Справа № 823/1473/15
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року справа № 823/1473/15

м. Черкаси

10 год. 22 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мишенка В.В.,

суддів: Бабич А.М. та Гараня С.М.

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ткаченко О.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі-позивач) до Державної міграційної служби України (далі-відповідач), в якій позивач просить скасувати рішення управління Державної міграційної служби України про заборону в'їзду в Україну від 17.02.2012 по відношенню до ОСОБА_3

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 27.04.2015 відповідач вручив його представнику рішення від 16.04.2015 про відмову у видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні. Зазначене рішення позивач вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки підставою для прийняття такого рішення стало оскаржуване рішення Державної міграційної служби України про заборону в'їзду в Україну від 17.12.2012.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала повністю, з підстав, викладених в запереченні.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Державної міграційної служби України про заборону в'їзду в Україну від 17.12.2012 на підставі ч.ч. 1 та 3 ст. 13 ЗУ «Про статус іноземців та осіб без громадянства» заборонено громадянину Узбекистану - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт № НОМЕР_1, в'їзд в Україну строком на 5 років.

Дане рішення прийнято на підставі встановлених фактів, наданих МВС України про внесення ОСОБА_3 до відповідних обліків поліції США, як особа, яка схильна до вчинення злочинів проти статевої недоторканості неповнолітніх. Також, згідно з інформацією НЦБ Інтерполу в США 02.05.2000 судовими органами м. Нью-Йорк, вказана особа була засуджена до 10 років позбавлення волі за вчинення зґвалтування 1-го ступеню й у період з 23.06.2000 до 20.03.2008 відбував покарання в пенітенціаній установі США. Крім того, згідно із повідомленням НЦБ Інтерполу в Республіці Узбекистан, 29.12.1993 ОСОБА_3 був засуджений судом Яккасарайського району м. Ташкент до 3 років позбавлення волі умовно за вчинення злочину (неповідомлення про злочин).

На підставі вищевикладеного, з метою попередження та недопущення вчинення ОСОБА_3 протиправних діянь на території України, керуючись частинами 1 та 3 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідачем прийнято спірне рішення, про що направлено відповідне доручення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 грудня 2012 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 у справі № 823/3051/14, скасована постановою Вищого адміністративного суду України від 21.07.2015 у справі № К/800/13329/15, якою зокрема було: скасовано рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про відмову громадянину Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у наданні дозволу на міграцію від 28.08.2014; скасовано рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 24.09.2014 про примусове повернення з України громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; скасовано рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 28.08.2014 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язано Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області розглянути питання щодо поновлення громадянину Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на тимчасове проживання в Україні.

При скасуванні постанови, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що оскільки в процесі розгляду питання ОСОБА_3 щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні та дозволу на імміграцію в Україну було встановлено факт потенційної загрози з боку позивача, у зв'язку з скоєнням ним зґвалтування 1-го ступеня та приховування факту вчинення цього злочину при поданні документів до ДМС у Черкаській області, відповідачем було правомірно та обґрунтовано прийнято рішення щодо позивача.

Правовий статус, основні права, свободи та обов'язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні і порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України регулюється Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011р. № 3773-VI (надалі - Закон № 3773).

Так, ст. 13 Закону № 3773 встановлено, що в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

З аналізу норм чинного законодавства та обставин справи суд дійшов висновку, що підставами для прийняття оскаржуваних позивачем рішень мають слугувати достатні підстави, які свідчать, що перебування іноземця особи без громадянства на території України суперечить інтересам громадського порядку та завдає суттєвої шкоди охоронюваним правам та інтересам громадян України та осіб, які проживають на території України.

Забороняючи гр. Узбекистану ОСОБА_3, суб'єкт владних повноважень посилався на те, що дії позивача загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров'ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності - за вчинення зґвалтування першого ступеня тяжкості та на протязі 8 років відбував покарання в пенітенціарній установі США і в Узбекистані (неповідомлення про злочин).

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що позивач являє потенційну загрозу зі свого боку, у зв'язку з скоєнням ним зґвалтування 1-го ступеня та приховування факту вчинення цього злочину при поданні документів до ДМС у Черкаській області, а тому відповідачем було правомірно та обґрунтовано прийнято рішення щодо позивача, що узгоджується з позицією ВАС України у справі К/800/13329/15 щодо скасування дозволу ОСОБА_3 на імміграцію та примусове повернення з України.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо прийняття 17.12.2012 року оскаржуваного рішення про заборону в'їзду в Україну гр. Узбекистану-ОСОБА_3 є обґрунтованими, мотивованими та правомірними, а саме рішення таким, що видане у межах повноважень відповідача та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Мишенко

Судді А.М. Бабич

С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлено 22.10.2015