Справа № 808/9458/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/9458/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року

справа № 808/9458/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Олефіренко Н.А., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року у справі № 808/9458/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Вест» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними дій та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ост-Вест» (далі-ТОВ «Ост-Вест») 18 грудня 2014 року звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно з яким просить скасувати податкову вимогу відповідача №1544-25 від 04 грудня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ним своєчасно були подані платіжні доручення по сплаті єдиного податку за декларацією з єдиного податку юридичної особи за 3 квартал 2014 року, але зобов’язання банком, що стосується перерахування грошових коштів до бюджету за платіжними дорученнями від 13 жовтня 2014 року №1133, №1134, №1135 не виконано.

Тому у цьому випадку на підставі п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України відповідач повинен адресувати вимоги по сплаті недоїмки ПАТ «Банк Камбіо».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що судом встановлено, що платіжні доручення по сплаті зобов’язання з єдиного податку були своєчасно подані позивачем для перерахування грошей до бюджету, але з вини банку зазначені платіжні доручення не були виконані вчасно, тому має місце «відсутність у позивача узгодженої податкової заборгованості».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що твердження позивача про необхідність скасування вимоги на підставі п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України є недоречними, оскільки оскаржувана вимога не включає в себе пеню, штрафні санкції та іншу відповідальність, від якої позивача можливо звільнити на підставі п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивачем 23 жовтня 2014 була подана податкова декларація платника єдиного податку - юридичної особи за III квартал 2014 року (а.с.7-9).

Позивачем було виписано платіжні доручення за призначенням платежу сплата єдиного податку 5% за 2014 рік:

- від 19 листопада 2014 № 55 на суму 7150,00 грн., які прийняті ПАТ «А-Банк» у день їх подання (а.с.15).

Платіжне доручення від 19 листопада 2014 № 55 на суму 7150,00 грн. виконано ПАТ «А-Банк» вчасно (а.с.15).

Правомірність та обґрунтованість вказаної податкової вимоги прийнятої відповідачем є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірну податкову вимогу прийнято протиправно.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно п. 22.4 ст. 22 цього Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Згідно з п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З матеріалів справи вбачається, ПАТ «Банк Камбіо» 14.10.2014 року та 15.10.2014 року прийняв платіжні доручення позивача за № 1133, № 1134 від 13.10.2014 року та №1135 від 15.10.2014 року з призначенням платежу: «сплата єдиного податку 5% за 2014 рік».

Згідно з пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.5 ст.45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов’язкові платежі) інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з зарахуванням на єдиний казначейський рахунок».

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що після отримання відповіді від банку щодо відсутності можливості переказати кошти, зв’язку з тим, що не має/ не достатньо коштів на кореспондентському рахунку, саме позивачем було порушено граничні терміни сплати податкових зобов'язань зі сплати єдиного податку 5% за 2014 рік, оскільки саме на платника податків покладено обов’язок щодо сплати податків. Неможливість банку переказати кошти позивача, з зазначених причин, не звільняє позивача від обов’язку сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену ним у поданій ним податковій декларації протягом строку встановленого п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Враховуючи те, що позивачем було порушено граничні терміни сплати податкових зобов'язань зі сплати єдиного податку, у відповідача виникло право на виставлення податкової вимоги.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Платіжним дорученням №55 від 19 листопада 2014 року позивачем було частково сплачено єдиний податок у розмірі 7150,00 грн., що підтверджується обліковою карткою платника податків (а.с.42).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно нараховано позивачу податковий борг в частині сплаченого єдиного податку юридичних осіб, а тому податкова вимога №1544-25 від 04 грудня 2014 року в частині нарахування податкового боргу у сумі 7150,00 грн. є протиправною.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для задоволення апеляційної скарги відповідача - скасування постанови суду та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі зазначеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області – задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року у справі №808/9458/14 - скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №1544-25 від 04 грудня 2014 року в частині нарахування податкового боргу у сумі 7150,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 26 жовтня 2015 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: О.М. Панченко