Справа № 2а-314/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2010 р. Справа № 2a-314/10/0970

м. Івано-Франківськ

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участі секретаря Дутчак Л.В.

представника позивача: приватної фірми «Інвестпроммаркет»ОСОБА_2

представника відповідача: Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватної фірми «Інвестпроммаркет»до Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2007 року Приватна фірма «Інвестпроммаркет»(далі позивач) звернулась з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 (далі відповідач) про встановлення факту протиправності дій відповідача при проведенні перевірки та прийнятті рішення за її наслідками, скасування податкового повідомлення-рішення за №/0 від 03.05.2006 року про застосування до Приватної фірми «Інвестпроммаркет»штрафу за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання по податку з юридичних осіб власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

12.06.2007 року представником позивача змінено позовні вимоги, у відповідності до яких позивач просив скасувати податкове повідомлення-рішення за №/0 від 03.05.2006 року.

12.06.2007 року Господарським судом Івано-Франківської області, за наслідком розгляду даного позову ухвалено постанову, якою позов задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення за №/0 від 03.05.2006 року.

22.10.2007 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду, винесеною за наслідками перегляду в апеляційному порядку постанови Господарського суду Івано-Франківської області, постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову Приватної фірми «Інвестпроммаркет»відмовлено.

14.01.2010 року ухвалою Вищого адміністративного суду України за наслідками перегляду в порядку касаційного провадження судових рішень винесених в даній адміністративній справі, касаційну скаргу приватної фірми «Інвестпроммаркет»задоволено, постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2007 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2007 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

01.02.2010 року дана адміністративна справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду для розгляду по суті.

Заявлені позовні вимоги Приватної фірми «Інвестпроммаркет»мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням застосовано штраф за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання по податку з юридичних осіб власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, сплата якого позивачем здійснена вчасно та в повному розмірі.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив, суду пояснив, що під час проведення камеральної перевірки позивача з питань своєчасності та повноти сплати в бюджет податків, зборів та інших обовязкових платежів за період з 01.01.2005 року до 20.04.2006 року службовими особами податкового органу виявлено факт затримки граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання по податку з юридичних осіб власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів допущеної за період з 14.01.2004 року до 16.10.2005 року. У звязку з чим на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, виходячи з висновків і мотивів, з яких скасовані попередні судові рішення в цій справі, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів.

Судом встановлено, що 13.04.1994 року виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради здійснено державну реєстрацію юридичної особи Приватної фірми «Інвестпроммаркет», яку взято на податковий облік як платника податків Державною податковою інспекцією в місті ОСОБА_1.

20.04.2006 року старшим державним податковим інспектором відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 проведено камеральну перевірку своєчасності і повноти сплати в бюджет податків, зборів та інших обовязкових платежів позивачем за період з 01.01.2005 року до 20.04.2006 року.

За наслідками проведеної перевірки виявлено факт несвоєчасної сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за четвертий квартал 2003 року, 2004 рік та три квартали 2005 року в розмірі 444, 46 гривень, результати якої оформлено актом за №17-0-179 від 20.04.2006 року.

За результатами розгляду вказаного акту відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення за №/0 від 03.05.2006 року, яким на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»застосовано до позивача штраф за затримку граничного строку понад 90 днів сплати узгодженої суми податкового зобовязання по податку з юридичних осіб власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 50 відсотків такого зобовязання в сумі 222, 24 гривень.

Пунктом 10 частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів). Стаття 4 цього ж Закону визначає, що платниками податків і зборів (обовязкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обовязок сплачувати податки і збори (обовязкові платежі).

Податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах встановлюється Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»(в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) позивач в період з 2002 до 2005 року був платником вищевказаного загальнодержавного податку.

У відповідності з пунктами 2, 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування»платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обовязкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни.

Статтею 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»(в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок обчислення і сплати податку, у відповідності до вимог частини третьої якої у порядку, визначеному податковими органами, юридичні особи подають за місцем свого знаходження та за місцем постійного базування транспортних засобів до податкових органів у строки, визначені законом для річного звітного періоду, на основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми податку за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

У відповідності до пункту «в»підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»для базового (звітного) періоду, що дорівнює календарному року строк подання декларацій визначений протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

В силу дії вказаних норм, позивач як платник податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів юридична особа зобовязаний протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року подати до податкового органу на основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми вказаного податку.

Як наслідок суд приходить до висновку, що розрахунки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003, 2004 та 2005 роки позивач зобовязаний подати протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем вказаних звітних років.

Судом встановлено, що обовязок подання розрахунків даного податку позивачем виконано в повному обсязі та в строк встановлений законом, а саме розрахунки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003 рік позивачем подано 17.02.2004 року (а.с.6), за 2004 рік 27.01.2005 року (а.с.7), за 2005 рік 18.01.2006 року (а.с.8).

Стаття 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»(в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені строки сплати податку, у відповідності до частини 1 якої податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується юридичними особами - щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Таким чином, граничним строком сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за перші три квартали 2004 та 2005 років є 15 квітня, 15 липня, 15 жовтня кожного з цих звітних (податкових) років та 15 січня наступного року за четвертий квартал звітних (податкових) років.

Судом встановлено, що позивачем обовязок сплачувати належні суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у встановлені законами терміни за третій квартал 2003 року, за 2004 рік та за 2005 рік не виконано, а податкові зобовязання із сплати даного податку за третій квартал 2003 року виконано 03.03.2004 року (а.с.10), за 2004 рік виконано 25.02.2005 року, за 2005 рік 10.03.2006 року (а.с.11), тобто із затримкою граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання.

Як наслідок, суд приходить до висновку про несвоєчасність виконання позивачем своїх податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Судом відхиляються посилання представника позивача на підпункт 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якими позивач обґрунтовує своєчасність виконання своїх податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та, у відповідності до яких вважає, що граничним строком сплати зобовязань з вказаного податку є строк протягом десяти днів, наступних за останнім днем граничного строку подання розрахунку даного податку.

Як визначено пунктом 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»- податкове зобовязання - це зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. А згідно з преамбулою Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» - цим Законом встановлюється податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах. Відповідно статті 5 цього Закону визначені строки сплати цього податку і передбачено що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується юридичними особами - щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм матеріального права, суд прийшов до висновку, що Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»в спірних правовідносинах є загальним. Перевагу ж мають спеціальні закони. Таким за наведених обставин є Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», положення якого і підлягають застосуванню до спірних правовідносин при визначенні граничного строку виконання позивачем зобовязань з сплати даного податку.

Згідно частини 3 підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податку звільняється від обовязку подавати податкову декларацію за звітний (податковий) період протягом поточного року у разі, якщо його податкові зобовязання були відображені у річній податковій декларації на поточний рік відповідно до закону з питань окремого податку, збору (обовязкового платежу).

Тому, суд вважає застосування до спірних правовідносин статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», якою визначені строки сплати цього податку, таким, що не суперечить нормам Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а протилежний висновок представника позивача, яким також обґрунтовувались позовні вимоги судом відхиляється з вищевказаних підстав.

Визначення позивачем у поданих розрахунках податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003, 2004 та 2005 роки граничних строків виконання податкових зобовязань у відповідності до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(а.с.6, 7, 8) не звільняє позивача від виконання обовязків по сплаті вказаного податку у строки визначені статтею 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Таким чином, суд погоджується з висновком Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 про несвоєчасність виконання Приватною фірмою «Інвестпроммаркет»своїх податкових зобовязань з сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за четвертий квартал 2003 року, 2004 та 2005 роки, а також з висновком про затримку понад 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання за даним податком в розмірі 444, 46 гривень.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за №/0 від 03.05.2006 року суд виходить із завдань адміністративного судочинства визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що проведена 20.04.2006 року перевірка позивача є камеральною, проведеною на виконання повноважень наданих статтею 11 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні», самою перевіркою визначено період, що підлягає перевірці, а саме з 01.01.2005 року до 20.04.2006 року (а.с.12).

У відповідності до абзацу другого підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

Прийняття рішення про застосування до позивача штрафу за порушення строків сплати податкових зобовязань за четвертий квартал 2003 року та за 2004 рік, що мали місце в період з 2004 році на підставі даних перевірки, проведеної за період з 01.01.2005 року до 20.04.2006 року вчинено відповідачем з порушенням меж наданих повноважень і як наслідок, тягнуть за собою протиправність прийнятого рішення в цій частині.

Виявлення під час проведення вказаної перевірки порушення строків сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за інші періоди ніж ті, що підлягали перевірці у відповідності до статтей 11, 11-1 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні»не позбавляли Державну податкову інспекцію в місті ОСОБА_1 провести перевірки своєчасності і повноти сплати в бюджет податків, зборів та інших обовязкових платежів за відповідні періоди.

Судом відхиляються посилання представника позивача на відсутність повноважень у старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1Камінської на проведення перевірки позивача з питань своєчасності та повноти сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки посадова особа, якою проведено вказану перевірку у відповідності до пункту 2.1.1 Положення про відділ оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 є повноважною на виконань завдань відділу, одним з яких є організація роботи по справлянню податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (а.с. 118-120).

Таким чином, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Івано-Франківській області за №/0 від 03.05.2006 року в частині застосування до приватної фірми «Інвестпроммаркет»штрафу в розмірі 106, 96 гривень за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2004 року, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають до задоволення.

Суд вважає правомірним оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині застосування до приватної фірми «Інвестпроммаркет» штрафу за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2005 року з огляду на вищевказані висновки суду про несвоєчасність виконання позивачем своїх податкових зобовязань з сплати даного податку за 2005 рік.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до частини 5 статті 7 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»(в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) недоїмки по податку, а також суми штрафів, пеня стягуються з платників податку згідно з законодавством. Суд зазначає, що зазначена норма є загальною. Спеціальною нормою, якою встановлена відповідальність за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань є підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яка і підлягає застосуванню до спірних правовідносин при вирішенні питання про застосування штрафу за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Вищезазначеною спеціальною нормою встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання такий платник податку зобовязаний сплатити штраф у розмірі пятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що відповідачем до позивача оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням застосовано штраф на підставі підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Також, вирішуючи питання про правомірність прийнятого рішення суд встановив, що відповідачем дотримано під час прийняття оспорюваного рішення приписів підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

За змістом вказаної норми податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобовязань платника податків у випадках визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Пунктом 17.3 статті 17 цього Закону встановлено, що сплата (стягнення) штрафних санкцій передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження цих сум.

Оскільки сума штрафних санкцій за змістом Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є складовою податкового зобовязання, то на штрафні санкції поширюється строк давності, встановлений підпунктом 15.1.1 пункт 15.1 статті 15 вказаного Закону.

Оскільки за змістом підпункту 15.1.1 пункт 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»початок перебігу строку давності повязаний фактично з днем порушення платником податкового законодавства внаслідок декларування заниженої суми податкового зобовязання, а підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього Закону диференціює розмір штрафу в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобовязання, перебіг строку давності для визначення суми податкового зобовязання із штрафу, передбаченого цією правовою нормою, починається з дня, наступного за днем сплати узгодженої суми податкового зобовязання.

Судом встановлено, що позивачем фактично сплачені відповідні суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2005 року відповідно до платіжного доручення за №31 10.03.2006 року (а.с.11). Оскаржуване податкове повідомлення-рішення за №/0 прийняте 03.05.2006 року, тобто через 54 дні після виконання позивачем своїх податкових зобовязань (а.с.13).

Таким чином, 1095-денний термін з дати внесення позивачем плати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2005 року на момент прийняття оскаржуваного рішення не сплинув.

Враховуючи вищевикладене суд вважає протиправним застосування Державною податковою інспекцією до Приватної фірми «Інвестпроммаркет»штрафу в розмірі 106, 96 гривень за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2004 року, а позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Івано-Франківській області за №/0 від 03.05.2006 року в цій частині такими, що підлягають до задоволення, в решті позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Івано-Франківській області за №/0 від 03.05.2006 року в частині застосування до приватної фірми «Інвестпроммаркет» штрафу в розмірі 106, 96 гривень за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2004 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 25.05.2010 року.