Справа № 820/7333/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р.Справа № 820/7333/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача та третьої особи Блудової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2014р. по справі № 820/7333/14

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області третя особа Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області-Дмитрієв А.А.

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

22 квітня 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до суду із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому просив скасувати наказ ГУ МВС України в Харківській області № 89 від 06.02.2014року " Про покарання старшого оперуповноваженого ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС в Харківській області майора міліції ОСОБА_2.".

10 липня 2014 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Начальника Головного управління МВС України в Харківській області.

16 липня 2014 року постановою Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Дмитрієв А.А. про скасування наказу - задоволено.

Скасовано наказ ГУ МВС України в Харківській області № 89 від 06.02.2014року "Про покарання старшого оперуповноваженого ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС в Харківській області майора міліції ОСОБА_2.".

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

02 вересня 2014 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2014р. по справі №820/7333/14 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області третя особа Начальник Головного управління МВС України в Харківській області про скасування наказу - залишено без змін.

24 вересня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановляючи зазначену ухвалу Вищий адміністративний суд України виходив з того, що судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки обґрунтуванню підстав застосування дисциплінарного стягнення за вчинений позивачем проступок, наведеному у наказі ГУ МВС України в Харківській області від 06 лютого 2014 року №89, а саме тим обставинам, що ОСОБА_2 не забезпечив надання необхідної допомоги потерпілому, виявив емоційно-психологічну нестійкість, дозволив втягнути себе в конфлікт та не вжив всіх можливих заходів для його мирного вирішення і припинення.

Враховуючи норму частини 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовано ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при розгляді даної справи.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1998 р. і остання займана ним посада - старший оперуповноважений ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майор міліції.

02 січня 2014 р. до ГУ МВС України в Харківській області надійшла інформація про внесення прокуратурою Харківської області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000001 за ч. 2 ст. 365 КК України за фактом перевищення влади при застосуванні 31.12.13 р. спеціального засобу - пристрою для відстрілу гумових куль "Safari-820G" серії ХК № 221335, дозвіл № 7719, виданий УАСМ МВС України 28.04.09 р., дійсний до 28.04.15 р., старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_5 на подвір'ї будинку АДРЕСА_2 м. Харкові.

08 січня 2014 року наказом начальника ГУМВС України в Харківській області генерал-майора міліції Демченка О.М. №9 призначено службове розслідування за фактом внесення відомостей до ЄДР про вчинення старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_2 кримінального правопорушення.

В поясненнях від 25.01.14 р. ОСОБА_2 не погоджувався з підставами проведення службового розслідування та свою вину у скоєнні дисциплінарного проступку не визнав.

За результатами проведення службового розслідування встановлений факт порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_2, що виразилось в особистій недисциплінованості, порушенні вимог ч. 4, ч. 5 ст.12 Закону України «Про міліцію», п. 2.2 розділу ІV та п. 1.3 розділу V Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, п. 12.2 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» та п. 3.3 Порядку оформлення, виготовлення, обліку, знищення службових посвідчень для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів МВС України.

05 лютого 2014 року начальником ГУМВС України у Харківській області був затверджений висновок службового розслідування за фактом внесення відомостей до ЄРДР про вчинення старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_2 кримінального правопорушення, яким встановлено, що 31.12.13 р. приблизно о 22.00 за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 відбувся конфлікт між старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області майором міліції ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, з одного боку, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з іншого боку. Під час конфлікту ОСОБА_2 зі свого револьверу здійснив постріл в ОСОБА_5, внаслідок чого останній отримав поранення та був доставлений до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. А.І. Малишева. Першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Харківської області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000001 від 01.01.14 р. за фактом перевищення влади старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області майором міліції ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

06 лютого 2014 року наказом № 89 старшого оперуповноваженого ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_2 попереджено про неповну посадову відповідальність.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час проведення службового розслідування дійшов невірного висновку щодо наявності вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, мети та мотивів його вчинення. Крім того, оскаржуваний наказ від 06 лютого 2014 року №89 не містить посилань на конкретні дії позивача, які свідчили б про порушення ним п.2.2 розділу IV та п.1.3 розділу V Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статей 1, 2 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року N 565-XII (далі - Закон №565-ХІІ) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, основними завданнями якого є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку.

Одними із принципів, на яких будується діяльність міліції є принципи законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості (частина 1 статті 3 Закону №565-ХІІ).

У відповідності до частин 1 та 2 статті 5 Закону №565-ХІІ, міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування. Міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань. При звертанні до громадянина працівник міліції зобов'язаний назвати своє прізвище, звання та пред'явити на його вимогу службове посвідчення. У взаємовідносинах з громадянами працівник міліції повинен виявляти високу культуру і такт.

Як вбачається з частини 2 статті 10 цього Закону, працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2013 року о 22 год. 00 хв. на подвір'ї АДРЕСА_1 в м. Харкові у громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є родичами позивача по справі, виник конфлікт з гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_5 з приводу нібито порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху під час керування власним транспортним засобом, в ході якого між ними зав'язалась бійка. Позивач по справі ОСОБА_2 був викликаний гр. ОСОБА_8 з метою надання допомоги у конфліктній ситуації та захисту від дій гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_5 ОСОБА_2 застосував спеціальний засіб - пристрій для відстрілу гумових куль "Safari-820G" у відношенні ОСОБА_5, після чого разом з ОСОБА_7, застосувавши заходи фізичного впливу, було затримано гр. ОСОБА_9 та доставлено його до відділу міліції для складання відповідних матеріалів.

З матеріалів службового розслідування та наказу від 06.02.2014 року №89 вбачається, що стосовно ОСОБА_2 при участі його у вказаній конфліктній ситуації встановлено ряд порушень, а саме:

- ч. 4 ст. 12 Закону України "Про міліцію", пункту 1.3 розділу V Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155 (не був готовий до неадекватної поведінки громадян, не зміг мирно урегулювати конфлікт, який виник, після застосування спеціального засобу не надав потерпілому необхідну медичну допомогу);

- ч. 5 ст. 12 Закону України "Про міліцію" (не довів до відома безпосереднього начальника інформацію про застосування заходів фізичного впливу);

- п.2.2 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155 (виявив емоційно-психологічну нестійкість при провокації правопорушниками конфліктної ситуації, дозволив втягнути себе в конфлікт, не вжив необхідних заходів для його мирного врегулювання);

- скористався службовим посвідченням, відомості в якому не відповідали дійсності з огляду на переміщення ОСОБА_2 на іншу посаду.

Згідно частини 4 статті 12 Закону України "Про міліцію", у разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов'язків і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров'ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує подання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк.

У відповідності до постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2014 року (а.с.8-16) вбачається, що дії ОСОБА_2 в частині спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 визнані такими, що вчинені без ознак перевищення влади, були направлені на виконання службових обов'язків. Тобто, доведеним є той факт, що міра застосованого позивачем фізичного впливу до гр. ОСОБА_5 відповідала обставинам конфлікту, була необхідною для виконання обов'язку позивача, як працівника міліції.

Позивачем також не було порушено обов'язку щодо надання гр. ОСОБА_5 медичної допомоги. З копії пояснення майора міліції ОСОБА_2, датованого 25.01.2014 року та відібраного в порядку проведення службового розслідування, вбачається, що після застосування спецзасобу до гр. ОСОБА_5 позивач фактично був позбавлений можливості перевірити результати таких дій, тяжкість нанесених тілесних ушкоджень та оцінити необхідність надання потерпілому медичної допомоги, оскільки гр. ОСОБА_5 відбіг у невідомому напрямку, під час доставляння гр. ОСОБА_9 до відділу міліції тримався на відстані 15-20 метрів, у відділ міліції з'явився самостійно. Медична допомога ОСОБА_5 надана під час його перебування у відділ міліції (а.с.84-92). Пояснення ОСОБА_2 не суперечать поясненням, отриманим від гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_9 у ході службового розслідування та зафіксованих у затвердженому за його результатами висновку від 05.02.2014 року (а.с.93-102). Таким чином, надання медичної допомоги гр. ОСОБА_5 у найкоротший строк в розумінні частини 4 статті 12 Закону №565-ХІІ було забезпечено. За умов, що склались, позивач був позбавлений можливості відразу після застосування спецзасобу перевірити чи були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_5 та забезпечити надання (за потреби) медичної допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про міліцію", про застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, а також про будь-які ушкодження або смерть, які спричинені особі внаслідок застосування працівником міліції заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, працівник міліції негайно та письмово доводить до відома безпосереднього начальника для сповіщення прокуророві. Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 25 січня 2014 року, на запитання Інспектора ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції Денисенка С.В. щодо того, чи складався рапорт про використання спеціального засобу, вказано про надання відповідних письмових пояснень.

Отже, в розумінні ст. 12 Закону України «Про міліцію» працівником міліції було письмово доведено до відома безпосереднього начальника для сповіщення прокуророві про застосування спеціального засобу відносно гр. ОСОБА_5 в ході подій, які відбулися 31.12.2013 року на подвір'ї АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Відповідно п. 2.2 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22.02.12 р., при виявленні протиправних дій та їх припиненні працівник зобов'язаний: пояснити правопорушнику, якщо дозволяє обстановка, у тактовній і переконливій формі причину його затримання висловлювати думки коротко і ясно, виключаючи можливість помилкового або двозначного їх розуміння громадянами, яких вони стосуються; зберігати витримку і гідність, контролювати свій емоційний стан, своїм виглядом і діями демонструвати впевненість і спокій; виявляти емоційно-психологічну стійкість при провокації правопорушниками конфліктної ситуації, не дозволяти втягнути себе в конфлікт, уживати всіх можливих заходів до його мирного вирішення і припинення; уживати всіх можливих заходів для встановлення психологічного контакту з очевидцями та свідками, залишаючись водночас принциповим, рішучим та авторитетним представником державної влади; давати роз'яснення правопорушнику про неправомірність його дій доброзичливо, переконливо і ясно, посилаючись на відповідні вимоги нормативно-правових актів; утримуватись від жорстких дій і різких висловлювань стосовно правопорушника. Згідно п.1.3 Правил при спілкуванні з громадянами працівник повинен виявляти витримку і бути готовим: до неадекватної поведінки з їх боку, у т.ч. до прояву агресії і вчинення опору; до надання їм першої медичної допомоги (у т.ч. направлення до закладу охорони здоров'я).

Проте, зі змісту висновку за результатами службового розслідування від 05.02.14 р., на підставі якого був винесений спірний наказ, не вбачається, яким саме чином поведінка ОСОБА_2 суперечила нормам вказаних Правил та в чому конкретно виявились порушення п.2.2 розділу IV та п. 1.3 розділу V Правил. Крім того, за змістом постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2014 року (а.с.8-16) відсутні об'єктивні дані вважати, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на перевищення влади, натомість були направлені лише на виконання службових обов'язків. Зі змісту висновку службового розслідування від 05.02.2014 року вбачається, що при встановленні обставин, за яких сталась подія за участю позивача 31.12.2013 року на подвір'ї АДРЕСА_1 в м. Харкові, опитані всі її учасники, пояснення яких взяті до уваги, інші доказові матеріали відсутні. В свою чергу, у наказі від 06.02.2014 року №89 констатовано, що пояснення ОСОБА_2, а також пояснення інших учасників події носять суперечливий характер (а.с.17-20). За таких обставин, за умови встановленої відповідності дій ОСОБА_2 виконуваним службовим обов'язкам, колегія суддів не вбачає за можливе виявити, на яких підставах відповідачем зроблено висновок про недотримання позивачем вимог п.2.2 розділу IV Правил.

Щодо порушення ОСОБА_2 вимог п.12.12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 12.08.98 р. (зі змінами, внесеними наказом МВС України № 749 від 07.08.13 р.) та порушення п.3.3 Порядку оформлення, виготовлення, обліку, знищення службових посвідчень для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів МВС України № 573 від 26.06.12 р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно п. 4.9 Інструкції «Про порядок постійного зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів працівниками міліції», затвердженої наказом МВС України № 60 від 25.01.95 р., у випадку застосування, псування, недбалого зберігання або втрати табельної вогнепальної зброї, боєприпасів та спеціальних засобів начальник (командир), який дав дозвіл на їх отримання, призначає проведення в строк до 10 діб службове розслідування, за результатами якого встановлюється винність чи невинність працівника і в залежності від цього приймається рішення про притягнення винного до відповідальності згідно з чинним законодавством - дисциплінарної, матеріальної або кримінальної. Проте, як вбачається з матеріалів справи, висновок службового розслідування, за яким позивачу інкриміновано порушення зберігання спеціального засобу - пристрою для відстрілу гумових куль "Safari-820 G", серії НОМЕР_1, датований лише 05.02.14 р.

Відповідно п. 2.2 Положення «Про порядок придбання, видачі, обліку, зберігання та застосування вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, спеціальних засобів індивідуального захисту працівниками судів і правоохоронних органів, а також особами, які беруть участь у кримінальному судочинстві», затвердженого наказом МВС України № 523 від 24.07.96 р., зброя та спецзасоби видаються на підставі мотивованої постанови компетентного органу про здійснення заходів безпеки відносно осіб, які потребують відповідного захисту, медичної довідки про стан їх здоров'я та після проведення з ними спеціальних занять згідно з учбовим та тематичним планами (додаток N 1 до цього Положення) з вивчення вимог відповідних законодавчих і нормативних актів, а також наявності умов для зберігання зброї за місцем проживання таких осіб, за результатами обстеження яких складається акт (додаток N 2 до цього Положення). Проте матеріали справи не містять акту перевірки наявності умов для зберігання спецзасобу за місцем проживання, обов`язковими реквізитами якого, відповідно до додатку № 2 Положення, є дата складання акту, прізвище, ініціали та підпис особи, яка склала акт та особи, яка із вказаним документом ознайомлена.

Щодо порушень позивачем вимог Порядку № 573дск, то останнім не передбачено конкретного періоду часу, протягом якого слід здійснити обмін посвідчення, а також посилань на відповідні санкції за не здійснення такого обміну. Відповідно п. 3.6 вказаного Порядку службове розслідування проводиться лише у разі втрати, псування або передачі його іншій особі, у той час як матеріали справи не містять взагалі доказів проведення службового розслідування по відношенню до позивача, у разі наявності вищевикладених підстав, наявність яких також не підтверджена ГУ МВС України в Харківській області матеріалами службового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач діяв у відповідності до вимог статті 2 Закону України "Про міліцію", а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області №89 від 06.02.2014 року "Про покарання старшого оперуповноваженого ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС в Харківській області майора міліції ОСОБА_2." та вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на постанову про закриття кримінального провадження є безпідставними, колегія суддів вважає необґрунтованими. Заявник вказує, що в ході проведення досудового розслідування, внесеного до ЄДР досудових розслідувань за №0000001, не аналізувалась наявність чи відсутність у діях ОСОБА_2 дисциплінарного проступку. Натомість, з мотивувальної частини постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року вбачається, що суд першої інстанції посилався на встановлений під час досудового розслідування факт відсутності протиправних дій ОСОБА_2 лише в частині спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_5 шляхом застосування спецзасобу.

Іншим виявленим під час службового розслідування порушенням вимог п.2.2, п.1.3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, п. 12.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 12.08.1998 року №622, та порушенням п.3.3 Порядку оформлення, виготовлення, обліку та знищення службових посвідчень для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів МВС України №573 від 26.06.2012 року судом першої інстанції надано оцінку без посилань на висновки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001.

Крім того, під час проведеного службового розслідування відповідач не склав висновок про правомірність застосування спецзасобу ОСОБА_2, тому у спірному наказі від 06.02.2014 року №89 було зазначено, що в цій частині дії позивача будуть оцінені прокуратурою Харківської області в межах досудового розслідування за кримінальним провадженням.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2014р. по справі № 820/7333/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко О.І.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 26.10.2015 р.

Помічник судді Цюпак О.П.