Справа № 2а-2095/11
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Отупор К.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" серпня 2012 р. Справа № 2а-2095/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від "26" вересня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2011 р. визнано дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_4 в перерахунку розміру додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, з 23 лютого 2011р. по 22 липня 2011р. - протиправними.

Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків віл мінімальної пенсії за віком, доплату до пенсії у розмірі 2 (двох) мінімальних заробітних плат, з 23 лютого 2011р. по 22 липня 2011р., за виключенням сум фактично проведеної виплати, відповідно до ч.2 ст. 39, ст.ст.50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Постанову допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати в частині задоволення позовних вимог та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначає, що фінансування витрат за вказаним законом проводиться за рахунок коштів державного бюджету, в межах наданих розрахунків та виділених коштів з державного бюджету. Крім того, вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано зобов'язав виконати оскаржувану постанову негайно.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Дубровицькому районі Рівненської області, віднесений до 1 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, має 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 39, 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні добровільного відселення - дві мінімальні заробітної плати.

За змістом ст. 50 зазначеного закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1 і які є інвалідами 3 групи, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається нарахування та виплата коштів проводилася у розмірах, встановлених п.8 постанови КМ України від 28.05.08р. №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 та № 530 від 28.05.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Що стосується вимог позивача щодо проведення перерахунку і виплати коштів, передбачених ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із видів пенсії за її вибором.

Встановлено, що позивачу призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується довідкою пенсійного органу №11327 від 19.08.2011 року.

Заяву про перехід на інший вид пенсії позивач не подавав, основна пенсія за ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", йому не призначалась.

Таким чином, вимоги ОСОБА_4 щодо проведення перерахунку та виплати основної пенсії, передбаченої ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є безпідставними.

Оскільки суд першої інстанції в своєму рішенні не зазначив про відмову в задоволенні цих вимог - воно підлягає зміні в цій частині.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, допускаючи постанову суду до негайного виконання, суд першої інстанції не врахував вимоги п.1 ч.1 ст. 256 КАС України, які є спеціальними для цієї категорії справ.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України, постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів виконуються негайно - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, постанова суду в частині допуску до негайного виконання теж підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.183-2, 197, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2011 змінити.

Абзац третій постанови замінити двома абзацами такого змісту:

"В решті позовних вимог в задоволенні позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах сум стягнення за один місяць.".

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с.Удрицьк,Дубровицький район, Рівненська область,34113

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області вул. Миру,8,м.Дубровиця,Дубровицький район, Рівненська область,34100