Справа № 2002/2-а-464/11
Суддя: Андросов О. М.
Дата ухвалення: 2011-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2002/ 2-а-464511
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2011 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Андросова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду м. Барвінкового адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України про визнання дій неправомірними та зобовязання до надання гарантованих державою компенсацій та пільг,

В С Т А Н О В И В:

19.05.2011 року позивач звернувся до Барвінківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Барвінківської державної районної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України з виплати компенсації вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2011 року № 23 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік», у розмірі 301 грн., а не на підставі п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобовязати відповідачів здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обовязковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя України, починаючи з грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, а тому має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі право на забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обовязковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя України, починаючи з грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

Проте нарахування та виплата вказаної соціальної пільги здійснювалася відповідачем в значно менших розмірах, ніж передбачено законом.

Раніше з письмовою заявою позивач звертався до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації з проханням вжити заходів щодо забезпечення його продуктами харчування за медичними нормами з обовязковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя України, проте в цьому йому було відмовлено.

Відповідач управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації подало клопотання про слухання справи у відсутність представника та надало заперечення проти позову, з якого вбачається, що заявлений позов відповідач не визнає, вказуючи на те, що його дії по наданню зазначеної пільги є цілком законними, оскільки вони проводили нарахування та виплату грошової компенсації вартості продуктів харчування для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачених Законами України «Про Державний бюджет»на відповідний рік та наказами Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2010 року № 113 та від 24.01.2011 року № 23, якими було визначено розміри вказаних виплат та порядок їх проведення.

Відповідач - Міністерство соціальної політики України свого представника в судове засідання не надіслав, заперечення проти позову не надав.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не зявилися, тому суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності і взаємозвязку, дійшов наступного.

Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має 1 категорію, що підтверджується копією посвідчення серії А № 012044, виданого 03.03.1993 року, є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії Б № 195774, виданим 12.04.2010 року.

Відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 11.05.2011 року № М-128, позивачеві як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії виплачується грошова компенсація вартості продуктів харчування для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 301 грн. щомісячно на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2011 року № 23 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік»

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обовязковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя України.

Фізіологічні (медичні) норми забезпечення продуктами харчування розроблені Міністерством охорони здоровя України згідно з постановою КМУ від 21.05.1992р.№ 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (Додаток № 4 до вказаної постанови). Згідно цій постанові, громадянам, віднесеним до 1 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, держава компенсовує 50 % вартості продуктів харчування.

20.09.2005 р. було прийнято постанову КМУ № 936 «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно п. 9 якої сума коштів на забезпечення продуктами харчування,встановлюється облдержадміністраціями, а з 2007року Міністерством праці та соціальної політики України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Порядок використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 року № 987, а також врегульований діючими положеннями Порядку зарахування збору до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення і використання його коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1998 року № 396.

Вказаними нормативними документами не передбачено обмежень щодо здійснення відповідними органами виплат компенсації вартості продуктів харчування, визначеної на рівні закону.

Частиною 3 ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності правового акту закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак всупереч зазначеним вимогам закону та підзаконних нормативних актів вказану виплату відповідач в повному обсязі не здійснював. Наведені відповідачем доводи про те, що фінансування видатків на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться в межах коштів, передбачених Законами України про Державний бюджет на відповідні роки, тобто виконання Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні предявлених позовних вимог.

Суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання вказаної виплати основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС, принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це компенсація вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Виходячи з вище викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що дії відповідачів слід визнати протиправними, зобовязавши їх, з врахуванням виплачених сум, здійснити перерахунок та виплату коштів на компенсацію 50% вартості продуктів харчування за нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя України відповідно до п. 14 ч. 1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.12.2010 року, з обовязковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання, без стягнення конкретних сум, оскільки суд не наділений правом на призначення та визначення розміру даних виплат замість субєкта владних повноважень, такі дії відносяться до виключної компетенції субєкта владних повноважень - відповідачів, а тому достатнім способом захисту порушених прав є зобовязання відповідача до належного виконання ним обовязку щодо призначення та донарахування сум вказаних виплат.

Керуючись ст. ст. 6-14, 71, 102, 159-163, 167, 186 КАС України, ст. 22, 46 Конституції України, п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Барвінківської державної районної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України з виплати ОСОБА_1 компенсації вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2011 року № 23 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік», у розмірі 301 грн., а не на підставі п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01 грудня 2010 року.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування за медичними нормами з обовязковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоровя України, починаючи з 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративному суду через Барвінківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М.Андросов