Справа № 807/3960/14
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. Справа № 876/4694/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції ОСОБА_3 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року по справі № 807/3960/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковосервіс" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції ОСОБА_3, Реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковосервіс" звернулося в суд з позовом, яким просило скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції №17818489 від 09.12.2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобовязати державного реєстратора провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно (цілісного майнового комплексу) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковосервіс" в с. Кострино Великоберезнянського району шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції ОСОБА_3 постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачем для цілей державної реєстрації прав за покупцем за договором купівлі продажу, державному реєстратору прав не надано жодних документів, які б підтверджували факт розрахунку за договором та передачі майна на баланс покупця.

В судовому засіданні представники позивача надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ТОВ "Ковосервіс" на протязі листопада 2014 року зверталось до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції для підтвердження фактів прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на цілісний майновий комплекс ТОВ "Ковосервіс" в с. Кострино Великоберезнянського району, Закарпатської області у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 р. №1952-ІУ із змінами та доповненнями та Постанови КМ України від 17 жовтня 2013 р. №868 із змінами "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Для забезпечення підтвердження факту звернення щодо проведення реєстрації нерухомого майна 26 листопада 2014 р. за № 82 позивачем поштовим зв'язком на адресу державного реєстратора прав на нерухоме майно листом з описом було направлено пакет документів передбачений Постановою КМ України від 17 жовтня 2013 р. №868 для проведення державної реєстрації цілісного майнового комплексу (а.с.11).

03 грудня 2014р. ТОВ "Ковосервіс" отримано рішення №17630893 від 02 грудня 2014 р. про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, де зазначено, що слід зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію права їх обтяжень прийнятої 01.12.2014 року, у зв'язку з тим , що не подано усі необхідні документи (а.с.12).

08 грудня 2014 р. ТОВ "Ковосервіс" було подано державному реєстратору лист №86 про усунення обставин, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви щодо реєстрації майна, яке належить ТОВ "Ковосервіс" на праві власності.

09 грудня 2014р. державним реєстратором винесено рішення №17818489 від 09.12.2014р. про відмову у державній реєстрації цілісного майнового комплексу, де вказана єдина підстава, а саме: "відповідно до п. 39 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке набувається у зв'язку з настанням або ненастанням певної події, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт настання або ненастання такої події (у договорі купівлі-продажу від 12.05.1993 р. та договорі купівлі-продажу від 14.02.1995 р. зазначено, що Спільне підприємство "Ковосервіс" зобов'язується перерахувати визначені кошти на рахунок продавця, а продавець передати на баланс підприємства зазначене майно, однак документи, що підтверджують факт проведення розрахунку та передачі об'єкта нерухомого майна відсутній." (а.с.14).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року було витребувано від Державного реєстратора прав на нерухоме майно копію реєстраційної справи по реєстрації цілісного майнового комплексу, що розташований Закарпатська область, Великоберезнянський район, с. Кострино, буд. 186, за суб'єктом; ТОВ "Ковосервіс", яка в подальшому була надана відповідачем та долучена до матеріалів справи (а.с.44).

Судом встановлено, що між КСГП "Красія" та спільне українсько - словацьке підприємство "Ковосервіс" 14.02.1995 року було укладено договір купівлі - продажу, де згідно досягнутої домовленості між сторонами СП "Ковосервіс"зобов'язувалося перерахувати 300 млн. крб. на рахунок КСГП "Красія", а правління КСГП в свою чергу передати гаражі на баланс СП "Ковосервіс" (а.с.7).

У відповідності до п.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання цієї форми.

Відповідно до п.2 ст. 656 ЦК України предметом договорів купівлі - продажу є майнові права.

У відповідності до п.2 ст.631 ЦК України, договір набуває чинності з моменту його укладення.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності повинно враховуватися те, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів (Постанова №5 від 07.02.2014 р. Пленуму ВССУ).

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 пункт 50 абз.2 для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, заявник подає документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством, а саме договір купівлі продажу майнових прав.

Крім того, суд не може погодитися із посиланнями відповідача на зміст договорів купівлі-продажу який вказує, що є нібито сумніви про їх виконання, а саме факту настання такої події та вимагає всупереч чинному законодавству додаткові документи, оскільки зміст договорів купівлі-продажу свідчить про повне виконання сторонами умов договору.

Крім того факт виконання договорів додатково підтверджується і тим, що дані договори купівлі-продажу сторонами не оскаржувались, є чинними, жодних претензій або інших застережень сторін щодо їх неповного виконання не пред'являлись та укладені у відповідності до вимог законодавства, на 1995р. Додатково надано викопіровку, дозвіл органів місцевого самоврядування на будівництво цеха, а фактичне існування виробничої бази з власними будівлями та бетонною огорожею (цілісного майнового комплексу) підтверджена її фактичною наявністю.

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковосервіс" нерухоме майно (цілісний майновий комплекс) в с. Кострино Великоберезнянського району Закарпатської області перебуває на балансі товариства в повному обсязі з 14.02.1995 року.

Також судом встановлено, що 06 грудня 2005 р. з моменту подачі заяви засновником та інвестором ТОВ "СУ-СП Ковосервіс" словацького фірмою "Ководружство" про вихід із складу засновників товариства та передачу своїх активів в товаристві обов'язковість зазначення словосполучення "СУ-СП" повністю відпала. Вихід учасника з товариства зумовлює припинення корпоративних відносин між учасником і товариством.

Моментом виходу учасника з ТОВ є дата подачі ним відповідної заяви. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства, у зв'язку з чим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам засобами зв'язку.

У відповідності до вимог п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 державний реєстратор приймає рішення про відмову у реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень." У відповідності до вказаного Закону України підстави для відмови у реєстрації прав в даному випадку відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року по справі № 807/3960/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

ОСОБА_4