Справа № 2а-12615/09/2670
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 березня 2010 року 15:46 № 2а-12615/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О. при секретарі судового засідання Очколясу О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділ Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Київській області Головне управління юстиції у Київській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії
За участю представників:

позивача: ОСОБА_1

відповідача : не прибув

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України 11.03.2010 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області та Головного управління юстиції у Київській області про визнання бездіяльності протиправною, що полягає у не вирішенні порушеного у моїй заяві від 08.05.2009р. питання; зобовязання здійснити заходи щодо скасування, або визнання нечинною вимоги державного виконавця №651/5 від 06.06.2007р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 25.02.2010р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Відповідачем не розглянуто по суті та не вирішено питання про скасування вимоги №651/5 від 06.06.2007р.,. та не проведено обєктивну та всебічну перевірку обставин, викладене у листі від 08.05.2009р. Такі дії Відповідачів, за твердженням Позивача, суперечать Конституції України, Закону України Про звернення громадян, що призвело до порушення прав та інтересів Позивача, за захистом яких він звернуся до суду.

Відповідачі не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяви та клопотання не надіслали, тому справа, відповідно до ст. 128 КАС України, вирішується на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-А-77/07 від 26.02.2007р. Подільського районного суду м. Києва про зобовязання Кагарлицького районного відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України у Київській області надати можливість ОСОБА_1 ознайомитись з матеріалами перевірки по його заяві від 09.09.2005р.

В рамках виконавчого провадження начальником підрозділу ОСОБА_2 складена вимога №651/5 від 06.06.2007р., про те, що 12.06.2007р. з 10-00 до 11-00 год. за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Комсомольська, 13 старшим державним виконавцем Євтушенко Н.С. буде проводитись виконання вищезазначеного рішення суду.

12.06.2007р. №640/5 складено повторну вимогу підрозділу виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області щодо необхідності зявитися до Кагарлицького РВ ГУ МАС України у Київській області для проведення виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця підрозділу від 26.06.2007р. вказане виконавче провадження завершене на підставі п. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2009р. №22-2-9712/08 дії відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, що полягають в наданні неправдивих відомостей у вимозі №640/5 від 12.06.2007р. визнано протиправними.

Зокрема, як вказано в постанові від 04.02.2009р., судом встановлено, що ОСОБА_1 13.06.2007р. був вручений рекомендований лист №042 особисто, що підтверджується поштовим повідомленням №09-5-П-599 від 04.07.2007р.

Оскільки, як стверджував позивач, вимога №651/5 від 06.06.2007р. була направлена йому саме рекомендованим листом №042 (поштовий штемпель відправки від 08.06.2007р.) та отримана 13.06.207р., а виконавча дія призначена на 12.06.2007р., то вона також підлягала скасуванню.

Оскільки вимога №651/5 від 06.06.2007р. була однією із підстав закриття виконавчого провадження, то, на думку позивача, наявність (фактичність) її у виконавчому провадженні порушує його права та обовязки.

Так, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління юстиції у Київській області із заявою від 08.05.2009р. про скасування вимоги №651/5 від 06.06.2007р.

Головне управління юстиції у Київській області у відповіді (від 10.06.2009р. №П-209/15/2) на звернення позивача, викладене у заяві від 08.05.2009р., повідомлено позивача, що начальником підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову від 07.04.2008р. №77/07 якою скасовано вимогу №640/5 від 12.06.2007р., винесену ним при виконанні виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва №2-а-77/07 від 26.02.2007р. про зобовязання Кагарлицького РВ ГУ МВС України у Київській області надати можливість ОСОБА_1 ознайомитися з матеріалами перевірки по його заяві від 09.09.2005р. в частині «ОСОБА_1 12.06.2007 з 10-00 до 11-00 год. на виконання рішення суду не зявився з невідомих причин, хоча був повідомлений належним чином».

Аналізуючи матеріали справи, пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, при цьому суд бере до уваги наступне.

Відповідно до вимог статті 40 Конституції України усі мають право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України Про звернення громадян(далі закон) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

У відповідності до статті 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до статті 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Стаття 19 Закону покладає обовязок на органи державної влади та місцевого самоврядування, обєднання громадян, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, засоби масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень письмово повідомляти громадянина про результати перевірки його заяви чи скарги.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті заява звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до частини 4 зазначеної статті скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, обєднань громадян, посадових осіб.

Аналіз змісту звернення позивача від 08 травня 2009 року до Головного управління юстиції у Київській області свідчить про наявність вимоги про поновлення прав і захист інтересів Позивача, порушених діями (бездіяльністю) чи рішеннями Відповідача, а саме скасуванням вимоги №651/5 від 06.06.2007р.

Натомість, Окружним адміністративним судом м. Києва встановлено, що відповідь Головного управління юстиції у Київській області не містить результатів розгляду звернення позивача, викладеного у заяві від 08.05.2009р., а лише інформацію про прийняті рішення відносно іншої вимоги №640/5 від 12.06.2007р.

Статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, Окружний адміністративний суд вважає протиправною бездіяльність Головного управління юстиції у Київській області щодо розгляду звернення ОСОБА_1, викладеного у заяві від 08.05.2009р.

Щодо решти позовних вимог стосовно зобовязання Відповідачів здійснити заходи по скасуванню, або визнанню нечинною, вимоги державного виконавця №651/5 від 06.06.2007р. прийнятої відносно Позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, ці закони та підзаконні акти дають субєктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: …3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій вимагає від субєкта владних повноважень враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суд вважає, що для цього Відповідач повинен ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі.

Суд звертає увагу сторін на те, що субєкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Таким чином, позовна вимога щодо зобовязання Відповідачів прийняти відносно Позивача позитивне рішення про скасування вимоги №651/5 від 06.06.2007р. є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень не довів правомірность та законність вчинених дій.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень КАС України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розмір судового збору, розмір цього збору за подання позовів немайнового характеру визначається відповідно до пп. „б п.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94-97, 58-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління юстиції у Київській області щодо розгляду звернення ОСОБА_1, викладеного у заяві від 08.05.2009р.

3. Зобовязати Головне управління юстиції у Київській області розглянути звернення ОСОБА_1, викладеного у заяві від 08.05.2009р., у встановленому законом порядку.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати у розмірі 1,70 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до вимог ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя П.О. Григорович