Справа № 1332/631/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ К/800/50590/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області до відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови,

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області звернулось до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, в якому просило визнати незаконними дії та скасувати постанову державного виконавця від 21 грудня 2011 року про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підстав для накладення на управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області штрафу за невиконання рішення суду немає, оскільки постанова суду першої інстанції, на виконання якої видано виконавчий лист, не набрала законної сили, так як оскаржена управлінням Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області до апеляційного суду.

Постановою Старосамбірському районі Львівської області на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів перщої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на виконання постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 липня 2011 року (справа № 2-а-247) про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, визначеної абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в порядку передбаченому ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 грудня 2010 року з урахуванням виплачених сум. У постанові вказано, що вона підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2011 року боржником отримано. Термін на добровільне виконання, встановлено державним виконавцем до 20 серпня 2011 року.

Постанову суду першої інстанції, на підставі якої видано виконавчий лист, відповідачем оскаржено в апеляційному порядку. Рішення суду в частині негайного виконання не виконано.

21 грудня 2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 1700 грн. за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена у межах повноважень та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником самостійно у встановлений державним виконавцем строк повторно без поважних причин не виконано рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 256 цього Кодексу постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Отже, КАС України передбачає можливість негайного виконання судових рішень ще до набрання ними законної сили.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 75 зазначеного Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно ч. 2 цієї статті у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

За таких обставин, коли боржник не виконував рішення в частині негайного його виконання, а саме в частині зобов'язання нарахувати і виплатити ОСОБА_4 основну та державну пенсії - у межах суми стягнення за один місяць, лише з тих підстав, що подав апеляційну скаргу, поважних причин невиконання судового рішення в частині негайного виконання не доведено, то висновки судів про накладення на боржника штрафу є обґрунтованими.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк