Справа № 2а-1381/10/0770
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/8056/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015 року

у справі № 2а-1381/10/0770 (876/6098/13)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся з позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, МДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.12.2012 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015 року скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.12.2012 року. Прийнято нову постанову, якою в позові відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції, оскаржив його у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченні на касаційну скаргу МДПІ, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що МДПІ проведено планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.06.2007 року по 30.09.2009 року. за результатами якої складено акт від 22.01.2010 року № 3/17-2/НОМЕР_1.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем статті 13 розділу VІ Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю» затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04 1993 року № 12 щодо донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 33 182,25 грн.; підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту 9.4 статті 9 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», у зв'язку із донарахування податку на додану вартість у сумі 88 486,00 грн.; підпункту «г» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», в результаті чого проведено розрахунки в іноземній валюті між резидентами на території України без додержання індивідуальної ліцензії Національного банку України в сумі 135 00,00 дол. США; пунктів 3.1, 3.2, 3.3 статті 3 Закону України від 23.03.1996 року № 98/96-ВР «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», з підстав несплати торгового патенту на суму 19,35 грн.; підпункту 1.2 пункту 1, підпункту 2.6 пункту 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 1512.2004 року № 637, в результаті не оприбуткування готівки в сумі 364 457,00 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки МДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення: від 30.01.2010 року № 32-22-00-/1049, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції в розмірі 65 440,20 грн. та від 03.02.2010 року № 5/17-2//1199, де ФОП ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 88 486,00 грн., за штрафними санкціями в розмірі 44 243,00 грн.; № 6/17-2//1200, яким позивачу визначено суму податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб в сумі 33 182,25 грн.; № 7/17-2//1201, де до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції в розмірі 1 822 285,00 грн.; № 8/17-2//1202, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 38,70 грн.

За результатами адміністративного оскарження, скаргу позивача задоволено частково, податкове повідомлення-рішення від 03.02.2009 року № 8/17-2//1202 скасовано в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 19,35 грн., в решті - залишено без задоволення.

Колегія суду не може погодитись з висновком суду апеляційної інстанції, вважаючи його передчасним та таким, що винесений з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ) передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Отже, реалізація права суб'єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання таким суб'єктом установлених Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог цього Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з пунктом 1 вказаного Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 в період з 08.06.2007 року по 30.09.2009 року здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 13.05.2008 року по 16.10.2008 року між позивачем та ПП ОСОБА_3 здійснено господарські операції.

При цьому, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що виручка ФОП ОСОБА_2 від реалізації послуг за рік перевищує 500 тис. гривень виходячи з того, що за надані позивачем послуги ПП ОСОБА_3 здійснено розрахунок у готівковій формі, з використанням іноземної валюти.

В свою чергу, за змістом ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

Відтак, суду для правильного вирішення спору необхідно було з'ясувати період здійснення операції, за якою позивачем перевищено граничний обсяг оподатковуваних операцій, встановлений податковим законодавством, та період, у якому у підприємця виник обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість та сплачувати податок до бюджету, а також визначити базу оподаткування операцій, здійснюваних ФОП ОСОБА_2 після виникнення обов'язку зареєструватись платником податку на додану вартість та запропонувати сторонам надати докази на підтвердження зазначених обставин.

Крім того, враховуючи норми податкового законодавства, суду необхідно звернути увагу на рішення контролюючого органу про результати розгляду первинної скарги від 09.04.2010 року № 1649/10/10-012, за результатами якого скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.02.2009 року № 8/17-2//1202 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 19,35 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на підставі частини 2 статті 227 КАС України рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, як такі, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного, касаційна скарга ФОП ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015 року та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.12.2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун