Справа № 826/13231/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2015 року №, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд»звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Український лізинговий фонд» () з питань достовірності декларування від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень, травень, липень, вересень та жовтень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 22.01.2015 р. № 56/26-54-15-02-13/37859096 (далі - Акт перевірки).

Позивачем були подані заперечення на Акт перевірки, за результатами яких (відповідь ДПІ про розгляд заперечень від 14.02.2015 № 3052/10/26-54-15-02-30) ДПІ частково скасовані висновки Акту перевірки та викладено висновок акту перевірки у новій редакції.

Так, відносно порушень, які покладені в основу оскаржуваного рішення, в Акті перевірки (з урахуванням результатів розгляду заперечень на Акт перевірки) ДПІ встановлено, що у період, за який проведено перевірку, позивач був зареєстрований платником ПДВ (з 29.10.2013 р.). Фактичний вид діяльності згідно КВЕД 64.91 - фінансовий лізинг.

Зазначено, що згідно з поданих ТОВ «Український лізинговий фонд» до ДПІ податкових декларацій від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображене у рядку 19 декларацій (уточнюючих розрахунків) становить, зокрема: за березень 2014 року - 1090008 грн., за травень 2014 року - 363502 грн., за липень 2014 року - 431841 грн., вересень 2014 року - 404015 грн., за жовтень 2014 року - 926484 грн.

Причиною від'ємного значення, як зазначає ДПІ, стало придбання позивачем автомобілів для подальшої їх передачі у лізинг.

В пункті 3.13 Акту перевірки ДПІ зазначає, що станом на 22.01.2015 р. не встановлено включення ТОВ «Український лізинговий фонд» до складу податкового кредиту податкових накладних, не зареєстрованих у ЄРПН.

Надалі, (з урахуванням результатів розгляду заперечень) ДПІ зазначено (ст. 9 Акту), що під час проведення детального аналізу податкового кредиту було встановлено, що ТОВ «Український лізинговий фонд» до складу податкового кредиту включено податкові накладні, виписані з порушеннями законодавства, а саме:

- № 15659 від 31.03.2014, контрагент ТОВ «Голден телеком», сума ПДВ - 49,83 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 6015268/01 від 31.03.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 64,4 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 6015546/01 від 31.03.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 197,52 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 731від 12.03.2014, контрагент - ТОВ «Автосоюз», сума ПДВ - 28,25 грн., суть порушення - відсутній підпис особи, яка склала накладну; - № 6028744/01 від 31.03.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 164,04 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 6021694/01 від 31.03.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 71,88 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 592800 від 31.03.2014, контрагент - ПрАТ «Київстар», сума ПДВ - 2980 грн., суть порушення - відсутній підпис особи, яка склала накладну; - № 27860 від 31.05.2014, контрагент - ТОВ «Голден телеком», сума ПДВ - 49,83 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 1 від 14.05.2014, контрагент - ТОВ «Компанія Авто Вибір», сума ПДВ - 399,74 грн., суть порушення - невідповідність номенклатури; - № 1 від 05.05.2014, контрагент - ТОВ «Аеліта Асістанс», сума ПДВ - 2517,35 грн., суть порушення - склад. з поруш. п. 2 Порядку заповнен. п.н.; - № 17571 від 31.07.2014, контрагент - ПрАТ «МТС Україна», сума ПДВ - 57,5 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 27141 від 31.07.2014, контрагент - ТОВ «Голден телеком», сума ПДВ - 50 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 33679 від 31.07.2014, контрагент - ТОВ «Голден телеком», сума ПДВ - 49,83 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 18106 від 31.07.2014, контрагент - ПрАТ «МТС Україна», сума ПДВ - 60,90 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 6040202/01 від 31.07.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 233,58 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 145311 від 31.07.2014, контрагент - ПрАТ «Київстар», сума ПДВ - 3450,98 грн., суть порушення - склад. з поруш. п. 2 Порядку заповнен. п.н.; - № 6056564/01 від 30.09.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 60,90 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 102 від 23.09.2014, контрагент - ТОВ «Баварія Моторс», сума ПДВ - 833,33 грн., суть порушення - не відноситься до госп. діяльн.; - № 6 від 19.09.2014, контрагент - ТОВ «АРТ Пласт», сума ПДВ - 1789,8 грн., суть порушення - не відноситься до госп. діяльн.; - № 163 від 19.09.2014, контрагент - ТОВ «АВС Офіс Лтд», сума ПДВ - 416,66 грн., суть порушення - не відноситься до госп. діяльн.; - № 59 від 16.09.2014, контрагент - ТОВ «Кредо Авто», сума ПДВ - 518 грн., суть порушення - не відноситься до госп. діяльн.; - № 1673 від 12.09.2014, контрагент - ДП «Автотрейдінг-Одеса», сума ПДВ - 833,33 грн., суть порушення - не відноситься до госп. діяльн.; - № 6044841/01 від 31.08.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 193,45 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 6059040/01 від 31.10.2014, контрагент - ПрАТ «Фарлеп-Інвест», сума ПДВ - 253,68 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 23961 від 31.10.2014, контрагент - ТОВ «Голден Телеком», сума ПДВ - 49,33 грн., суть порушення - факсимільне відтворення підпису; - № 44332/24 від 08.10.2014, контрагент - ТОВ «Епіцентр К», сума ПДВ - 43,50 грн., суть порушення - не відноситься до госп. діяльності; - № 21 від 05.09.2014, контрагент - ТОВ «Саннет», сума ПДВ - 200 грн., суть порушення - складено з порушенням п. 2 Порядку заповнення п.н.

Окрім того, в Акті перевірки (з урахуванням результатів розгляду заперечень) встановлено (ст. 12 Акту), що ТОВ «Український лізинговий фонд» до складу податкового кредиту включено податкові накладні, не пов'язані з провадженням господарської діяльності підприємства та податкові накладні, включені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних двічі та такі податкові накладні, що не включені до Єдиного реєстру податкових накладних та не надані на паперових носіях, а саме: № 98 від 21.05.2014, отриману від ТОВ «Авто-Плаза»; № 212 від 26.05.2014 отриману від ТОВ «Автоцентр Дніпропетровськ»; № 1 від 08.07.2014 отриману від ТОВ «Аеліта Асістанс»; № 4664 від 31.07.2014, отриману від ТОВ «АВТ Баварія»; № 420 від 25.07.2014, отриману від ТОВ «Гранд Мотор»; № 134 від 12.09.2014, отриману від ТОВ «Велет Авто»; № 549 від 12.09.2014, отриману від ТОВ «Автоцентр-Україна»; № 386 від 14.07.2014, отриману від ТОВ «ВТП «Інжпроект»; № 808 від 26.09.2014, отриману від ТОВ «ВТП «Інжпроект»; № 908 від 28.10.2014, отриману від ТОВ «ВТП «Інжпроект»; № 786 від 29.10.2014, отриману від ТОВ «Восток Автомир»; № 785 від 29.10.2014, отриману від ТОВ «Восток Автомир»; № 4915 від 31.10.2014, отриману від ТОВ «АВТ Баварія».

На підставі вказаних висновків ДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 року № , відповідно до якого ТОВ «Український лізинговий фонд» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 165 192 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що доводи ДПІ про вчинене порушення позивачем у зв'язку із ненаданням податкових накладних у паперовому вигляді та не реєстрації в ЄРПН є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 4 Податкового кодексу України (далі - ПК України), «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлені ст. 198 ПК України.

Так, відповідно до п. 198.1 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Підпунктом 201.4. ПК України визначено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

У періоди, що перевірялись в ході податкової перевірки, позивач здійснював операції з надання послуг фінансового лізингу транспортних засобів. З метою пошуку клієнтів (лізингоотримувачів) для надання їм послуг фінансового лізингу Позивач залучав агентів (підприємства) та підставі відповідних агентських договорів (далі - Агенти). Податкові накладні, що не визнаються Відповідачем, були отримані Позивачем від таких Агентів. Відповідно, операції з придбання агентських послуг та податкові накладні, виписані Агентами за результатами наданих послуг, безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю Позивача (наданням послуг з фінансового лізингу).

Отримання агентських послуг підтверджується наявними в Позивача належним чином складеними актами наданих послуг, в яких, зокрема, наведено перелік договорів фінансового лізингу (укладених за сприянням Агентів), суми агентської винагороди, розраховані за кожен укладений договір фінансового лізингу, а також загальна сума агентської винагороди (в т.ч. ПДВ). Право Позивача на податковий кредит за такими операціями підтверджуються належним чином складеними на паперових носіях податковими накладними, які на виконання вимог законодавства зареєстровані в ЄРПН. В ході податкової перевірки Відповідачу надавались оригінали всіх податкових накладних.

В рамках договорів фінансового лізингу Позивач як лізингодавець здійснював нарахування процентів у складі лізингових платежів.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що згідно з п. 196.1.2 ПКУ така операція не є об'єктом оподаткування ПДВ.

Згідно з п. 199.1 ст. 199 ПКУ на платників податків, які здійснюють неоподатковувані ПДВ операції, покладається обов'язок здійснювати розподіл вхідного ПДВ. В результаті такого розподілу до податкового кредиту включається лише та частка сплаченого ПДВ, яка відповідає частці використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

Також, на виконання вимог п. 2 розділу IV Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міндоходів України від 25.11.2013р. № 708 (далі - Порядок № 708), в ході такого розподілу суми ПДВ, що відповідали частці використання придбаних послуг в оподатковуваних операціях відображались Позивачем в графах 9 та 10 розділу II Реєстрів отриманих та виданих податкових накладних (далі - Реєстр) за звітні періоди, а суми, що відповідали частці використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування, - у графах 11,12 розділу II Реєстрів.

До складу податкового кредиту звітних періодів Позивачем включались суми ПДВ, зазначені в графі 10 розд. II Реєстрів.

З копій декларації, що містяться в матеріалах справи вбачається, що з реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, які подавались позивачем до декларації з податку на додану вартість за спірні періоди, вказані податкові накладні відображені в реєстрі декількома рядками під номером такої податкової накладної. При цьому, сума значень, вказаних у графах 8 таких рядків (Загальна сума, включаючи ПДВ), відповідає загальній сумі з ПДВ, вказаній в податковій накладній.

З вищевикладеного колегія суддів робить висновок, що виконання ст. 199 ПКУ не всі суми ПДВ за податковими накладеними, отриманими від Агентів, були включені Позивачем до податкового кредиту, а, оскільки суми податкового кредиту зменшують суми ПДВ до сплати, бюджет не зазнав втрат.

Щодо викладених в Акті перевірки доводів ДПІ про порушення порядку заповнення накладних з підстав їх підписання факсиміле, а саме таких накладних як: № 15659 від 31.03.2014, № 6015268/01 від 31.03.2014, № 6015546/01 від 31.03.2014, № 6028744/01 від 31.05.2014, № 6021694/01 від 30.04.2014, № 27860 від 31.05.2014, № 17571 від 31.07.2014, № 27141 від 31.07.2014, № 33679 від 31.07.2014, № 18106 від 31.07.2014, № 6040202/01 від 31.07.2014, № 6056564/01 від 30.09.2014, № 6044841/01 від 31.08.2014, № 6059040/01 від 31.10.2014 та № 23961 від 31.10.2014, колегія суддів зазначає наступне.

У матеріалах справи містяться копії вказаних вище податкових накладних, з аналізу яких вбачається наявність на кожній податковій накладній підпису особи, уповноваженої постачальником товарів/послуг (контрагента позивача), та судом візуально не вбачається факту вчинення таких підписів за допомогою факсимільного відтворення підпису, про що стверджує ДПІ.

Податковий орган в ході розгляду справи не надав суду висновку експерта за результатами проведення експертного дослідження підписів у податкових накладних, який би давав підстави стверджувати про виконання таких підписів за допомогою факсиміле.

Судом також не встановлено відсутності підписів у податкових накладних № 731 від 12.03.2014 та № 592800 від 31.05.2014 (т.2 а.с. 10), про що зазначає ДПІ, оскільки з наданих позивачем до матеріалів справи копій цих накладних вбачається їх підписання належним чином.

До того ж, в ході розгляду даної справи представником відповідача не доведено обставин порушення порядку оформлення податкових накладних № 1 від 05.05.2014, № 145311 від 31.07.2014 та № 21 від 05.09.2014, а з досліджених судом копій вказаних податкових накладних, які додані до матеріалів справи, вбачається їх оформлення у відповідності до положень ПК України та Порядку Міндоходів № 10.

Стосовно доводів ДПІ про невідповідність визначення номенклатури в податковій накладній № 1 від 14.05.2014 (номенклатура послуги - «Агентська винагорода»), складеної контрагентом позивача ТОВ «Компанія Авто Вибір», судом встановлено, що вказана податкова накладна була виписана на виконання вимог агентської угоди № 02/04/14 від 04.04.2014, укладеної між позивачем та ТОВ «Компанія Авто Вибір» (Агентом). Предметом даної угоди був пошук та залучення юридичних та фізичних осіб з ціллю укладення з позивачем договорів фінансового лізингу, з подальшої виплатою позивачем агентської винагороди за виконані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаної угоди ТОВ «Компанія Авто Вибір» сприяв укладенню позивачем договору фінансового лізингу № 2777/04/14-Н від 22.04.2014 року, про що ТОВ «Компанія Авто Вибір» складено акт-звіт агента, безпосередньо сам договір фінансового лізингу № 2777/04/14-Н від 22.04.2014 року та акт прийому-передачі предмету лізингу від 28.04.2014 року. З наведеного вбачається, що визначена у податковій накладній № 1 від 14.05.2014 номенклатура послуги - «Агентська винагорода» фактично відтворює зміст операції з наданих ТОВ «Компанія Авто Вибір» позивачу послуг та не дає підстав для позбавлення податкової накладної юридичного значення. Відтак, доводи ДПІ про невідповідність визначення номенклатури у вказаній податковій накладній спростовуються наведеним та є безпідставними.

Що стосується висновків ДПІ про відсутність зв'язку придбаних позивачем послуг з господарською діяльністю підприємства, що, як зазначає ДПІ, позбавляє позивача права на віднесення податкових накладних за такими операціями до складу податкового кредиту, суд зазначає, що в Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відтак, враховуючи те, що вказані податкові накладні, виписані контрагентами позивача, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відображення їх в реєстрі декількома рядками, що зумовлено особливостями бухгалтерського обліку в програмі 1С, не вплинуло на розрахунки із бюджетом або на визначення розміру від'ємного значення, суд приходить до висновку про відсутність з боку позивача порушень положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а відтак і про відсутність підстав для позбавлення позивача права на включення сум податку на додану вартість за вказаними податковими накладними до податкового кредиту. При цьому суд зазначає, що за змістом статті 201 ПК України негативні наслідки у вигляді позбавлення покупця права на податковий кредит наступають у разі відсутності факту реєстрації продавцем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а не у разі некоректного відображення покупцем таких накладних у реєстрі отриманих податкових накладних.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає про помилковість сприйняття відповідачем податкових накладних, відображених в реєстрах отриманих податкових накладних декількома рядками, як окремих (самостійних) податкових накладних, оскільки по суті в реєстрі в декількох рядках відображалася одна податкова накладна, а відтак доводи ДПІ про вчинене порушення позивачем у зв'язку із ненаданням їх у паперовому вигляді та не реєстрації в ЄРПН є безпідставними.

Отже, вищезазначені норми дозволяють визначити сукупність підстав для отримання бюджетного відшкодування, до яких відносяться: зарахування від'ємного значення до складу податкового кредиту наступного податкового періоду; фактична оплата податку отримувачем товарів (послуг); проведення вказаної оплати постачальникам товарів (послуг).

Також, варто зазначити, що при подачі апеляційної скарги Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке було задоволено частково, а саме: відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Тому, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача (апелянта) на користь Державного бюджету України, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3634,18 грн.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (адреса: Пр - т. Героїв Сталінграда, 58, м. Київ, 04212 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3634 (ти тисячі шістсот тридцять чотири) гривні 18 (вісімнадцять) копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.