Справа № 815/6010/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6010/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

за участю секретаря - Вінського О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Одеська обласна державна адміністрація в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі Обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування про визнання протиправною та скасування постанови, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» (далі Позивач, або ТДВ «Третій автобусний парк») з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Відповідач, або Департамент ДВС Міністерства юстиції України), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №48771203 від 17.09.2015 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, зобов'язати Департамент ДВС Міністерства юстиції України вирішити питання з прийняття до виконання виконавчого листа №815/7376/13-а, виданого Одеським окружним адміністративним судом 27.11.2014 року, та з відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року у справі №815/7376/13-а, за виконавчим листом №815/7376/13-а, виданим Одеським окружним адміністративним судом 27.11.2014 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року у справі №815/7376/13-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, адміністративний позов ТДВ «Третій автобусний парк» до Одеської обласної державної адміністрації в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та зв'язку в особі обласного конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Економінформ», Публічне акціонерне товариство «Північтранс», про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії задоволено, визнано протиправним та скасувано рішення Одеської обласної державної адміністрації в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі Обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування від 18.10.2013 року, оформлене протоколом № 33 про відкладення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування в Одеській області № 15Т Набережне Одеса АС «Одеса-3»; № 58К м. Одеса (вул. Паустовського)- Комінтернівське АС; № 58С м. Одеса (вул. Паустовського) Свердлове, зобовязано Одеську обласну державну адміністрацію в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі Обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування визначити переможця конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування в Одеській області № 15Т Набережне Одеса АС «Одеса-3»; № 58К м. Одеса (вул. Паустовського)- Комінтернівське АС; № 58С м. Одеса (вул. Паустовського) Свердлове, відповідно до порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, що затверджений Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 03 грудня 2008 року № 1081, шляхом проведення підрахунку балів з використанням бальної системи оцінки пропозицій всіх перевізників претендентів, та під час підрахунку балів ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» врахувати сумарну пасажиромісткість автобусів (не нижче ЄВРО-2), які взяті у лізинг ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк», згідно поданих ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» документів на зазначений конкурс.

Вказана постанова суду набрала законної сили 06.11.2014 року та 28.11.2014 року Позивачем отримано виконавчий лист в частині зобовязання відповідача вчинити дії.

05.12.2014 року Позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень ДВС України із заявою про примусове виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року. Проте, листом від 15.12.2014 року № 14-0-34-7249/2-657/14 на адресу Позивача було направлено постанову ВП № 45797593 від 12.12.2014 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Також Відділом примусового виконання рішень ДВС України у вказаному листі було роз'яснено про право Позивача звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про приведення виконавчого документа у відповідність із вимогами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою від 30.06.2015 року про виправлення помилки у виконавчому листі та приведення його у відповідність із вимогами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

За наслідками розгляду вказаної заяви, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року в задоволенні заяви відмовлено з огляду на те, що виконавчий лист Одеського окружного адміністративного суду №815/7376/13-а було оформлено та видано відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Також для забезпечення всебічності та об'єктивності вжиття заходів з примусового виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року Позивач звертався до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про роз'яснення судового рішення у справі №815/7376/13-а, зокрема, з питань, вказаних у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 45797593 від 12.12.2014 року. Однак, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2015 року в задоволенні вказаної заяви також було відмовлено.

А відтак, Позивач вважає, що в судовому порядку було встановлено, що поданий до виконання виконавчий лист оформлено та видано відповідно приписів Закону України «Про виконавче провадження» та постанова Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року у справі № 815/7376/13-а підлягає примусовому виконанню.

11.09.2015 року Позивач повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень ДВС служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання виконавчого листа №815/7376/13-а, виданого Одеським окружним адміністративним судом 27.11.2015 року, проте 28.09.2015 року Позивачем отримано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 48771203 від 17.09.2015 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 з тих самих підстав, що зазначені в постанові ВП № 45797593 від 12.12.2014 року.

Не погоджуючись із діями державного виконавця з винесення постанови, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с.5-12), додатково зазначивши, що питання реалізації на практиці виконання рішень суду є безпосереднім обовязком Відповідача, а відтак посилання представника Відповідача на неможливість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є протиправним.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, зазначивши, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №48771203 від 17.09.2015 року, винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, була прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, є правомірною та обґрунтованою.

Так, представником Відповідача зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також зазначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Положенням ч. 1 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Проте, в поданому до виконання виконавчому документі в якості боржника зазначено дві окремі юридичні особи, а саме: Одеську обласну державну адміністрацію та Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації, у звязку з чим здійснити виконання виконавчого документу із одночасним зазначенням двох боржників на практиці не можливо.

Крім того, представник Відповідача зазначила про помилковість посилання Позивача на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року, якою в задоволенні заяви ТДВ «ТРЕТІЙ ОСОБА_4» про виправлення помилки у виконавчому листі по справі №815/7376/13-а відмовлено, оскільки як вбачається з тексту вказаної узвали суду, зазначеною ухвалою не досліджувалось питання зазначення у виконавчому листі двох боржників одночасно, а лише досліджувалось питання викладення у виконавчому листі резолютивної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року по справі №815/7376/13-а без помилок.

З огляду на зазначене, представник Відповідача вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Ухвалою суду від 15.10.2015 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Одеську обласну державну адміністрацію в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі обласного конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, жодних клопотань про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, заперечень проти адміністартивного позову не надано, у звязку з чим, суд дійшов до висновку, що причина неявки представника відповідача в судове засідання є не поважною та ухвалив про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши адміністративний позов, письмові заперечення та надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року по справі №815/7376/13-а, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, адміністративний позов ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «ТРЕТІЙ ОСОБА_4» до Одеської обласної державної адміністрації в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі обласного конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «НВЦ «ЕКОНОМІНФОРМ», ПАТ «Північтранс» про визнання нечинним рішення та зобовязання вчинити дії задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської обласної державної адміністрації в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі Обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування від 18.10.2013 року, оформлене протоколом № 33 про відкладення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування в Одеській області № 15Т Набережне Одеса АС «Одеса-3»; № 58К м. Одеса (вул. Паустовського)-Комінтернівське АС; № 58С м. Одеса (вул. Паустовського) Свердлове, зобовязано Одеську обласну державну адміністрацію в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі Обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування визначити переможця конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування в Одеській області № 15Т Набережне Одеса АС «Одеса-3»; № 58К м. Одеса (вул. Паустовського)- Комінтернівське АС; № 58С м. Одеса (вул. Паустовського) Свердлове, відповідно до порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, що затверджений Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 03 грудня 2008 року № 1081, шляхом проведення підрахунку балів з використанням бальної системи оцінки пропозицій всіх перевізників претендентів, та під час підрахунку балів ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» врахувати сумарну пасажиромісткість автобусів (не нижче ЄВРО-2), які взяті у лізинг ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк», згідно поданих ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» документів на зазначений конкурс (а.с.13-23).

06.11.2014 року зазначене рішення суду набрало законної сили та 27.11.2014 року Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №815/7376/13-а щодо зобовязання Одеської обласної державної адміністрації в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі Обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування визначити переможця конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування в Одеській області № 15Т Набережне Одеса АС «Одеса-3»; №58К м. Одеса (вул. Паустовського)- Комінтернівське АС; №58С м. Одеса (вул. Паустовського) Свердлове, відповідно до порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, що затверджений Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 03 грудня 2008 року №1081, шляхом проведення підрахунку балів з використанням бальної системи оцінки пропозицій всіх перевізників претендентів, та під час підрахунку балів ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» врахувати сумарну пасажиромісткість автобусів (не нижче ЄВРО-2), які взяті у лізинг ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк», згідно поданих ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» документів на зазначений конкурс (а.с.68).

10.12.2014 року Позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа (а.с.23-27).

12.12.2014 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 Анатолійовича ВП №45797593 відмовлено у відкритті виконавчого провадження (а.с.31-33).

20.01.2015 року Позивач звернувся до суду із заявою про розяснення судового рішення по справі № 815/7376/13-а, а саме: постанову №815/7376/13-а.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2015 року в задоволенні заяви ТДВ «ТРЕТІЙ ОСОБА_4» про розяснення судового рішення по справі за адміністративним позовом ТДВ «ТРЕТІЙ ОСОБА_4» до Одеської обласної державної адміністрації в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку в особі обласного конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР «ЕКОНОМІНФОРМ», Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС» про визнання нечинним рішення та зобовязання вчинити дії відмовлено (а.с.40-43).

01.07.2015 року Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі Одеського окружного адміністративного суду №815/7376/13-а від 27.11.2014 року (а.с.34-39).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року в задоволенні заяви ТДВ «ТРЕТІЙ ОСОБА_4» про виправлення помилки у виконавчому листі по справі №815/7376/13-а відмовлено (а.с.43-46).

17.09.2015 року Позивач повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/7376/13-а від 27.11.2014 року (а.с.52-55).

17.09.2015 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 Анатолійовича ВП №48771203 відмовлено у відкритті виконавчого провадження (а.с.60-62).

Не погодившись із вказаними рішенням, Позивач звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови (далі Закон України № 606).

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до законів підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року в редакції чинній на момент на винесення оскаржуваної постанови (далі Інструкція №512/5).

Відповідно до ст. 1 Закону України № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно зі ст.25 Закону України №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Підстави ж для відмови у відкритті виконавчого провадження встановлені в ст.26 Закону України №606, зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України № 606, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України № 606, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України № 606, у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України № 606, виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України № 606, законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Отже, за змістом наведених норм, державний виконавець після отримання виконавчого документа та за відсутності встановлених законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження виносить постанову про відкриття такого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу винесення державним виконавцем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №48771203 від 17.09.2015 року за заявою ТДВ «Третій автобусний парк» на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/7376/13-а від 27.11.2014 року.

Як вбачається зі спірної постанови, правовою підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження № 48771203 зазначено п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України № 606, при цьому держаний виконавець дійшов висновку про невідповідність поданого виконавчого документу вимогам, встановлених Законом України № 606 з огляду на те, що у поданому виконавчому документі зазначено різних субєктів владних повноважень боржників без визначення в якій частині необхідно виконати рішення суду (а.с.62).

Проте, зазначений висновок державного виконавця не ґрунтується на нормах закону.

Як вірно зазначено державним виконавцем у спірній постанові, Управління морегосподарського комплексу, транспорту та зв'язку Одеської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом вказаної обласної адміністрації, а обласний конкурсний комітет з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування є постійним або тимчасовим орган, що утворюється у вказаному управлінні та діє відповідно до Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 3 грудня 2008 року № 1081.

При цьому, такий висновок не дає підстав вважати, що у виконавчому листі Одеського окружного адміністративного суду № 815/7376/13-а від 27.11.2015 року зазначено одночасно два боржники.

Статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України, особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Судом встановлено, що сторонами адміністративної справи № 815/7376/13-а виступали ТДВ «ТРЕТІЙ ОСОБА_4» в якості позивача, Одеська обласна державна адміністрація в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі обласного конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування в якості відповідача та ТОВ «НВЦ «ЕКОНОМІНФОРМ» та ПАТ «Північтранс» в якості третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору. А відтак, відповідачем по справі №815/7376/13-а та єдиним боржником за виконавчим листом №815/7376/13-а виступає Одеська обласна державна адміністрація в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі обласного конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування.

Суд зазначає також про помилковість тверджень представника Відповідача в якості обґрунтування правомірності винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження як неможливості виконання рішення суду з огляду на зазначення у виконавчому документі різних субєктів владних повноважень боржників без визначення в якій частині необхідно виконати рішення суду, оскільки зазначені обставини не є підставою для відмови у відкритті виконавчого документу, а є підставою для відкладення виконавчих дій, звернення державного виконавця із відповідною заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання до суду, який видав виконавчий документ чи застосування державним виконавцем інших передбачених Законом України № 606 заходів примусового виконання рішень.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України 606 за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України № 606 за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Як вбачається з аналізу зазначених норм, встановлення чи виявлення державним виконавцем вищезазначених обставин відбувається вже після відкриття виконавчого провадження та не є підставою для його відмови у відкритті.

Правомірність висновку суду щодо відповідності виконавчого листа вимогам, встановлених ч.2 ст. 18 Закону України №606, підтверджується також висновками ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/7376/13-а від 06.07.2015 року якою було відмовлено в задоволенні заяви ТДВ «ТРЕТІЙ ОСОБА_4» про виправлення помилки у виконавчому листі по справі №815/7376/13-а (а.с.43-46).

Як вбачається з тексту вказаної постанови, судом першої інстанції встановлено, що виконавчий лист №815/7376/13-а було оформлено та видано відповідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в ньому відповідно до зазначеної норми Закону без помилок викладена резолютивна частина постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року, яка підлягає примусовому виконанню. Ухвала суду набрала законної сили 28.07.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про протиправність висновку державного виконавця щодо невідповідності виконавчого документу вимогам Закону України №606.

Враховуючи, що судом встановлено факт відповідності поданого виконавчого документу вимогам ст. 18 Закону України № 606, суд приходить до висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 26 Закону України №606.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТДВ «Третій автобусний парк» в частині визнання протиправною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №48771203 від 17.09.2015 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

При прийнятті рішення, суд також враховує правову позицію Верховного суду України, викладену в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі N 6-45цс14 та від 25 червня 2014 року у справі N 6-62цс14 відповідно до якої відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, а також позицію Європейського Суду з прав людини у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В той же час, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу тривалості виконання рішення в світлі заходів, вжитих державою для прискорення вирішення внутрішніх систематичних проблем (остаточна ухвала щодо прийнятності у справі «Сокур проти України»; рішення у справах «Півень проти України», «Жовнір проти України», «Войтенко проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України»). У своїх рішеннях Суд зазначає, що, не виконуючи рішення суду, державні органи позбавили положення статті 6 § 1 будь-якого сенсу.

Тобто, невиконання рішення суду, яке набрало законної сили порушує права людини та громадянина, а також принципи закладені в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кодексі адміністративного судочинства України та інших Законах, які направлені на захист цих прав. Таке невиконання судових рішень підриває авторитет та довіру до суду та держави в цілому, що є неприпустимим у демократичній і правовій державі.

Суд звертає увагу на те, що у Рекомендації Rec (2003) 16 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у галузі адміністративного права, ухваленої Комітетом ОСОБА_3 Європи на 851 засіданні заступників міністрів 9 вересня 2003 року, Комітет ОСОБА_3 на підставі статті 15 (b) ОСОБА_5 Європи, уважає, що примусове виконання судових рішень в галузі адміністративного права, зокрема в тому разі, коли вони спрямовані на адміністративні органи, є вимогою ефективного правосуддя.

У додатку до Рекомендації Rec (2003) 16 визначено, що Держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку. Вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили.

Щодо позовних вимог ТДВ «Третій автобусний парк» в частині зобов'язання Департаменту ДВС Міністерства юстиції України вирішити питання з прийняття до виконання виконавчого листа №815/7376/13-а, виданого Одеським окружним адміністративним судом 27.11.2014 року, та з відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року у справі №815/7376/13-а, за виконавчим листом №815/7376/13-а, виданим Одеським окружним адміністративним судом 27.11.2014 року, судом встановлено наявність підстав для відмови в їх задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження органів державної виконавчої служби щодо відкриття виконавчих проваджень за заявою стягувачів на підставі виконавчих документів, зазначених в статті 17 Закону України №606 є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобовязання є формою втручання в дискреційні повноваження Відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 6 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №48771203 від 17.09.2015 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України встановлено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає за необхідне розподілити судові витрати між позивачем та відповідачем відповідно до приписів ст. 94 КАС України із зазначенням суми, що підлягає поверненню з бюджету на користь позивача відповідно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Одеська обласна державна адміністрація в особі Управління морегосподарського комплексу, транспорту та звязку Одеської обласної державної адміністрації в особі Обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських, міжміських, внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування про визнання протиправною та скасування постанови, зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №48771203 від 17.09.2015 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» () судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.