Справа № 826/10010/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/53255/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. у справі № 826/10010/14 за позовом Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" до Київської міжрегіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними та скасування рішень Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 100250004/2014/000006/2 від 16.01.2014р. та картку відмови Київської міжрегіональної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2014р. № 100250004/2014/00006.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р., позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів від 16.01.2014р. № 100250004/2014/000006/2. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської міжрегіональної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 16.01.2014р. № 100250004/2014/00006.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. надійшла касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 січня 2013 року між компанією «RISEKIND LTD», Китай (Покупець) та Приватним підприємством «Акрілат-Хімконтракт» (Покупець, Декларант) укладено контракт № 13/01-07 та Додаток № 21 від 26.11.2013 року, відповідно до умов якого, Продавець зобов'язується прийняти та оплатити L-Лізин Сульфат у кількості 35,00 тонн за ціною 940,00 доларів США. Оплата здійснюється на протязі 45 днів з дати коносамента, умови поставки CIF Одеса.

Позивачем за митною декларацією ВМД № 100250004/2014/089935, 16.01.2014 року було заявлено до митного оформлення товар - L-Лізин Сульфат (сульфат 2,6 -Диамино капронової кислоти), який являє собою продукт мікробіологічного синтезу, основна діюча речовина -L-Лізин Сульфат, форма випуску - гранули коричневого кольору, отримані шляхом висушування ферментативної маси, крім лізину. Згідно декларації митної вартості № 100000000/2014/089935 від 16.01.2014 року митна вартість товару заявлена позивачем до митного оформлення за першим методом (за ціною договору) 262969,70 грн. (32900,00 доларів США).

Для підтвердження визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору) декларантом було подано відповідачу наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 13/01-07 від 07.01.2013 року; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 21 від 26.11.2013 року; інвойс-рахунок № 7990-23149 від 26.11.2013 року; платіжне доручення № 1427 від 27.12.2013 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 196 від 14.01.2013 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 25.11.2013 року; коносамент № DAZH 013002 від 26.11.2013 року; пакувальний лист № 7990-23149 від 26.11.2013 року; страховий поліс № PYIE 00017293 від 28.11.2013 року; ветеринарні свідоцтва форми Ф-1, Ф-2 № Щ30№227250 від 16.01.2014 року; ветеринарні свідоцтва форми Ф-1, Ф-2 № Щ-30№227349 від 16.01.2014 року; міжнародний ветеринарний сертифікат № 09791 від 17.09.2013 року; дозвіл на ввезення в Україну об'єктів ветеринарно-санітарного контролю № 15-3-1-11/12240 від 27.12.2012 року; сертифікат про походження товару загальної форми № ССРІТ124517626 від 26.11.2013 року; лист виробника стосовно ціни від 30.07.2013 року; лист від виробника про структуру компанії від 18.11.2013 року; сертифікат якості від виробника від 04.12.2013 року; митну декларація країни відправлення № 02545754 від 21.11.2013 року.

16.01.2014 року Київською міжрегіональною митницею, м/п «Західний» прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100250004/2014/000006/2, згідно якого, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв'язку з тим, що основні документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять усіх даних, необхідних для обраного декларантом методу визначення митної вартості. Митна вартість товару визначена відповідачем із застосуванням резервного методу.

Також була оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250004/2014/00006 від 16.01.2014 року. За митною декларацією № 100250000/2014/089947 товар було випущено у вільний обіг шляхом надання фінансових гарантій.

В графі 33 цього рішення зазначено, що у митного органу наявна інформація, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. А також не надано додаткових документів на вимогу митного органу, а саме: договір із третіми особами, пов'язаний із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписку із бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; ліцензійний або авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою для продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Декларантом були виконані вимоги митного органу та надано додаткові документи, що підтверджується описом вкладення до цінного листа за № 04 4 від 24.01.2014 року, а саме: виписку з бухгалтерської документації (податкова накладна № 354 від 26.11.2013 року), висновок про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виданий Київською Торгово-промисловою палатою № Ц 804/1 від 25.12.2013 року.

Однак, відповідач своїм листом від 07.02.2014 року за вих. № 1694/1/26-70-61-04 відмовив позивачу у перегляді рішення про коригування митної вартості товарів. Підставою для відмови у перегляді рішення про коригування митної вартості товарів було ненадання позивачем: договору (контракту) з третіми особами, пов'язаного із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписку із бухгалтерської документації; ліцензійний або авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою для продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод 2-ґ (резервний) визначення митної вартості товару. Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вірно встановлено судами, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності (в інвойсі від 26.11.2013 року № 7990-23149 в описі товару зазначено, що вміст лізину (в сухому вигляді): 51%, а в сертифікатах аналізів від 04.12.2013 року б/н, з посиланням на вказаний інвойс, зазначено, що вміст лізину (в сухому вигляді): 55,85 % та 55,62 %); (у прайс-листі ціни вказано на умовах СІF Одеса, що свідчить про суб'єктивне спрямування, прайс-лист надано від продавця, а не від виробника). Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу, з урахуванням вимог, ст. 64 Митного кодексу України. Попередні методи не застосовані: метод 1 - відповідно до вимог ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України; методи 2, 3 у зв'язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари; методи 4, 5 - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Водночас, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, документи, подані ПП «Акрілат-Хімконтракт» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених частиною третьою статті 53 МК України. Так, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Таким чином, відомості, наведені в прайс-листах фірми-виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, повинні сприйматися митними органами до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Крім того, декларант надав при митному оформленні лист від 18.11.2013 року компанії «BIO-CHEM TEXNOLOGY LIMITED», який містить інформацію про те, що компанія «RISEKIND LTD» та компанія «Dahe Bio Technology Development Co. Ltd» на 100% входять до складу компанії «BIO-CHEM TEXNOLOGY LIMITED», яка, в свою чергу, являється материнською компанією. Отже, є необгрунтованими вимоги відповідача щодо надання договору (контракту) з третіми особами, пов'язаного із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору, оскільки контракт з компанією «RISEKIND LTD» є прямим контрактом.

Компанія «RISEKIND LTD» листом від 14.08.2014 року щодо вмісту лізину повідомила, що в рахунку-фактурі 7990-23149 від 26.11.2013 року визначення вмісту лізину необхідно розуміти так, що під час виготовлення L-Лізин Сульфат зі стандартним мінімальним вмістом активного лізину становить 51 % сухого вмісту, а тому ця цифра зазначається в рахунку-фактурі. Активний Лізин, як вміст сухої речовини, вимірюється в лабораторії в момент залишення виробничої лінії перед відправкою для клієнтів компанії. Тому цифра, яка згадується в сертифікаті аналізу має фактичне значення. Фактичне значення, як правило, є вищим, ніж мінімальне стандартне значення. Для уникнення претензій зі сторони клієнтів, компанія випускає продукт з вищим вмістом активного Лізину, тому що він може знизитися протягом тривалого терміну перевезення та зберігання.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом 2 г (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 Митного кодексу України.

Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: