Справа № 227/2206/13-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мавроді Р.Ф.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року справа №227/2206/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Василенко Л.А., Ханової Р.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року в справі № 227/2206/13-а (головуючий І інстанції Мавроді Р.Ф.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області, третя особа відділ Державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції про визнання неправомірними дій по нарахуванню пенсії, та зобовязання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ :

14 травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII), як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов'язання відповідача провести позивачу з 01.11.2011 року перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону № 796-XII, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тим самим відшкодувати заборгованість в розмірі 81404, 22 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що у відповідності до рішення Добропільського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року перерахунок його пенсії провадився по жовтень 2011 року у розмірі 5261 грн. 21 коп. Починаючи з листопада 2011 року розмір пенсії відповідачем зменшено.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.07.2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.07.2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013 року, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_2, у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду встановленого ст. 99 КАС України.

Позивач не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

Щодо п. 3 вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що не приймає її до уваги, оскільки ця вимога не стосується справи № 227/2206/13-а.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом 3 групи з 8 лютого 2010 року та 2 групи з 18 лютого 2013 року, перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області, у звязку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом № 796-XII.

У відповідності до рішення Добропільського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року, УПФУ в м. Добропілля здійснило перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, згідно до ст. 49, 50, 54, 67 Закону № 796-XII, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до матеріалів справи відповідачем на виконання вказаного рішення суду здійснено перерахунок пенсії позивачу, виплати за рішенням суду провадились по жовтень місяць 2011 року, починаючи з листопада 2011 року розмір пенсії зменшено.

04 квітня 2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Добропіллі та Добропільському районі Донецької області із заявою про поновлення перерахунку пенсії відповідно до Закону № 796-XII та рішенням суду від 12 січня 2011 року з виплатою заборгованості (а.с.9).

Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області листом від 12 квітня 2013 року відмовило позивачу в перерахунку пенсії, в обґрунтуванні зазначено, що згідно ст. 63 Закону № 796-XII, фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Оскільки Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 від 06.07.2011 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та «Про Державний бюджет України на 2013 рік» не передбачені видатки на виплату пенсій у розмірах, що встановлені за рішеннями суду, виплата цих пенсій проводиться у розмірах, передбачених та профінансованих за рахунок Державного бюджету України ( а.с. 11).

Відповідно до матеріалів справи позивач оскаржує дії Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області щодо виконання рішення Добропільського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року. В обґрунтування позову зазначено, що позивач про порушення своїх прав дізнався з листопада 2011 року, коли зменшився розмір його пенсії.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов було подано після закінчення установленого законом шестимісячний строку, оскільки, виплати пенсії та додаткової пенсії позивачу носять щомісячний системний характер, а отже позивач був обізнаний про порушення своїх прав кожного відповідного числа, отримуючи пенсію.

Колегія суддів частково погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За частиною 1 та 2 статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За частиною 3 статті 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Приписами КАС України передбачено право суду першої інстанції залишати без розгляду позовні вимоги як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

З аналізу норм КАС України вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Предметом даного спору є оскарження дій відповідача, щодо виплати позивачу соціальних гарантій, передбачених Законом № 796-XII за рішенням суду починаючи з 01 листопада 2011 року.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем на виконання рішення суду від 12.01.2011 року відповідно до Закону № 796-XII здійснено перерахунок пенсії позивача, зазначені виплати позивачу здійснювались по жовтень 2011 року включно та з листопада 2011 року виплати здійснювались за постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 від 06.07.2011 року.

Колегія суддів зазначає, що виплати позивачу пенсії та доплати до пенсії, які просить перерахувати позивач, носили періодичний (щомісячний) характер, що підтверджується матеріалами справи, тому позивач про порушення своїх прав мав реальну можливість та повинен був дізнаватися при кожному отриманні сум. Тобто, відповідно до матеріалів справи, про порушення свого права позивач повинен був дізнатись ще в листопаді 2011 року, але звернувся до суду тільки в травні 2013 року.

З наведеного вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом пропущено шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду адміністративний позов, не врахував, що позивачем було оскаржено дії відповідача щодо не перерахунку пенсії позивачу з 01 листопада 2011 року та по теперішній час.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, тобто з 14 листопада 2012 року.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача за період з 01.11.2011 року по 13.11.2012 року включно підлягають залишенню без розгляду, у зв'язку з відсутністю поважних причин пропуску позивачем цього строку.

У зв'язку з цим, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині залишення без розгляду вимог адміністративного позову позивача за період з 14 листопада 2012 року.

Щодо посилань апелянта на не законність застосування судом першої інстанції норм матеріального права і не в повному обсязі та не всебічності зясування обставин справи, то суд апеляційної інстанції в даному випадку не розглядає це питання, оскільки судом першої інстанції лише прийнято процесуальне рішення щодо залишення позову без розгляду і по суті рішення не приймалось.

Відповідно до п. 3 ч.1 статті 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Стаття 204 КАС України встановлює підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Такими підставами є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання в частині, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану ухвалу належить частково скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 107, 197, 199, 204, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року в справі № 227/2206/13-а - задовольнити частково.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року скасувати в частині залишення вимог без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 за період з 14 листопада 2012 року. Справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року в справі № 227/2206/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції в частині залишення рішення суду першої інстанції без змін за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала суду апеляційної інстанції в частині скасування рішення суду першої інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В.Жаботинська

Судді Л.А.Василенко

ОСОБА_3