Справа № 820/6617/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19.06.2014 р. № 820/6617/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюкова Ю.В.,

при секретарі судового засідання Кікоян Г.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові клопотання позивача та його представника про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового утримання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

-скасувати наказ начальника ГУМВСУ в Харківській області від 27.09.2011 року №1274, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення з ОВС ОСОБА_3;

- скасувати наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 27.09.2011 року №210 о.с. в частині звільнення ОСОБА_3 з ОВС;

-зобов'язати ГУМВС України в Харківській області поновити на посаді оперуповноваженого СБНОН Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3;

-виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.09.2011 року і до моменту постановлення судом рішення з розрахунку 1971, 12 грн. за кожен місяць вимушеного прогулу.

Позивач та його представник подали до суду клопотання про визнання поважними причин пропуску строку, які представник позивача в судовому засіданні підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення вказаних клопотань заперечив у повному обсязі, водночас заявивши клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову з підстав пропущення строку на звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувані позивачем накази ГУ МВС в Харківській області були винесені 27.09.2011 року, до суду позивач звернувся із зазначеним позовом лише 03.04.2014 року, який було повернуто 08.04.2014 року ухвалою ХОАС (суддя Панов М.М.), а повторно подано 09.04.2014 р., тобто з пропущенням встановленого Законом строку для звернення до суду.

Разом із адміністративним позовом позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, а представником позивача клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу на посаді оперуповноваженого СБНОН Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області .

Наказом від 27.09.2011 року №1274 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - звільнення з лав МВС.

Наказом ГУМВС України в Харківській області від 27.09.2011 року №210 о.с. ОСОБА_3 звільнений з органів внутрішніх справ України.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ч.3 ст.99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Складовими елементами правового статусу осіб публічної служби є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби.

Враховуючи наведене та беручі до уваги, що вказаний спір відноситься до справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, до спірних правовідносин повинен застосовуватись спеціальний строк звернення з адміністративний позовом, що передбачений ч. 3 ст. 99 КАС України, тобто місячний строк.

В свою чергу, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як свідчать матеріали справи, позивач 27.09.2011 року був затриманий правоохоронними органами за підозрою у скоєнні злочину та з 08.10.2011 року перебуває у Харківському слідчому ізоляторі.

З матеріалів справи вбачається що в листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до начальника ГУ МВС України в Харківській області з листом про розяснення причини невиплати заробітної плати, з відповіді від 26.12.2013 року, отриману 02.01.2014 року, йому стало відомо про звільнення з ОВС.

10.01.2014 року (вих. № 12/П-16) позивач звернувся до начальника ГУ МВС України в Харківській області з листом від 09.01.2014 року про надання засвідчених матеріалів про звільнення.

З відповіді № 12/12-7308/мк в.о. начальника Харківського СІЗО вбачається, що від відповідача на адресу ОСОБА_3 надійшло лише повідомлення про звільнення з органів внутрішніх справ від 17.02.2014 року № 7/П 41 та вручено позивачу 25.02.2014 року.

Суд зазначає, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 06.03.2008р., зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що саме з моменту отримання трудової книжки або копії наказу про звільнення, особа вважається такою, що повідомлена про звільнення з органів внутрішніх справ, а відтак має право у випадку незгоди із підставами звільнення, реалізувати своє право на їх оскарження у судовому порядку у встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України місячний строк.

Докази вручення позивачу копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Як зазначив під час розгляду справи представник позивача, підставою для пропуску строку звернення до суду слугував також факт реалізації позивачем встановленого права на досудовий порядок вирішення спору.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України Про міліцію, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 статті 18 вищенаведеного Закону встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Розділу 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Згідно із ст. 20 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Строки оскарження дисциплінарних стягнень визначені статтею 21 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, згідно із якою, дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Про результати розгляду заяви про поновлення пропущеного строку повідомляються особа рядового або начальницького складу, яка її подала, та начальник, який наклав на неї дисциплінарне стягнення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач (вих. № 12/П-13 від 08.01.2014 року) звернувся до начальника ГУМВС України в Харківській області із письмовою заявою від 07.01.14 р., в якій, посилаючись на незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з ОВС України, просив скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказ про звільнення з ОВС України, та поновити його на займаній посаді. Згідно довідки Харківського слідчого ізолятору, вказана заява була подана позивачем через відділ по контролю за виконання судових рішень.

В свою чергу, як вказує позивач та не заперечував під час розгляду справи представник відповідача, відповідь на вказане звернення позивачу надано не було.

Також, суд зауважує, що позивач, знаходячись в слідчому ізоляторі, з обєктивних підстав не мав реальної можливості ознайомитись із обставинами, які слугували підставами звільнення із ОВС України.

Так, згідно з п.14.8 Інструкції "Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України" (додаток №2 до наказу МВС України від 6 грудня 1991 року № 552 "Про заходи щодо зміцнення законності в діяльності ОВС України") посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана ознайомити з затвердженим висновком особу, у відношенні якої проводилась перевірка, за її бажанням, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Як вбачається з матеріалів справи ГУМВС України в Харківській області не було вчинено жодних дій щодо ознайомлення позивача із висновком службового розслідування, що слугував підставою для звільнення останнього з ОВС України.

Враховуючи наведене, беручі до уваги відсутність у позивача можливості ознайомитись із обставинами, які слугували підставами для звільнення із органів внутрішніх справ, що як наслідок перешкоджає належній реалізації останнім права на судовий захист, та факт проведення процедуру досудового врегулювання спору, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважних причин.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 4 ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України, суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з цієї позовною заявою поважними.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового утримання.

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду - відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Бадюков Ю.В.