Справа № 361/4508/13-а (2а/361/233/13)
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/13874/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Головуючого судді: Чалого С.Я.

Суддів: Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Ющенко І.М.

третьої особи (Броварської райради) - Швець О.Г.

третьої особи (Броварської ЦРЛ) - Корнійко Л.О.

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду касаційну скаргу Броварської міської ради Київської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Броварської міської ради Київської області, треті особи Броварська районна рада Київської області, Броварська центральна районна лікарня, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до Броварської міської ради Київської області та просять визнати незаконним та скасувати рішення Броварської міської ради №829-27-06 від 20.12.2012 року про відхилення пропозиції місцевої ініціативи щодо прийняття рішення «Про надання згоди на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_1»; зобов'язати Броварську міську раду Київської області розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_6 від 13.12.2012 року №300 щодо приватизації житлового приміщення НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 і передати вказане приміщення їй у приватну власність; зобов'язати Броварську міську раду Київської області розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_7 від 13.12.2012 року №302 щодо приватизації житлового приміщення НОМЕР_2 у гуртожитку і передати вказане приміщення їй, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у приватну власність; зобов'язати Броварську міську раду Київської області розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_8 від 13.12.2012 року №302 щодо приватизації житлового приміщення НОМЕР_3 у гуртожитку і передати вказане приміщення їй у приватну власність.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2013 року у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради №829-27-06 від 20.12.2012 року та в цій частині прийнято нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано рішення Броварської міської ради №829-27-06 від 20.12.2012 року «Про розгляд місцевої ініціативи». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Броварська міська рада Київської області звернулася до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись та порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, з 1988 року позивачі разом із своїми сім'ями проживають у гуртожитку медпрацівників по АДРЕСА_1, де займають житлові приміщення: ОСОБА_6 - НОМЕР_1, ОСОБА_7 - НОМЕР_2, ОСОБА_8 - НОМЕР_3.

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 24.03.2009 року №1059-58-05, гуртожиток по АДРЕСА_1 передано у спільну сумісну власність територіальної громади сіл та селищ Броварського району Київської області та територіальної громади міста Бровари Київської області.

У листопаді 2012 року позивачі звернулись до громадської організації «Комітет громадського самоврядування Київської області» з письмовим проханням представляти їх інтереси в Броварській міській раді з питань приватизації житлових приміщень у гуртожитку за вищевказаною адресою.

16 листопада 2012 року громадська організація подала заяву про внесення на розгляд сесії Броварської міської ради Київської області в порядку місцевої ініціативи проекту рішення «Про надання згоди на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_1».

20 грудня 2012 року Броварською міською радою Київської області було прийнято рішення за №829-27-06, яким відхилено вказаний проект рішення з підстав невідповідності його вимогам чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення міськради було прийнято уповноваженим на те органом, в межах компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Натомість скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача, апеляційний суд вказав, що в ньому не зазначено з підстав невідповідності саме яким вимогам чинного законодавства відхилено пропозицію місцевої ініціативи щодо надання згоди на приватизацію приміщень у гуртожитку, тобто воно є безпідставним та необґрунтованим. Крім цього, суд вказав, що позивачі проживають в гуртожитку на законних підставах більше п'яти років, перебувають на квартирному обліку у виконкомі Броварської міської ради, як медичні працівники, в списках позачергового надання житла, як направлені в порядку розподілу на роботу в іншу місцевість.

Колегія суддів вказує на передчасність зазначених висновків судів з огляду на таке.

Так, приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Враховуючи, що спірні правовідносини було розглянуто судами в порядку, передбаченому КАС України, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід визнати такими, що втратили законну силу і закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Визнати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року такими, що втратили законну силу.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Броварської міської ради Київської області, треті особи Броварська районна рада Київської області, Броварська центральна районна лікарня, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: