Справа № 2а-6045/09/1770
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/44482/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року

у справі № 2а-6045/09/1770

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнебудконтракт»

до Державної податкової інспекції у місті Рівне

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнебудконтракт» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Рівне (далі - відповідач) про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 25 травня 2009 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 січня 2010 року у задоволені позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 січня 2010 року було скасовано і прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення ДПІ у м. Рівне від 25 травня 2009 року № про застосування до ТОВ «Рівнебудконтракт» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 209095,54 грн.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року і залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 січня 2010 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Рівне була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - магазину «Новосел», що розташований за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 41, та належить суб'єкту господарської діяльності - ТОВ «Рівнебудконтракт», за результатами якої складений акт від 14 травня 2009 року на бланку № 002156 (зареєстрований 15 травня 2009 року за №0117/17/16/43/23301477).

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені, зокрема: вимоги пункту 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), які полягали у перевищенні ліміту залишку готівки в касі за період з 01 січня 2008 року по 15 травня 2009 року включно у загальній сумі 104547,77 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що за наслідками вибіркової перевірки було встановлено, що у вказаний період товариство працювало згідно заявки-розрахунка від 23 жовтня 2003 року № 2682/04-02 та в порушення вимог пункту 2 постанови Правління НБУ від 10 серпня 2005 року № 277 «Про затвердження Змін до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» не переглянуло та не затвердило до 31 грудня 2005 року ліміт каси в порядку, визначеному Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637, з огляду на що уся готівка, яка перебувала у касі товариства у зазначений період, вважається понадлімітною.

25 травня 2009 року ДПІ у м. Рівне на підставі вказаного акта перевірки прийняла рішення № , яким на підставі абзацу 2 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до ТОВ «Рівнебудконтракт» штрафні (фінансові) санкції у сумі 209095,54 грн.

Вказане рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а оспорювань рішення - без змін.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову, виходив з того, що штрафні санкції за порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), були застосовані податковим органом правомірно з огляду на перевищення товариством ліміту каси. Також, суд виходив з того, що строк застосування до суб'єктів господарювання адміністративно-господарських санкцій, визначений статтею 250 Господарського кодексу України, не поширюються на фінансові санкції, які застосовуються органами податкової служби на підставі абзацу 2 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій є безпідставними, оскільки ліміт залишку готівки в касі був встановлений товариством 13 травня 2005 року та 22 липня 2005 року згідно розрахунків, а суми готівкових коштів, які перевищували встановлений товариством ліміт залишку готівки в касі, щоденно здавались товариством до банку у відповідності до умов договору банківського рахунку № 0819/04-02 від 13 травня 2005 року (в редакції договору про внесення змін № 1042 від 13 травня 2005 року). Також, суд виходив з того, що податковим органом був пропущений строк застосування до суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій, визначений статтею 250 Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Абзацом 1 пункту 2.7 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) відповідно до вимог глави 5 цього Положення.

Згідно абзацу 1 пункту 2.8 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які мають ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на здійснення переказу коштів.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 2), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі. Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.

Згідно з пунктом 5.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ліміт каси підприємства встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси, за рішенням керівника підприємства або уповноваженої ним особи.

За приписами абзаців 1, пункту 5.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожне підприємство визначає ліміт каси з урахуванням режиму і специфіки його роботи, віддаленості від банку, обсягу касових оборотів (надходжень і видатків) за всіма рахунками, установлених строків здавання готівки, тривалості операційного часу банку, наявності домовленості підприємства з банком на інкасацію тощо: для підприємств, які мають строк здавання готівкової виручки (готівки) в банк щодня (у день її надходження до каси) або наступного дня від дня її надходження до каси, - у розмірах, що потрібні для забезпечення їх роботи на початку робочого дня, але не більше розміру середньоденного надходження готівки до каси (за три будь-які місяці поспіль з останніх дванадцяти).

Згідно з пунктом 5.12 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлений ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) можуть переглядатися у зв'язку із змінами законодавства України або за наявності відповідних факторів об'єктивного характеру (зміни в надходженнях/видатках готівки, внутрішнього трудового розпорядку/графіків змінності тощо). Документи (нормативно-правові акти, внутрішні документи (розрахунки) підприємства, що затверджені (підписані) керівником або уповноваженою ним особою), на підставі яких переглянуто ліміт каси, строки здавання готівкової виручки (готівки), додаються до відповідних наказів (розпоряджень), договорів банківського рахунку підприємства.

Пунктом 5.13 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що затверджені банками до набрання чинності цим Положенням загальні ліміти залишку готівки в касі підприємства та строки здавання виручки чинні до їх перегляду, який здійснюється з метою забезпечення відповідності цих показників чинним вимогам у порядку, визначеному цим Положенням.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (банком) та ТОВ «Рівнебудконтракт» (клієнтом) був укладений договір банківського розрахунку № 0819/04-02, положеннями підпункту 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 якого було визначено, що одночасно із укладенням цього договору клієнт зобов'язується надати банку заявку-розрахунок у двох примірниках для встановлення загального ліміту каси (з урахуванням потреби його відокремлених підрозділів, якщо такі є), строків та порядку здавання виручки. У випадку, якщо клієнт самостійно встановлює ліміт залишку каси, надати банку копію документу, яким затверджено встановлений ліміт у відповідній сумі (арк. справи 24-29).

13 травня 2005 року ТОВ «Рівнебудконтракт» був установлений ліміт каси на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі у розмірі 760,00 грн. (арк. справи 30), який був поданий до банку, з огляду на що 13 травня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (банком) та ТОВ «Рівнебудконтракт» (клієнтом) був укладений договір № 1042 про внесення змін до договору банківського рахунку від 13 травня 2005 року № 0819/04-02, відповідно до умов якого сторони домовились викласти, зокрема, підпункт 5.2.5 договору у новій редакції: «Клієнт зобов'язується здавати до кас банку готівкову виручку/готівку щоденно. Якщо клієнт в окремі дні не має перевищення ліміту каси, то клієнт може в ці дні не здавати в установлені строки готівку» (арк. справи 31).

Вказані обставини також були підтверджені листом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) від 03 серпня 2009 року № 04-27/1281 (арк. справи 57).

Крім іншого, 20 липня 2005 року ТОВ «Рівнебудконтракт» був установлений ліміт каси на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі у розмірі 850,00 грн. (арк. справи 49).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неправомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій оспорюваним рішенням.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року підлягаєзалишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ І.В. Приходько