Справа № 825/3442/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 жовтня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3442/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить суд: «визнати протиправною бездіяльність посадових осіб управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Чернігівській області, а саме у питаннях: порушення державним виконавцем строків розгляду заяви ОСОБА_2 від 05.09.2014; порушення строків розгляду начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Чернігівській області скарги ОСОБА_2 від 11.11.2014; порушення строків розгляду управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Чернігівській області скарги ОСОБА_2 від 13.05.2015; зобовязати Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Чернігівській області вчинити дії з розгляду заяви ОСОБА_2 від 05.09.2014, скарги ОСОБА_2 від 11.11.2014, скарги ОСОБА_2 від 13.05.2015».

У судовому засіданні 27.10.2015 з ініціативи суду поставлено на вирішення питання щодо залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду на підставі частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні 27.10.2015 заперечував проти залишення адміністративного позову без розгляду та зазначив, що ОСОБА_2 строк звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений частиною 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, не пропущено, оскільки позивачем не було отримано жодної відповіді від державного виконавця, начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області та начальника управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо розгляду його заяви та скарг. Крім того, зазначив, що позивач є інвалідом 2 групи, що, у свою чергу, унеможливлювало вчасне ознайомлення останнього з виконавчим провадженням та зверненням до суду.

Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судове засідання 27.10.2015 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судове засідання 27.10.2015 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Проаналізувавши матеріали адміністративного позову, заслухавши думку представника позивача, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Так, статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, особливості провадження у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, зокрема, спеціальні строки звернення до суду з таким позовом, передбачені статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб - у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Крім того, про необхідність застосування десятиденного строку при оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби зазначено і у пункті 15 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

У свою чергу, строк в десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення чи дій державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Крім цього, початок десятиденного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд зясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач є стягувачем у виконавчому провадженні №44489092 та оскаржує бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо розгляду його заяви від 05.09.2014 та скарг від 11.11.2014 та від 19.05.2015.

Так, представником позивача у судовому засіданні зазначено, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки останнім не було отримано від відповідачів жодних відповідей на його заяву від 05.09.2014 та скарги від 11.11.2014 та від 19.05.2015.

Разом з тим, суд зазначає, що порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби передбачений статтею 82 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон №606-XIV).

У відповідності до частини 1 статті 82 Закону №606-XIV рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби (частина 3 статті 82 Закону №606-XIV).

Згідно частини 8 статті 82 Закону №606-XIV скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що скарга подана у виконавчому провадженні начальнику відділу розглядається останнім у десятиденний строк з дня її надходження, а у разі подання скарги без додержання вимог Закону №606-XIV остання розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян» (місячний строк).

При цьому, з наявних у матеріалах справи заяви та скарг ОСОБА_2, адресованих останнім до начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області та начальника управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, вбачається, що позивач звертався до відповідачів саме зі скаргами у розумінні Закону №606-XIV.

Тобто, про порушення своїх законних прав, свобод та інтересів позивач повинен був дізнатися з моменту закінчення десятиденного строку розгляду вищевказаними посадовими особами його скарг у вересні, листопаді 2014 року та у травні 2015 року.

Разом з тим, до суду позивач звернувся лише 09.10.2015, що підтверджуються відбитком вхідного штампу, наявному на адміністративному позові.

Вищевказане свідчить про порушення позивачем десятиденного строку звернення до суду з адміністративним позовом, передбаченого частиною 2 статті 181 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 12 Закону №606-XIV сторони виконавчого провадження, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

При цьому, позивачем було проігноровано його право, визначене частиною 1 статті 12 Закону №606-XIV, щодо можливості вчасного ознайомлення останнього з матеріалами виконавчого провадження та звернення до суду.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, а тому вказана обставина унеможливлює вчасне ознайомлення останнього з виконавчим провадженням та зверненням до суду, з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 9 Закону №606-XIV передбачено, що сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Згідно з частиною 1 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником.

У свою чергу, представництвом, у розумінні частини 1 статті 237 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частина 3 статті 237 Цивільного кодексу України).

Отже, чинним законодавством України передбачено право особи, у разі неможливості реалізовувати свої права і обов'язки, у виконавчому провадженні чи при зверненні до суду з адміністративним позовом, самостійно, на вчинення від її імені дій обраним нею представником.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду після відкриття провадження, повинен особливо ретельно встановлювати обставини які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду.

Разом з тим, ні позивачем до суду, ні його представником у судовому засіданні не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали б ОСОБА_2 звернутися до суду за захистом порушеного права у строки, визначені частиною 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України,

Згідно частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин та з урахування відсутності підстав для визнання причин пропуску ОСОБА_2 строку звернення до адміністративного суду поважними, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Порядок апеляційного оскарження ухвали суду передбачений статтями 185-186 КАС України.

Суддя В.В. Падій