Справа № 826/21882/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 жовтня 2015 року № 826/21882/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС в Одеській області
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Головного управління ДФС в Одеській області та зобов'язання відповідачів надати ОСОБА_1 за результатами позапланової невиїзної перевірки Акт або Довідку протягом 3-х робочих днів з дня набрання чинності рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Податкового кодексу України та зазначає про протиправну бездіяльність відповідачів щодо ненадання Акту за результатам проведеної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 або довідки.

Відповідач 1 - Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. Зокрема, відповідач 2 вказав про повідомлення позивачу, що перевірка щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства не призначалась та не проводилась у зв'язку з чим у відповідачу відсутній обов'язок вчинення дій в частині направлення позивачу відповідних матеріалів, а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Відповідач 2 - Головне управління ДФС в Одеській області явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи.

08.10.2015 року відповідачем скеровано суду письмові заперечення проти позову. В якості безпідставності позовних вимог відповідач 2 вказував про відсутність порушених прав позивача оскаржуваною бездіяльністю.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2015 року Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві скеровано на адресу позивача запит про надання інформації та документального підтвердження, а саме: всі договори укладені ФОП ОСОБА_1 з суб'єктами господарювання протягом періоду, що перевіряється; податкові накладні, реєстри податкових накладних; прибуткові та видаткові накладні за період, що перевіряється; акти виконаних робіт (наданих послуг, прийому-передачі) за період що перевіряється; наявність власного рухомого майна (транспортні засоби, земельні ділянки); виписки банку по розрахунковим рахункам за період що перевіряється; документи, що підтверджують сплату за отриманий товар, отримані послуги та інше; книгу обліку доходів та витрат; книгу обліку розрахункових операцій та інші документи пов'язані зі здійсненням господарської діяльності.

Підставою для направлення зазначеного запиту слугували постанова про призначення документальної позапланової перевірки від 30.06.2015 року та повідомлення ГУ ДФС у Одеській області № 173/7/15-32-09-02-01.

28.07.2015 року позивачем направлено запитувані документа та інформація.

21.08.2015 року позивач письмово звернувся до відповідачів із проханням надати Акт або довідку за результатами здійсненої перевірки.

11.09.2015 року позивачу надано відповідь № 8204/К/26-56-17-01-24, що у разі проведення документально позапланової невиїзної перевірки його буде проінформовано шляхом надіслання копії наказу та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Ненадання вищевказаних матеріалів, позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів у зв'язку з чим звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Оформлення результатів перевірок регламентовано положеннями статті 86 Податкового кодексу України відповідно до якої результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Тобто, Акт (довідка) складаються саме за наслідками проведеної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії листа Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 8204/К/26-56-17-01-24 документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена не була, що свідчить про відсутність обов'язку державної податкової служби відносно вчинення дій в частині направлення будь-яких документів в тому числі Акту або довідки.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

Статтею 3 КАС України визначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду

Тобто необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є:

безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах;

володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав;

здійснення неправомірного зазіхання державою на ці права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права стають порушеними.

Наявність цих ознак є обов'язковою умовою для одержання особою захисту порушених прав та здійснення державною примусової сили для їх захисту шляхом прийняття адміністративним судом відповідного рішення.

У випадку, якщо позивач не є безпосереднім учасником спірних правовідносин, а дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень в цих відносинах не здійснюють жодного управлінського впливу на позивача, фактично має місце позов, спрямований не на відновлення порушених прав, а на досягнення інших цілей, забезпечення яких не відповідає встановленим ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин, спір в яких переданий на вирішення суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорені права цієї особи.

В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже вона не є суб'єктом права на судовий захист.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду, викладеними в Ухвалі від 18.08.2015 року № К/800/48703/14.

Тому у даному випадку не можуть порушуватись права позивача з боку Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Головного управління ДФС в Одеській області у зв'язку з відсутністю підстав для складання відповідних матеріалів, а саме: Акту або довідки, а відтак суд не має правових підстав для задоволення цього позову, оскільки обов'язковою умовою визнання бездіяльності протиправною є порушення у зв'язку з її наявністю прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирання законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. І. Келеберда