Справа № 638/15631/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 р.Справа № 638/15631/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1, апелянта - ОСОБА_2, представника апелянта - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2015р. по справі № 638/15631/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області

про визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

07 вересня 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області (далі по тексту - відповідач, ВК ХМР Харківської області), в якому просить визнати нечинним рішення виконавчого комітету ХМР від 22.07.2015 р. № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» з моменту його винесення.

14 вересня 2015 року позивачем подано клопотання про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету ХМР від 22.07.2015 р. № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» до прийняття постанови за результатами розгляду цієї справи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2015р. по справі №638/15631/15-а клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про визнання нечинним Рішення № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» - задоволено.

Зупинено дію рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» до розгляду справи по суті .

ОСОБА_2, не погодившись із вказаною ухвалою, що стосується його прав, інтересів та обов`язків, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали конституційних норм права, неналежне доказове обґрунтування, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2015р. по справі №638/15631/15-а та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі, додаткових поясненнях, а також зі своїм представником у судовому засіданні, вказали на те, що оскаржувана ухвала встановлює порядок безпосередньої участі апелянта у вихованні доньки та винесена всупереч інтересам дитини та сторін. Пояснив, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» є законним та не підлягає зупиненню, оскільки гарантує йому право спілкування з дитиною під час тривалого судового розгляду. Вказав на порушення судом першої інстанції вимог п.1 ст.117 КАС України, оскільки не зазначено яку саме шкоду може бути заподіяно дитині оскаржуваним рішенням ХМР №427 від 16.09.2015 року. Отже, з викладених підстав вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, у клопотанні та в судовому засіданні, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, та рішення суду першої інстанції без змін. З викладених підстав вказала на незаконність оскаржуваного нею рішення ХМР №427 від 16.09.2015 року, що згідно з ч.1 ст.117 КАС України є підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, апелянта та представника апелянта, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.07.2015 р. № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини», визначено наступний порядок участі батька дитини ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: щопонеділка та щочетверга по три години у першій половині дня; щовівторка, щосереди та щоп`ятниці по три години у другій половині дня; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 18-00.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання нечинним рішення виконавчого комітету ХМР від 22.07.2015 р. № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» з моменту його винесення. Також заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії даного рішення до прийняття постанови за результатами розгляду цієї справи.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості припущення позивача про наявність небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам та її малолітньої доньки до ухвалення рішення в справі, неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, необхідність значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення клопотання про забезпечення позову, помилково виходив з того, що дана справа про визнання нечинним рішення виконавчого комітету ХМР від 22.07.2015 р. № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» з моменту його винесення підлягає судовому розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 3 цього ж Кодексу справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 статті 17 КАСУ визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.07.2015 р. № 427 «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини», визначено порядок участі батька дитини ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки.

Статтею 158 Сімейного кодексу України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Тобто, з наведеного вбачається, що виник спір з приводу визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні його малолітньої доньки, який повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідача в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а регулює правовідносини в сфері сімейних відносин.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що спір з яким до суду звернулась позивач, є цивільно-правовим, тому такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене та відсутність в даному випадку адміністративного спору, колегія суддів вказує на відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та необґрунтовано вжив заходів забезпечення позову.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2015р. по справі №638/15631/15-а не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про забезпечення позову, через порушення ним норм процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 159, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.09.2015р. по справі №638/15631/15-а скасувати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Спаскін О.А.

Повний текст ухвали виготовлений 23.10.2015 р.