Справа № 754/13259/15-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського психоневрологічного диспетчеру № 2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва у справі за позовом Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві про визнання наказів незаконними та скасування, -

ВСТАНОВИВ:

7 вересня 2015 року Головний лікар Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві, у якому просив визнати дію наказів № 226 від 06 серпня 2015 року «Про системну організацію управління та надання психіатричної допомоги населенню в ТМО «Психіатрія» у місті Києві» та № 227 від 06 серпня 2015 року «Про поліпшення стану диспансерного нагляду хворих на психічні розлади та надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в закладах ТМО «Психіатрія» у місті Києві» щодо Київського міського психоневрологічного диспетчеру № 2 - незаконними та скасувати їх.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 8 вересня 2015 року позов повернуто позивачу у зв'язку з не підсудністю місцевому суду як адміністративному.

В апеляційній скарзі про скасування ухвали Київський міський психоневрологічний диспансер № 2 посилається на те, що позивач звертаючись з даним позовом до суду виходив з вимог частини 5 статті 18 КАС України де вказано, що у разі невизначеності цим Кодексом предметної підсудності адміністративної справи така справа розглядається місцевим адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що дана справа не підсудна цьому адміністративному суду, відповідно пункту 6 до частини 3 статті 108 КАС України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої; адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Також, частинами 1, 2, 4 статті 19 КАС України передбачено, що: адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом; адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача; адміністративні справи з приводу оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, прийнятих на контрольних пунктах в'їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію, їхніх дій або бездіяльності вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідного контрольного пункту; разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається місцевим адміністративним судом за вибором позивача.

Надаючи правову оцінку у відповідності до вище зазначеного слід звернути увагу на наступне.

Оскільки в даній адміністративній справі відповідачем є Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у м. Києві та оскаржуються накази директора Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві № 226 від 06 серпня 2015 року «Про системну організацію управління та надання психіатричної допомоги населенню в ТМО «Психіатрія» у місті Києві» та № 227 від 06 серпня 2015 року «Про поліпшення стану диспансерного нагляду хворих на психічні розлади та надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в закладах ТМО «Психіатрія» у місті Києві» щодо Київського міського психоневрологічного диспетчеру № 2, то судом першої інстанції слід було звернути увагу та дослідити установчі документи Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві щодо визначеності з його статусу та підпорядкування.

Крім того, суддею першої інстанції чітко не вказано підстав, а лише зроблено посилання на статтю 18 КАС України, чому ця справа не підсудна місцевому суду як адміністративному, а також не вказано до якого суду як альтернативного слід звертатись позивачу.

Таким чином суддя першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо повернення позову позивачу в зв'язку з непідсудністю цьому суду як адміністративному.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дана позовна заява, в силу положень статті 18 КАС України підлягає розгляду Деснянським районним судом м. Києва як адміністративним.

Колегія суддів вважає, що суддя суду першої інстанції прийшов до неправильного висновку про повернення позовної заяви позивачу.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського психоневрологічного диспетчеру № 2 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 8 вересня 2015 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 26.10.2015 року

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.