Справа № 802/3521/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 жовтня 2015 р. Справа № 802/3521/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної державної адміністрації про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації (далі УПСЗН Козятинської РДА, відповідач 1), Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (Департамент соціальної політики Вінницької ОДА, Департамент, відповідач 2) з вимогами про:

- визнання неправомірною відмову Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації у визначенні ОСОБА_1 статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації визначити ОСОБА_1 статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов'язати Вінницьку обласну державну адміністрацію та Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації видати посвідчення ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 після аварії на ЧАЕС в 1986 році отримав дозу опромінення в результаті чого захворів класичною лімфомою Ходжкіна. В 1997 році позивача визнано дитиною, яка потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та видано відповідне посвідчення.

В 2015 році позивачу встановлено другу групу інвалідності, яка, відповідно до висновку МСЕК, пов'язана з впливом аварії на ЧАЕС.

З метою визначення статусу постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримання відповідного посвідчення, ОСОБА_1 звернувся до Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та отримав експертний висновок №19 від 25.11.2014 р., в якому зазначено діагноз і встановлено, що захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС. Після чого було звернення до управління соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації з відповідною заявою про видачу посвідчення, за наслідком розгляду якої оформлено та направлено на адресу Департаменту подання на видачу посвідчень громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи по Козятинському району.

За наслідком розгляду вказаного подання та поданих ОСОБА_1 документів Департаментом надано письмову відмову у визначені статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, з мотивів, що позивач не відноситься до жодної із перерахованих в статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорій осіб.

З такою відмовою позивач не погоджується вказуючи на наявність підстав для встановлення йому відповідного статусу та видачі посвідчення.

Ухвалою суду від 15.10.2015 р. до участі в справі в якості відповідача залучено Вінницьку обласну державну адміністрацію (далі - Вінницька ОДА, відповідач 3).

В судовому засіданні, призначеному на 23.10.2015 р. представник Департаменту та Вінницької обласної державної адміністрації позов не визнала, з мотивів наведених у письмових запереченнях. Зокрема, вказала на відсутність підстав передбачених у статті 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для визнання позивача постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та, відповідно, видачі посвідчення.

УПСЗН у Козятинському районі надано письмові заперечення (вх.№01/3217 від 02.10.2015 р.), в яких зазначено, що до його повноважень належить лише оформлення подання до Департаменту щодо визначення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, що управлінням й було зроблено. Відповідно до п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 20.01.1997 року за №51, посвідчення видаються облдержадміністраціями.

В судове засідання призначене на 27.10.2015 р. позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності (вх.№32007 від 27.10.2015 р.).

Представники відповідачів також не з'явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду адміністративної справи.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи положення даної норми, заяву позивача та належне повідомлення відповідачів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 отримав дозу опромінення в розмірі 20,7 сГр, що відображено у посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1, виданого 25.09.1997 р.

В зв'язку з погіршенням стану здоров'я в 2013 році ОСОБА_1 пройшов лікування у Національному інституті раку.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 041294, від 23.03.2015 р. позивачу встановлено другу групу інвалідності.

З метою встановлення причинного зв'язку між хворобою та аварією на Чорнобильській АЕС позивач звернулася до Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України.

Своїм експертним висновком №19 від 25.11.2014 р. Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України встановила діагноз "Класична лімфома Ходжкіна" та вказала, що захворювання ОСОБА_1 пов'язане із впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

У зв'язку з чим, 25.03.2015 р. позивач звернувся до УПСЗН Козятинської РДА з відповідною заявою та документами про видачу посвідчення .

За наслідком розгляду поданої заяви, УПСЗН Козятинської РДА сформувало та направило на адресу Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА подання «на видачу посвідчень громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи по Козятинському району» №01-29/893 від 25.03.2015 р., з зазначенням переліку осіб, які мають статус постраждалих для затвердження відповідних посвідчень.

Листом №10-2085 від 20.04.2015 р. Департамент зазначив, що позивач не відноситься до жодної з категорії осіб, перерахованих у статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому законних підстав для надання статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1 немає.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон).

Частина перша статті 1 Закону передбачає, що даний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Статтею 9 Закону визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

- учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

- потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

На встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону;

- народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на рак щитовидної залози (ч. 3 ст. 12 Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Судом встановлено, що між захворюванням ОСОБА_1 та катастрофою на Чорнобильській АЕС існує причинний зв'язок, що підтверджується експертним висновком №19 від 24.11.2014 р.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при наданні оскаржуваної відмови Департаментом не враховано наявність відповідного експертного висновку та обставин, викладених у ньому щодо наявності причинного зв'язку між захворюванням і Чорнобильською катастрофою. Відтак, відмова Департаменту не може вважатись правомірною.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 р. № К/9991/12630/11.

При вирішені цього спору суд також враховує, що відповідно до підпункту 41 пункту 4 Положення про Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови облдержадміністрації №190 від 7.05.2013 р., Департамент, відповідно до покладених на нього завдань, організовує та координує роботу, пов'язану з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, зважаючи на протиправність відмови Департаменту у наданні позивачу статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, на переконання суду, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є необхідність зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації надати позивачеві статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині:

- визнання неправомірною відмови Департаменту Вінницької облдержадміністрації та Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації у видачі посвідчення;

- визнання протиправною відмови Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації у визначені статусу постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов'язання Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації визначити статус постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 20.01.1997 року за №51 (далі - Порядок № 51), видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Отже, до повноважень УПСЗ Козятинської РДА не входить видача відповідних посвідчень, а лише формування подань.

Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження наявності будь-якої відмови УПСЗ Козятинської РДА у визначені статусу постраждалої особи. Натомість в матеріалах справи міститься подання цього управління, про яке зазначалось вище.

За таких обставин, враховуючи відсутність відмови УПСЗ Козятинської РДА у визначені статусу постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи та повноважень щодо видачі посвідчень в т.р. у Департаменту (щодо останніх дій), перелічені вище позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги зобов'язального характеру звернутої до Вінницької обласної державної адміністрації про видачу позивачу посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, то суд зазначає слідуюче.

Видача посвідчення, як вже зазначалось, є похідним після встановлення відповідного статусу ОСОБА_1, який на момент подання позову та вирішення справи не встановлений.

Окрім того, не надано жодних доказів на підтвердження наявностівідмови обласної державної адміністрації у видачі посвідчення. Отже, відсутній спір між сторонами у цій частині.

Слід зазначити, що захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість неправомірної поведінки суб'єкта оскарження, суд дійде помилкового висновку про можливість захисту не порушених прав, що не випливає із повноважень, визначених статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту не порушених прав і інтересів позивача, в цому випадку шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень видати посідчення, є невірним.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю установи та в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

За таких обставин та враховуючи відсутність спору в цій частині, позовні вимоги про зобов'язання видати посвідчення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації у наданні ОСОБА_1 статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна