Справа № 759/10319/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною постанови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відповідач, УДВС ГТУЮ у м. Києві) про:

- визнання незаконною та скасування постанови від 12.12.2012 року ВП №27878184 про закінчення виконавчого провадження;

- зобов'язання відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві відновити ВП №27878184 з метою повного виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2009 року у справі №2а-487-1/09 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління ПФ України у Святошинському районі м. Києва щодо визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду фактично виконано не було, оскільки нарахування Позивачу державної та додаткової пенсії повинно здійснюватися без обмеження в часі, у зв'язку з чим державний виконавець прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неврахуванні судом наявних у матеріалах справи доказів виконання у повному обсязі рішення суду, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження.

У судовому засіданні повноважний представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наголошуючи на відповідності рішення суду першої інстанції приписам матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5) відкрито виконавче провадження № 27878184 за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2011 року №2а-481-1 з метою виконання рішення суду, яким зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, 75% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2009 року за виключенням проведених виплат.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 14.06.2012 року ВП №27878184 закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з виконанням виконавчого листі №2-а-481-1.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2014 року, яка набрала законної сили 31.03.2014 року (а.с. 37-39), вказану постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві визнано незаконною та скасовано.

Крім того, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 22.07.2014 року закінчено виконавче провадження ВП №27878184. Вказана постанова була скасована постановою начальника УДВС ГУЮ у м. Києві (а.с. 21).

Поряд з цим, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві від 12.12.2014 року (а.с. 55) закінчено виконавче провадження ВП №27878184 у зв'язку з виконанням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хворостяной та інші проти України». При цьому у той же день постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві (а.с. 56) виправлено допущену у ході обґрунтування підстави для закінчення виконавчого провадження помилку та викладено описову частину постанови в такій редакції: «Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2009 року у справі №2а-487-1/2009 здійснено перерахунок пенсії, загальна сума до виплати становить 131 458,59 грн. Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в ході виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хворостяний та інші проти України» здійснено виплату коштів у розмірі 131 458,59 грн., що нараховані Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва по справі №2а-487-1, що підтверджується платіжним дорученням №4202 від 20.06.2014».

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 11, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 19, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Відповідач прийняв передчасне рішення про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду не було виконано у повному обсязі.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 20.08.2013 року (а.с. 23) відкрито виконавче провадження ВП №39423783 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2013 року №54552/09 про: (а) було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті і Першого протоколу до Конвенції; (b) було порушення статті 13 Конвенції; (с) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000,00 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодування матеріального та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме у період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно платіжного доручення від 20.06.2014 року №4202 (а.с. 54) Позивачу було виплачено 131 458,59 грн. в рамках виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі №54552/09 від 25.07.2013 року та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2009 року. Розмір проведеної виплати відповідає нарахованій Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва за період з 01.01.2009 року по 30.10.2011 року сумі, що підтверджується наявними у матеріалах справи листами від 28.05.2014 року №8731/11 (а.с. 43), від 06.06.2014 року №9410/11 (а.с. 44), від 09.07.2014 року №11677/11 (а.с. 48).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2013 року у справі №2а-487-1/09 (а.с. 33-34) було задоволено заяви ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва про роз'яснення постанови суду від 15.06.2009 року та зазначено, що виплати ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії з 01.01.2009 року повинні здійснюватися відповідно до ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням підвищення мінімального розміру пенсії, який змінювався щороку згідно Законів про Державний бюджет.

З урахуванням викладеного судовою колегією враховується, що основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон).

Приписи ст. 49 Закону визначають, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 54 Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 14.06.2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 3491-VI) Прикінцеві положення Закону України від 28.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 2857-VI) доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік (п. 7 Закону № 3491-VI).

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI 06.07.2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова № 745), яка набрала чинності з 23.07.2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.2011 року набрала чинності постанова Уряду № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення статей 50, 54 Закону підлягають застосуванню лише до 23.07.2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону №2857-VI та постанови № 745.

Таким чином, з 23.07.2011 року чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зазначена позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.06.2015 року у справі №21-317а15, висновок якого щодо застосування норм права в силу приписів абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, наведений висновок узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеного у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», судова практика якого є джерелом права у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Разом з тим, наведеного судом першої інстанції враховано не було, у зв'язку з чим останній прийшов до передчасного висновку про безпідставність прийняття Відповідачем оскаржуваної постанови від 12.12.2014 року ВП №27878184 про закінчення виконавчого провадження. При цьому Святошинський районний суд м. Києва не звернув уваги, що виконавче провадження ВП №27878184 було закінчено у зв'язку з тим, що рішення суду у справі №2а-487-1/2009 фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини, а підстави для подальшого виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2009 року, як було встановлено раніше, відсутні.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про правомірність рішення Відповідача допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - задовольнити повністю.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною постанови та зобов'язання вчинити дії - скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.