Справа № 813/4336/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року м. Львів № 813/4336/15

16 год. 10 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача 1: представник ОСОБА_2;

відповідача 2: представник не прибув;

відповідача 3: представник не прибув;

відповідача 4: представник не прибув;

відповідача 5: ОСОБА_3;

відповідача 6: представник ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до голови профпатологічної МСЕК, лікаря-профпатолога ОСОБА_5, лікаря-невропатолога, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_6, лікаря-хірурга, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_7, лікаря-профпатолога, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_8, представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_3, Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання незаконним та скасування акта, визнання незаконними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, зобов'язання подати у встановлений судом звіт про виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому із урахуванням заяви про усунення недоліків ві 02.09.2015 року (а.с. 44) просить:

- визнати незаконним та скасувати Акт огляду медико-соціальною експертною комісією №855 від 22.07.2015 року;

- визнати дії та бездіяльність ОСОБА_5, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, незаконними, а саме голосування за неправомірне рішення та відсутності надання заперечень щодо його прийняття;

- визнати дії та бездіяльність ОСОБА_6, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного медико-соціальної експертизи, незаконними, а саме голосування за неправомірне рішення та відсутності надання заперечень щодо його прийняття;

- визнати дії та бездіяльність ОСОБА_7, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, незаконними, а саме голосування за неправомірне рішення та відсутності надання заперечень щодо його прийняття;

- визнати дії та бездіяльність ОСОБА_8, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, незаконними, а саме голосування за неправомірне рішення та відсутності надання заперечень щодо його прийняття;

- визнати дії та бездіяльність ОСОБА_3, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного медико-соціальної експертизи, незаконними, а саме голосування за неправомірне рішення та не висловлення заперечень щодо його прийняття в порядку, передбаченому абз.2 п.19 Положення про медико-соціальну експертизу;

- зобов'язати Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи визначити ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_4;

- стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 20000,00 гривень на користь позивача;

- зобов'язати Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Також в судовому засіданні 23.10.2015 року подав клопотання щодо постановлення окремої ухвали відносно уповноважених осіб Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, в якій просить вирішити питання щодо наявності підстав для розгляду питання про притягнення таких осіб до відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 листопада 2014 року в момент перебування на роботі, а саме на робочому автомобілі НОМЕР_1 у м. Львові по вул. Похила, 3 під час здійснення продажу води компанії «Природа» за дорученням ФОП «ОСОБА_9.», йому були нанесені тілесні ушкодження іншою особою. Внаслідок отриманих травм позивач частково втратив працездатність та можливість повноцінної трудової діяльності, оскільки до його службових обов'язків входило керування службовим автомобілем. У зв'язку із цим, була призначена медико-соціальна експертиза, яка проводилась 22 липня 2015 року та за результатами якої Міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК було складено Акт огляду медико-соціальною експертною комісією №855 від 22.07.2015 року. Вказана комісія складалась з членів Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК, а саме: ОСОБА_5, голови профпатологічної МСЕК, лікаря-профпатолога ОСОБА_6, лікаря-невропатолога, ОСОБА_7, лікаря-хурурга, ОСОБА_8, лікаря-профпатолога та ОСОБА_3, представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Обґрунтовуючи незаконність такого Акту огляду №855 від 22.07.2015 року, представник позивача звертає увагу суду на п.34., згідно якого «відсотки втрати працездатності будуть визначені після закінчення судового розгляду щодо дійсності Акту Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 20.07.2015 року», а також на п.37., зі змісту якого слідує, що «враховуючи окрему думку страхового експерта з охорони праці відділення Фонду у Яворівському районі щодо акту Н-1 про нещасний випадок з ОСОБА_4 прошу відтермінувати прийняття рішення щодо встановлення відсотків втрати працездатності до вирішення питання в судовому порядку». Проте, на думку позивача, Комісія не може відтермінувати виконання своїх обов'язків.

Крім того, наголосив, що відповідно до оскаржуваного рішення строк втрати тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 становить 238 днів. Листок непрацездатності №812844, виданий 27 червня 2015 року, був закритий 22.07.2015 року. Однак, в абзаці 3 пункту 7 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності передбачено, що якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду. З цих підстав позивач приходить до висновку, що прийняте Комісією рішення про відкладення прийняття остаточного рішення в жодному разі не має юридичним наслідком закриття листка тимчасової непрацездатності.

З огляду на наведене вище, вважає такий акт незаконним та просить його скасувати.

Щодо дій та бездіяльності членів МСЕК, то окремо зазначив, що якщо голова або окремі члени комісії незгодні з прийнятим рішенням, їх думка зазначається в акті огляду комісії, який подається у триденний строк Кримській республіканській, обласній або центральній міській комісії. Проте, жоден із членів Комісії (відповідачів 1-5) не реалізували це положення при прийнятті оскаржуваного рішення. Посилається також на те, що за наявності заперечень представників фондів соціального страхування комісія направляє особу, що звернулася для встановлення інвалідності, на додаткове медичне обстеження, чого, в свою чергу, не було зроблено членами Комісії. Враховуючи вищенаведене, вважає, що такі дії членів Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК, які призвели до прийняття відповідного рішення, не відповідають чинному законодавству, оскільки виходять за межі їх повноважень.

Окрім того, зазначає, що в результаті прийняття оскаржуваного рішення Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК, позивачу завдано значної моральної шкоди. Таку позицію аргументує тим, що останній позбавлений участі в індивідуальних програмах реабілітації, а також в заходах, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», зокрема, це стосується матеріального, соціально-побутового та медичного забезпечення.

Разом з тим, покликаючись на ч.1 ст.267 та ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд зобов'язати Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та постановити окрему ухвалу відносно уповноважених осіб Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач 1 - голова профпатологічної МСЕК, лікар-профпатолог ОСОБА_5 проти позову заперечила, надала суду письмові пояснення (а.с. 90-91 та 99-100), суть яких зводиться до наступного. 22.07.2015 року позивач проходив медико-соціальну експертизу, за результатами якої Міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК прийнято рішення про невизнання його інвалідом, про що свідчить закриття листка непрацездатності. Вирішення ж питання щодо встановлення відсотків втрати професійної працездатності комісія вправі вирішувати протягом п'яти днів з дня поступлення медичної документації пацієнта на МСЕК. Враховуючи це, а також окрему думку представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків, комісією прийнято рішення про невстановлення відсотків втрати професійної працездатності гр. ОСОБА_4 до моменту вирішення питання щодо чинності акту Н-1 у Яворівському районному суді м. Львова. Зазначає, що у разі залишения в силі Акту Н-1, комісією буде розглянуто питання про встановлення відсотків втрати професійної працездатності позивача з дня поступлення документів на МСЕК у відповідності до чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідачі 1 - голова профпатологічної МСЕК, лікар-профпатолог ОСОБА_5, 2 - лікар-невропатолог, член профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_6, 3 - лікар-хірург, член профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_7 та 4 - лікар-профпатолог, член профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_8 в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач 5 - представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків, член профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_3 проти позову заперечив, подав письмове заперечення (а.с. 78), в якому зазначає, що рішення Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про відтермінування призначення відсотків втрати працездатності до вирішення питання в суді є обґрунтованим, а позовні вимоги щодо скасування акту огляду комісії є безпідставними. До того ж вказав, що комісією прийнято рішення про невизнання позивача інвалідом, що в подальшому було підтверджено рішенням Обласної МСЕК і за скаргою ОСОБА_4 такий скерований до Українського ДНІ медико-соціальних проблем інвалідності в м. Дніпропетровськ.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, то звертає увагу, що втрати, на які посилається позивач у позовній заяві, а саме позбавлення можливості отримати матеріальне, соціально-побутове та медичне забезпечення, носять матеріальний характер, проте не є моральною шкодою.

Щодо позовних вимог про визнання дій та бездіяльності ОСОБА_3, члена профпатологічної МСЕК Львівського обласного медико-соціальної експертизи, незаконними, а саме голосування за неправомірне рішення та не висловлення заперечень щодо його прийняття в порядку, передбаченому абз.2 п.19 Положення про медико-соціальну експертизу, то наголосив, що дана норма Положення передбачає направлення особи на додаткове медичне обстеження за наявності заперечень представника Фонду. Проте, враховуючи, що заперечень щодо медичного обстеження чи медичних документів не було, відповідно не було і підстав для направлення позивача на додаткове медичне обстеження.

Крім того, підтримав заперечення відповідача 6 Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи №569 від 16.09.2015 року та просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник відповідача 6 - Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи щодо задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених у письмовому запереченні на позовну заяву (а.с. 63-65). Повідомила, що рішенням Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК від 22.07.2015 року позивач інвалідом не визнаний. Причина відмови у встановленні групи інвалідності та порядок оскарження рішення МСЕК роз'яснювались останньому членами Комісії. У зв'язку із його незгодою з таким рішенням Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК, гр. ОСОБА_4 був оглянутий Обласною МСЕК №1. Так, після комісійного огляду позивача, вивчення його медичної документації та, враховуючи те, що Акт Н-1 про нещасний випадок оскаржено у суді, Обласною МСЕК №1 прийнято рішення про те, що підстав для визнання гр. ОСОБА_4 інвалідом та встановлення йому відсотків втрати працездатності немає. Відтак, вважає, що рішення Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК та Обласної МСЕК є законними та такими, що винесені з урахування вимог чинного законодавста.

До того ж посилається на те, що у зв'язку із незгодою з рішенням Обласної МСЕК, позивача було скеровано до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) для стаціонарного обстеження з 07.09.2015 року та винесення комісійного рішення, на підтвердження чого долучила копію з Журналу обліку в науково-дослідні інститути МСЕК. Однак, станом на момент розгляду даної справи, мед-експертна справа ОСОБА_4 та Висновок комісії не надходили до КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Окремо зазначила, що відповідно до абзацу 7 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.031995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання.

З огляду на вищевикладене, просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Як слідує з матеріалів справи, з метою розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, було призначено Комісію у складі голови: ОСОБА_10 - в.о. інженера з охорони праці та членів Комісії: ОСОБА_11 - страховий експерт Яворівського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, ОСОБА_12, ОСОБА_13 - водії, члени трудового колективу, за результатами якої складено Акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 20.07.2015 року та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 20.07.2015 року.

Зі змісту Акту проведення розслідування нещасного випадку вбачається, що нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом, тому що стався під час виконання водієм автотранспортних засобів ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків. До згаданого Акту додано окрему думку страхового експерта з охорони праці ОСОБА_11, яка не згідна з таким висновком Комісії, оскільки, на її думку, в даному випадку могло мати місце з'ясування потерпілим чи іншою особою особистих стосунків.

22.07.2015 року Міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК проведено огляд позивача, про що складено Акт №855 (далі - Акт №855 від 22.07.2015 року). Згідно п.28.3. згаданого Акту тривалість тимчасової непрацездатності позивача становить 238 днів, а щодо групи інвалідності, то у відповідності до п.30.4. - інвалідом не визнаний. В обґрунтуванні експертного рішення, а саме у п.34. зазначено, що відсотки втрати працездатності будуть вирішені після закінчення судового розгляду щодо дійсності Акту Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 20.07.2015 року.

29.07.2015 року за вх. №391 на адресу КЗ ЛОР «Львівський обласний центр МСЕК» надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 (а.с. 111-112), в якій просить провести повторний огляд медико-соціальною експертною комісією потерпілого ОСОБА_4 з метою встановлення інвалідності і її групи та визначення ступеня втрати професійної працездатності.

Листом від 30.07.2015 року №490 Головного лікаря-головного експерта КЗ ЛОР «Львівський обласний центр МСЕК» надано відповідь на вищевказану заяву (а.с. 113), в якій повідомлено про те, що мед-експертну справу ОСОБА_4 передано на Обласну МСЕК №1.

Вважаючи, що дії, вчинені членами Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК, не відповідають нормам чинного законодавства та призвели до прийняття оскаржуваного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд надає правову оцінку процедурі прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом владних повноважень, тобто діям членів профпатологічної МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи під час прийняття Акту огляду №855 від 22.07.2015 року, та враховує наступні норми законодавства.

В розумінні статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» №2961-ІV від 06.10.2005 року медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Медико-соціальну експертизу відповідно до абз. 1 п. 4 згаданого Положення проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Згідно з абз. 2 п. 3 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 (далі - Положення про медико-соціальну експертизу), медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112 (Офіційний вісник України, 2004 року, №35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Підпунктом 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають, серед іншого, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування Акту огляду медико-соціальною експертною комісією №855 від 22.07.2015 року, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 17 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.09.2011 року № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об'єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Пунктами 7, 9 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 (далі - Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності), передбачено, що комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п'яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності. Інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112 (Офіційний вісник України, 2004 року, №35, ст. 2337), або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

Таким чином, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, на підставі медичної документації, яка обов'язково включає направлення на МСЕК (форма № 088/о), та за результатами об'єктивного обстеження особи членами комісії або на підставі рішення суду.

В свою чергу, за результатами проведеного Міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК обстеження позивача та дослідження його медичної документації було встановлено, що виявлені функціональні порушення не дають змоги встановити йому інвалідність.

Відтак, медико-соціальна експертна комісія у п.30.4. оскаржуваного Акту дійшла висновку про відсутність підстав для визнання позивача інвалідом.

Слід вказати, що відповідно до п. 11 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Так, судом встановлено, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.07.2015 року відкрито провадження у справі №460/2574/15-ц за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Яворівському районі Львівської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 про скасування Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 26 листопада 2014 року в ФОП «ОСОБА_9.», за формою Н-5, та Акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, з ОСОБА_4 за формою Н-1 від 20.07.2015 року та зобов'язання ФОП «ОСОБА_9.» провести повторне розслідування цього нещасного випадку.

На момент прийняття медико-соціальною експертною комісією Акту огляду №855 від 22.07.2015 року позовна заява про оскарження Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 26 листопада 2014 року, та Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, ще не була подана. Однак, як стверджував у судовому засіданні представник відповідача, про такі наміри Міжрайонна спеціалізована профпатологічна МСЕК довідалась від представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

За таких обставин, медико-соціальна експертна комісія в п.34. «обґрунтування експертного рішення» дійшла висновку, що відсотки втрати працездатності будуть визначені після закінчення судового розгляду щодо дійсності Акту Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 20.07.2014 року.

Зі змісту пояснень, наданих відповідачем 1, слідує, що у разі залишения в силі Акту Н-1, комісією буде розглянуто питання про встановлення відсотків втрати професійної працездатності позивачу з дня поступлення документів на МСЕК у відповідності до чинного законодавства.

Проте, суд звертає увагу, що Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 30.07.2012 року №577 затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією», яка визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Акт №__ огляду медико-соціальною експертною комісією» (далі - форма № 157/о). Зокрема, пунктом 39 цієї Інструкції встановлено, що у пункті 34 зазначається обґрунтування прийнятого рішення про групу, причину, час настання інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності, потреба в додаткових видах допомоги в необхідних випадках з посиланням на відповідний пункт нормативно-правового акта.

В абзаці 2 пункту 1.9 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.06.2012 року №420, вказано, що у випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.

Втім, суд зазначає, що жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено права медико-соціальої експертної комісії щодо відтермінування визначення ступеня втрати професійної працездатності потерпілого. Як наголошувалось вище, медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання, серед іншого, акта про нещасний випадок на виробництві та акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами. А тому, суд приходить до переконання, що відтермінування визначення ступеня втрати професійної працездатності потерпілого до моменту закінчення судового розгляду щодо дійсності Акту Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 20.07.2014 року не узгоджується із вимогами наведених норм.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення про відтермінування про визначення ступеня втрати професійної працездатності, а саме у п.34. Акту огляду медико-соціальною експертною комісією №855 від 22.07.2015 року, прийняте без додержання вимог, зокрема, Положення про медико-соціальну експертизу, а тому такий пункт Акту є протиправним та підлягає скасуванню.

Поряд з цим, слід зазначити, що позивач свій позов обґрунтовує і тим, що прийняте Комісією рішення про відкладення прийняття остаточного рішення щодо визначення ступеню втрати професійної працездатності в жодному разі не має юридичним наслідком закриття листка тимчасової непрацездатності, який був закритий 22.07.2015 року. Проте, такі посилання, на думку суду, є безпідставними, оскільки відповідно до абз. 2 п. 7 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду.

Судом встановлено, що строк втрати тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 становить 238 днів.

Згідно п. 1.3. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України

від 9 квітня 2008 року №189, тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я.

Враховуючи те, що комісією було прийнято рішення про відкладення прийняття рішення щодо визначення ступеню втрати професійної працездатності, а не про продовження строку тимчасової непрацездатності, відтак підстав не закривати листок непрацездатності не було.

Що стосується позовних вимог про визнання дій та бездіяльності членів профпатологічної МСЕК Львівського обласного медико-соціальної експертизи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 незаконними, а саме голосування за неправомірне рішення та відсутності надання заперечень щодо його прийняття, то суд виходив з наступного.

Даючи оцінку діям та як зазначає, представник позивача, бездіяльності членів профпатологічної МСЕК Львівського обласного медико-соціальної експертизи, суд враховує, що згідно абз. 1 п. 19 Положення про медико-соціальну експертизу комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Суд зазначає про те, що сама комісія є колегіальним органом, рішення на ній приймаються шляхом голосування членів комісії. В той час, Положення про медико-соціальну експертизу не обмежує права членів комісії на голосування за те чи інше рішення. У п.21 вказаного Положення лише зазначено про те, що у разі коли голова або окремі члени комісії не згодні з прийнятим рішенням, їх думка зазначається в акті огляду комісії, який подається у триденний строк Кримській республіканській, обласній або центральній міській комісії, що приймає відповідне рішення із урахуванням результатів додаткового медичного обстеження та консультативного висновку головного спеціаліста відповідного профілю.

Згідно з п. 23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, представник позивача ОСОБА_1 звертався до КЗ ЛОР «Львівський обласний центр МСЕК» із заявою про проведення повторного огляду позивача, проте рішенням Обласної МСЕК №1 підтримано рішення Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК від 22.07.2015 року.

Слід також вказати, що за наявності заперечень представників фондів соціального страхування комісія направляє особу, що звернулася для встановлення інвалідності, на додаткове медичне обстеження, яке проводиться без урахування висновку попередньої лікарсько-консультативної комісії. Остаточне рішення приймається комісією за результатами додаткового медичного обстеження, обсяги якого визначаються комісією з урахуванням характеру та важкості захворювання (абз. 2 п. 19 Положення про медико-соціальну експертизу).

Зі змісту наведеного положення слідує, що подання заперечення є виключно правом представників комісії. Оскільки заперечень щодо медичного обстеження чи медичної документації не було, відповідно у комісії і не було повноважень відправляти позивача на додаткове медичне обстеження. А відтак, таке посилання позивача, як на підставу для визнання незаконною бездіяльності членів профпатологічної МСЕК Львівського обласного медико-соціальної експертизи є безпідставним та необґрунтованим.

До всього, суд звертає увагу позивача, що бездіяльністю суб'єкта владних повноважень є його пасивна поведінка, а тому приймаючи рішення про не направлення позивача на додаткове медичне обстеження, комісія діяла на підставі та в межах власних посадових обов'язків.

Суд враховує також і те, що відповідно до ч. 4 ст. 70 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються дані вимоги про визнання незаконними дій та бездіяльності.

За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог у цій частині у суді - відсутні.

Вимоги ж позивача щодо зобов'язання Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи визначити ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_4 не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищезазначеної норми Конституції України слідує, що кожен орган державної влади зобов'язаний діяти виключно в межах передбачених чинним законодавством. Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Визначення ступеню втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, відповідно до положень підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу є виключною компетенцією міських, міжрайонних, районних комісій і адміністративний суд не може втручатися у вільний розсуд (дискрецію) органу, який її проводить, а тому оцінка обставин щодо наявності чи відсутності медичних показників для визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) не відноситься до компетенції суду.

Така позиція суду повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008 року, згідно з яким, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Водночас, судом також враховується долучена до матеріалів справи копія ухвали Яворівського районного суду Львівської області про забезпечення позову (а.с. 79) від 03.08.2015 року у справі №460/2574/15-ц, згідно якої зупинено дії Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 26 листопада 2014 року в «ОСОБА_9.», за формою Н-5, та Акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, з ОСОБА_4 за формою Н-1 від 20 липня 2015 року до набрання рішенням у справі №460/2574/15-ц законної сили. З огляду на те, що на момент розгляду справи дія вищевказаних актів - зупинена, а такі, серед інших, є документами, за наявності яких проводиться медико-соціальна експертиза.

Стосовно позовної вимоги про стягнення солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 20000,00 гривень на користь позивача, суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем не було зазначено в чому конкретно полягає, як матеріальна так і моральна шкода тобто втрати, зокрема, немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних діями відповідачів, пов'язаними з розглядом його запитів на інформацію. В тому числі не надано доказів, що шкода дійсно позивачу була завдана, а обмежився загальними посиланнями на необхідність її компенсації. Також, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача заподіяна шкода, в чому саме полягали моральні страждання, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи її розмір в сумі 20000,00 грн. Тобто вимоги позивача про відшкодування шкоди є недоведеними.

Щодо зобов'язання Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та постановлення судом окремої ухвали, то суд враховує положення ст. 267 КАС України, якою передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, та ст. 166 КАС України, згідно якої суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та постановлення окремої ухвали - це є право суду, а не його обов'язок.

А тому, з урахуванням позовних вимог в частині, що підлягають до задоволення, застосування судового контролю за виконанням судового рішення та постановлення окремої ухвали, на думку суду, є недоцільним.

Водночас, необхідно зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме «визнання незаконним та скасування Акту огляду медико-соціальною експертною комісією №855 від 22.07.2015 року» не відповідає вимогам КАС України, оскільки, як випливає з системного аналізу статей 105, 162, 171 КАС України, такий спосіб захисту (визнання незаконним) може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів. Відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами.

В той же час, у контексті положень ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Проте суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При вирішенні даної справи, суд керується принципами адміністративного судочинства, в тому числі і принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправним та скасувати пункт 34 Акту огляду медико-соціальною експертною комісією №855 від 22.07.2015 року Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 34 Акту огляду медико-соціальною експертною комісією №855 від 22.07.2015 року Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити із Державного бюджету на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 28.10.2015 року.

Суддя Клименко О.М.