Справа № П/811/2818/15
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року Справа № П/811/2818/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Колега" до відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про арешт коштів боржника від 07.08.2015 року ВП № 43094728.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 березня 2014 р. державним виконавцем ВДВС Олександрійського МРУЮ було винесено постанови про стягнення з боржника ПП "Колега" витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору. При цьому, державний виконавець не зважив на той факт, що боржник не був належним чином повідомлений про факт відкриття виконавчого провадження, про встановлення терміну на добровільне виконання. Тому, при винесені цих рішень відповідач позбавив можливості добровільно виконати рішення та сплатити заборгованість у терміни, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", не здійснив при цьому дій по з'ясуванню фактичного виконання боржником даних постанов, відтак, безпідставно розпочав процедуру з примусового виконання рішення. З метою оскарження незаконних дій ВДВС щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчий дій, підприємство звернулося до суду. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.07.2014 р. по справі № 398/2461/14-а позов задоволено та скасовано всі незаконні постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 р. по справі № 398/2461/14-а рішення суду першої інстанції скасовано. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, підприємство 21.02.2015 р. звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.02.2015 року по справі № К/800/8663/15 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПП "Колега" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 р. у справі №398/2461/14-а. При цьому, підприємство звернулося із запитом до ВАС України про результати розгляду скарги, про що отримало відповідь, що станом на 06.07.2015 р. рішення по справі не винесено.

Отже на думку позивача, незважаючи на це, всупереч вимогам чинного законодавства України 07.08.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, у зв'язку з чим підприємство просить суд її скасувати.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.75).

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав суду заперечення згідно змісту якого зазначив, що у ВДВС Олександрійського МРУЮ на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження по примусовому виконанні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № б/н від 27.03.2014 р., виданої ВДВС Олександрійського МРУЮ по стягненню виконавчого збору в розмірі 4 211,77 грн. на користь Держави з ПП "Колега", . 23.04.2014, керуючись ст.ст.17, 39, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" по постанові про стягнення з ПП "Колега" виконавчого збору в сумі 4211,77 грн. від 27.03.15 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно платіжного доручення №1738 від 18.02.15 р. боржником частково сплачено виконавчий збір у розмірі 450,61 грн..

07.08.2015 р., у порядку ст.59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст.ст.11, 52 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно до якої накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках, у сумі 3 761,16 грн..

Відтак, на думку відповідача, постанова про арешт коштів боржника від 07.08.2015 р. винесена у відповідності з нормами Закону України "Про виконавче провадження", а тому у задоволенні позову ПП "Колега" слід відмовити (а.с.45).

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (а.с.74). В матеріалах справи наявна заява ВДВС про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.48).

Згідно ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За приписами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак на підставі вищевказаного суд дійшов висновку про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі документи та матеріали, всебічно й повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21 квітня 1999 (далі Закон №606).

Ч.1 ст.1 Закону №606 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 2 Закону №606 передбачає, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ст.11 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ст.17 Закону №606 виконанню державною виконавчою службою підлягають, серед іншого, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За правилами ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Встановлено, що у відділі ДВС Олександрійського МРУЮ на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження по примусовому виконанні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №б/н від 27.03.2014 року, виданої відділом ДВС Олександрійського МРУЮ по стягненню з ПП "Колега" на користь Держави виконавчого збору в розмірі 4211,77 грн. (а.с.61).

Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 23.04.2014 р. оскаржена боржником ПП "Колега" до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Відповідно до постанови Олександрійського міськрайонного суду від 15.07.2014 р. у справі № 398/2461/14-а визнано неправомірними дії відділу ДВС Олександрійського МРУЮ в Кіровоградській області щодо винесення постанов та скасовано, в т.ч., постанову від 27.03.2014 року про стягнення виконавчого збору в сумі 4211,77 грн. за виконавчим листом № 2а-3081/10/1170 (ВП № 41731436) (а.с.8-9).

Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 р. у справі № 398/2461/14-а скасовано постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.07.2014 р. у справі № 398/2461/14-а за позовом ПП "Колега" до відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області про визнання дій неправомірними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчий дій" (а.с.10).

За правилами частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, скасовуючи постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.07.14 р. у справі № 398/2461/14-а Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд зазначив, що доказів щодо неотримання позивачем постанов про відкриття виконавчих проваджень не надано. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, щодо подання заяви позивачем про поновлення ним свого порушеного права на виконання рішення у добровільний строк. Тому вважано рахувати, що позивачем пропущено строк на добровільне виконання рішення.

Відтак, рішення по справі № 398/2461/14-а набрало законної сили 29.01.2015 року. При цьому, позивач не надав доказів скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 р., а тому посилання в позові на ту обставину, що підприємство не було належним чином повідомлене про факт відкриття виконавчого провадження є необґрунтованим і не заслуговує на увагу.

23.04.2014 року, керуючись ст.ст.17,39,20,25 Закону України "Про виконавче провадження", по постанові про стягнення з ПП "Колега" виконавчого вбору в сумі 4211,77 грн. від 27.03.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.61-зв.).

Згідно п.2 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору.

Платіжним дорученням №1738 від 18.02.2015 р. боржником частково сплачено виконавчий збір у розмірі 450,61 грн. (а.с.64).

07.08.2015 р., у порядку ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та ст.ст.11, 52 Закону України "Про виконавче провадження", відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на кошти ПП "Колега", що містяться на рахунках, у сумі 3 761 грн. 16 коп. (а.с.65-зв).

Згідно листа з ПАТ КБ "Приватбанк" від 17.08.2015 року №20.1.0.0.0./7-20150817/5864 арешт по постанові від 07.08.2015 р. про арешт коштів ПП "Колега" () накладений у сумі 3761,16 UАН. На рахунках достатньо коштів для виконання даної постанови (а.с.66).

Як пояснив представник відповідача, 09.09.2015 р. за вих.№36458 виставлено платіжні вимоги на арештовані рахунки ПП "Колега", кошти до ВДВС Олександрійського МРУЮ по даним платіжним вимогам не надходили.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами ч.2 ст.71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, на підставі вищенаведеного, враховуючи норми чинного законодавства та наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийняття спірної постанови, тому суд вважає її такою, що винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1