Справа № 804/1720/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 р. Справа № 804/1720/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рондо Груп» до Криворізької Південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними та зобовязати вчинити певні дії, -
23 січня 2015 р. до суду надійшов даний адміністративний позов, у якому позивач просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що Криворізької Південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області Міністерства доходів і зборів України (далі за текстом відповідач) було внесено в електронну базу даних «Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» відомостей на підставі акту перевірки № 1178/22.01/37271730. Товариство з обмеженою відповідальністю «Рондо Груп» (далі за текстом позивач) вважає дії відповідача протиправними та такими що не відповідають діючому законодавству.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи у письмовому провадженні.
Представник відповідача в судове засідання не зявився був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи надав заяву про слухання справи без його участі.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини.
Відповідно до висновків зазначеного акта порушено п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, п. 198.1. п. 198.2. п. 198.3. п.198.4, п.198.6 спи 198, п.201.1.п.201.4.п.2(И.6,п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: встановлена нереальність здійснення господарських операцій, що призвело до:
В обґрунтуванні висновку про зазначені порушення, податковий орган вказав, що операції з поставки по ланцюгу: контрагент-постачальник ТОВ «ГРОТЕКМАКС»-ТОВ «РОНДО ГРУП»- контрагенти - покупці та контрагент - постачальник ТОВ «ГАРД ФІНАНС» - ТОВ «РОНДО ГРУГІ»- контрагенти-покупці - не містять у своїй суп розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематично (протягом місяця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків.
Також відповідач зазначив, що «встановлено проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, з використанням контрагентів, які не виконують свої податкові зобовязання. Тобто, у контрагентів-постачальників відсутні обєкти оподаткування по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям.
З врахуванням наведеного податковий інспектор дійшов висновку, що операції з оприбуткування, приймання-передачі товарні, робіт (послуг) фактично не проводились, та, як наслідок, у ході перевірки не виявлено факту передачі товарів (робіт, послуг) від продавця до покупця, в звязку з його відсутністю, а первинні документи, оформлені не належним чином, не містять доказовості первинного документа, що свідчить про не реальне здійснення господарської діяльності ТОВ «РОНДО ГРУП».
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
Щодо висновків акту перевірки про відсутність ознак реальності вчинення господарських операцій в електронній базі даних - в системі автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів вважаємо за доцільне зазначити наступне.
Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
У відповідності до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Враховуючи те, що днем розгляду податковим органом заперечень ТОВ «РОНДО ГРУП» до акта перевірки № 1178/22.01/37271730 та надання письмової відповіді є 30.12.2014р., відповідно до змісту вищезазначеної норми чинного законодавства України, граничним терміном для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за результатами відповідної перевірки є 06.01.2015р.
Однак на сьогоднішній день податкове повідомлення-рішення не було вручено представникам ТОВ «РОНДО ГРУП». Також податковий орган не повідомив в усному та/або письмовому порядку про наявність такого рішення та не надав його копію з висновком про результати розгляду заперечень від 30.12.2014р.
Посилаючись в акті № 1178/22.01/37271730 від 17.12.2014р. на податкову інформацію, отриману від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві. Криворізькою південною ОДПІ не надано належної правової оцінки зазначеній інформації та не здійснено її опрацювання в установленому Законом порядку, виходячи з такого.
Податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів, який, у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю (пп. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 ПК України).
Як вже було зазначено вище, податкова інформація, зібрана відповідно до того Кодексу. може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, (ст. 74 ПК України)
Отже, виходячи з викладених норм чинного законодавства України, податковий орган може використовувати у своїй діяльності лише результати опрацювання податкової інформації, яка, в свою чергу, отримана ним на законних підставах та із встановлених Законом джерел.
Зазначені реєстри є загальнодоступними, і як платник податків, так і податковий орган, мають рівні можливості до інформації, яка в них міститься.
Таким чином, податковий орган, крім використання баз даних, які належать виключно податковим органам, з метою дотримання встановленого Податковим кодексом України принципу правомірності рішень платника податків, має перевіряти та використовувати інформацію з інших джерел, зокрема тих, до яких має доступ платник податків.
Таким чином, інформація про те, що неможливо встановити місцезнаходження ТОВ «ГРОТЕКМАКС», наведена в акті позапланової документальної перевірки ТОВ «РОНДО ГРУП» від 17.12.2014р., не відповідає дійсності та офіційним даним державного реєстру.
Виходячи зі змісту акта позапланової перевірки ТОВ «РОНДО ГРУП», обґрунтування не підтвердження реальності господарських операцій зводиться до того, що «у контрагентів - постачальників ТМЦ (робіт,послуг) відсутні трудові, виробничі ресурси, можливість ведення бухгалтерського та податкового обліку та фіксації господарських операцій у первинних документах постачальника, фактичне нездійсненння операції з купівлі/продажу товарів (робіт, послуг).
Вважаємо за необхідне підкреслити, що ні укладення трудового договору, ні наявність безпосередньо у власності юридичної особи (фізичної особи-підприємця) основних засобів, виробничого обладнання і т.інш., не є єдиними можливими способами здійснення фінансово-господарської діяльності з поставки товарів та надання послуг. А податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (виконання робіт) його постачальником (підрядником). Більш того, цивільне законодавства передбачає послуги з надання персоналу та з оренди основних засобів.
Стосовно посилання податкового органу на встановлення перевіркою порушень п. 185.1 ст. 185 ПК України (обєкт оподаткування 11ДВ), п. 187.1 ст. 187 ПК України (дата виникнення податкових зобовязань з ПДВ), п. 188.1 ст. 188 ПК України (база оподаткування ПДВ), п. 198.1 ст. 198 ПК України (право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту), п. 198.2 ст. 198 ПК України (дата виникнення права на податковий кредит), п. 198.3 ст. 198 ПК України (визначення податкового кредиту звітного періоду), п. 19У.6 ст. 198 ПК України (обмеження у віднесенні сум сплаченого податку до складу податкового кредиту), п. 201.10 ст. 201 ТІК України (порядок виписування та реєстрації податкової накладної), вважаємо за доцільне зазначити наступне.
Згідно п. 185.1 ст. 185 11К України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України: вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За приписами ст.ст. 187, 198 Податкового кодексу України, правомірним вважається Формування суб'єктом господарювання складу податкового кредиту, а так само, податкових зобовязань, за принципом повязаності придбаних товарів (робim,послуг) з господарською діяльністю платника податків (використання їх у господарській діяльності) та у відповідності з наявними оригіналами підтверджуючих первинних документів.
Відповідно до п. 198.6 статті 198 того ж Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, окремими підставами для відсутності у платника податків права на отримання відповідних податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, а також недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Податковий орган, фактично підтверджуючи рух активів, що є головною ознакою господарської операції, поняття якої наведено в Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зробив необгрунтований висновок про заниження податку на додану вартість за серпень 2014 року в сумі 102207,60 грн., завищення податкового кредиту в сумі 102207,60 грн., відсутність обєктів оподаткування та нереальність господарських операцій та неправомірно вказав, що «операції з оприбуткування, приймання-передачі товарів, робіт (послуг) фактично не проводились, та, як наслідок, у ході перевірки не виявлено факту передачі товарів (робіт, послуг) від продавця до покупця, в звязку з його відсутністю».
Щодо зазначення в акті № 1178/22.01 /37271730 від 17.12.2014р. про ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних та журналу обліку реєстрації довіреностей, в якому міститься запис про надання довіреностей на отримання ТМЦ від ТОВ «ГАРД ФІНАНС» як на підставу висновку про відсутність документів, які б підтверджували факт отримання ТМЦ від ТОВ «ГАРД ФІНАНС»,а, отже, і про нереальність здійснення господарських операцій, судом було встановлено наступне.
Журнал реєстрації довіреностей перевіряючими не був запрошений ані в усній формі, ані у письмовому запиті. До того ж вищезазначений журнал є у підприємства в наявності, але він не є первинним документом. Отже, з урахуванням пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, відповідно до якого податковий орган наділений правом запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, повязану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, журнал обліку реєстрації довіреностей не г документом, який повинен був надати до перевірки платник податків самостійно, без будь-яких запитів податкових органів
Таким чином, відсутність товарно-транспортних накладних та журналу обліку реєстрації довіреностей не є підставою для твердження про відсутність здійснення господарських операцій та невизнання права платника податку на податковий кредит.
Відповідно вище наведеним фактом суд вважає, що первинні документи, які надані підприємством головному державному ревізор-інспектору відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту ОСОБА_2 та державному інспектору відділу місцевих податків і зборів, плати 5а землю, управління оподаткування та контролю обєктів і операцій ОСОБА_3 для проведення перевірки, як кожний окремо, так і в сукупності, підтверджують реальність їх здійснення та, відповідно, право підприємства на віднесення витрат по виконанню робіт по таким господарським операціям до складу валових витрат, а суму податку на додану вартість, до складу податкового кредиту.
Таким чином, висновок Криворізької Південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровської області про нереальність господарських операцій платника податків носить характер припущення, яке не підтверджено належними доказами.
Позивач в позовних вимогах просить суд визнати дії відповідача незаконними які стосуються внесення відомостей в електронну базу даних «Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розмірі контрагентів» з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ. Суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню у звязку з наступним.
Як зазначає Верховний суд Україні в постанові від 09 грудня 2014 року, а саме щодо внесення ДПІ до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення зустрічної перевірки товариства, то в цьому випадку це є лише службовою діяльністю працівників ДПІ з виконання обовязків зі збирання доказовою інформації про наявність чи відсутність документального підтвердження господарських операцій. Оскільки права позивача оскаржуваними діями відповідача не порушуються, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними. У звязку з чим дії відповідача не породжують правових наслідків для платника податків.
Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого орган використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, повязаних із визначенням обєктів оподаткування (податкових зобовязань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, повязаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
У пункті 74.1 статті 74 ПК зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.
Відповідно вищезазначеного суд вважає, що в частині позивних вимог які стосуються автоматизованою інформаційної системи «Податковий блок», у підсистемі «Аналітична система» діями податкової не були порушені права позивача. А саме відповідач в даних діях виконував свої службові обовязки.
У звязку з чим суд доходить висновку, що керуючись Податковим кодексом України, Законом України «Про державну податкову службу», позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково, цілком правомірними та відповідають чинному законодавству, і позивачем було доведено їх правомірність.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Присудити на користь позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рондо Груп» документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_1