Справа № 1717/570/2012
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Комзюк А.Ф.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" серпня 2012 р. Справа № 1717/570/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю

представника позивачки

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "08" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2012 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила:

- скасувати рішення ОСОБА_4 селищної ради №10 від 20.12.2010 р. та визнати нечинною відповідь ОСОБА_4 селищної ради №253 від 02.03.2012 р. щодо звернень ОСОБА_3, жительки с.Рокитне, вул.Київська, 12/4;

- зобов'язати відповідача поділити земельну ділянку площею 0,06 га., яка передана у приватну власність та обліковується за покійним гр.ОСОБА_5 згідно запису земельно-кадастрової книги №6-6 від 1998 р. за адресою вул.Київська, 12 в смт.Рокитне Рівненської області, виділивши їй у користування рівну частину вказаної земельної ділянки площею 0,03 га.;

- зобов'язати відповідача встановити межі користування земельної ділянки.

Ухвалою суду від 22.03.2012 р. позовні вимоги в частині скасування рішення ОСОБА_4 селищної ради №10 від 20.12.2010 р. та визнання нечинною відповіді ОСОБА_4 селищної ради №253 від 02.03.2012 р. щодо звернень ОСОБА_3, жительки с.Рокитне, вул.Київська, 12/4 залишені без розгляду в зв'язку із пропуском строків звернення до суду.

Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржується.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області та ухвалити нову постанову - про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався тим, що справа, яка розглядається, є адміністративною. Проте цей висновок обґрунтованим визнати не можна.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (далі ЗК) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні).

Статтею 80 ЗК встановлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності (частини перша, друга статті 83 ЗК).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У пунктах а, б, в, г і к статті 12 ЗК передбачено, що до повноважень селищної ради належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади селища; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України (далі ЦК) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_6 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК).

Селищна рада, яка розглядається, є субєктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, селищна рада відповідно до статті 5 ЗК має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин (позивачка) іншому (селищна рада), яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондуються з пунктом в статті 5 ЗК, згідно з яким земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК держава не втручається у здійснення власником права власності. Тобто пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Селищна рада як власник землі вільна у виборі субєкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. При цьому владних управлінських функцій відповідач не здійснював і субєктом владних повноважень у цих відносинах не був.

З позовної заяви вбачається, що позивачка наполягає на тому, що покійний ОСОБА_7, за яким згідно земельно-кадастрової книги рахувалася спірна земельна ділянка площею 0,06 га., набув права власності на цю земельну ділянку, оскільки вона була передана йому у приватну власність рішенням відповідача №189 від 26.12.1996 р., а ще раніше рішенням виконкому ОСОБА_4 селищної ради спірна земельна ділянка площею близько 1000 кв. м. відводилась у безстрокове користування на праві власності попереднім власникам та забудовникам домоволодіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частках.

Відповідач - ОСОБА_4 селищна рада вважає, що оскільки правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку не виготовлялись, то вона продовжує перебувати у власності територіальної громади. Відтак, відповідачем не визнається право власності позивачки на земельну ділянку.

З пояснень представника позивачки в судовому засіданні вбачається, що це право не визнається й іншими співвласниками домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці.

Таким чином позивачка в судовому порядку намагається захистити своє право власності на землю, яке не визнається.

Відповдіно да ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільного права можуть бути визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_6 Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб тощо.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, ЗЕМЕЛЬНИХ, сімейних, трудових відносин.

З цих підстав колегія суддів вважає, що позивачка має захищати своє невизнане право в цивільному порядку шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на земельну ділянку, або про зобов'язання передати земельну ділянку в приватну або сумісну власність тощо. Захист цього права в порядку адміністративного судочинства не передбачений законодавством.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.157, 202, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "08" травня 2012 р. скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_10 ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 17.08.2012 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу Богданець Уляна Юхимівна вул. Київська,12, кв.4,Рокитне,Рокитнівський район, Рівненська область,34200

3- відповідачу ОСОБА_4 селищна рада Рівненської області вул. Незалежності, 15,смт. Рокитне,Рокитнівський район, Рівненська область,34200