбавляє його можливості сплати заборгованості у спосіб та строк передбачений постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2015.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із статтею 25 ЗУ «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно викопати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення.

Відповідно до статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2, ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 3.4.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі предявлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати.

Проте державним виконавцем не взято до уваги факт розстрочення виконання рішення суду та всупереч вказаній нормі Закону накладено арешт на рахунки позивача.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системний аналіз зазначених норм приводить суд до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, разом з тим, що не заперечувались та не спростовані відповідачем по справі, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 16.07.2015 №47024088 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні.

3. Копію постанови направити сторонам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.