Справа № 806/2370/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м.Житомир справа № 806/2370/15

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Барібан А.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Володарсько-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій №000164622,

встановив:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володарсько-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області в якому просила визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №000162622 від 05.06.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язанням за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 570,38 грн. - за основним платежем та 142,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- вимогу про сплату боргу №000163622 від 05.06.2015 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 2393,62 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій №000164622 від 05.06.2015 року у розмірі 197,10 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що винесені щодо неї контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу від 05.06.2015 року є безпідставними, ґрунтуються на надуманих мотивах та припущеннях. Вказала, що протягом 2012,2013,2014 років підприємницькою діяльністю не займалась, будь-яких доходів від підприємництва не мала, а тому не може нести відповідальність за несплату податків та інших платежів згідно із податковим законодавством. Просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні з мотивів викладених у письмовому запереченні на адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Встановлено, що у період з 01.01.2012 року по 21.01.2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування, основний вид діяльності 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах". Згідно податкової звітності, поданої до податкового до податкового органу, ФОП ОСОБА_1 підприємницьку діяльність не здійснювала.

14.04.2015 року Володарсько-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів суб'єкта господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01 січня 2012 року по 21 січня 2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 21 січня 2015 року, про що складено акт №52/17-01/НОМЕР_1 від 14.04.2015 року (а.с. 43-72).

Перевіркою було встановлено порушення п. 177.8, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України та п.3 ст.25.11 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування".

Зокрема в акті перевірки зазначено, що відповідно до наявної інформації щодо обігу коштів на рахунку в банку (довідка ПАТ КБ "Приватбанк" від 09.04.2015 року, вхідний №6858), протягом періоду, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 здійснювалась господарська діяльність. За період з 01.01.2012 року по 21.01.2015 року ФОП ОСОБА_1 отримані доходи в сумі 41222, 38 грн.

Таким чином, за висновками податкового органу ФОП ОСОБА_1 при поданні податкових декларацій про майновий стан і доходи відповідно за періоди з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року не були вказані суми отриманих доходів в розділі ІІ "Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу" та розділі ІІІ "Доходи, отримані фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності", що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на 41222,38 грн., та податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на 6183,34 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 23.04.2015 року №000140622 про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 7729,18 грн. (6183,34 грн. основного платежу, 1545,84 грн. штрафних (фінансових) санкцій), податкове повідомлення-рішення №000139622 про застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 510 грн., та податкове повідомлення-рішення від 23.04.2015 року №000138622, яким визначено до сплати штрафну санкцію з єдиного соціального внеску в сумі 852,85 грн..

Не погоджуючись з вказаними висновками контролюючого органу, позивач оскаржила рішення відповідача до Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області.

За результатами розгляду скарг, рішеннями Головного управління від 23.04.2015 року та від 30.04.2015 року скарги позивача були частково задоволені.

05.06.2015 року, з врахуванням рішень про результати розгляду скарг, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №000162622 від 05.06.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язанням за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 570,38 грн. - за основним платежем та 142,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, вимогу про сплату боргу №000163622 від 05.06.2015 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 2393,62 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій №000164622 від 05.06.2015 року у розмірі 197,10 грн. (а.с. 9-11).

Однак, суд не погоджується з даними висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування".

За приписами п.164.1. ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 164.3 ст. 164 Податкового кодексу України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового Кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до п. 177.2 цієї статті об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Тобто, до складу загального оподаткованого доходу зараховується виручка, що надійшла фізичній особі-підприємцю як в грошовій, так і в натуральній формі від провадження господарської діяльності, а саме:

- виручка у вигляді безготівкових грошових коштів, що надійшли на банківський рахунок чи в готівковій формі безпосередньо підприємцю чи його працівникам на місці здійснення розрахунків (в т.ч. відсотки банку);

- виручка в натуральній (негрошовій) формі;

- сума штрафів і пені, отримані від інших субєктів підприємництва за договорами цивільно-правового характеру за порушення умов договорів та інші доходи, які повязані із здійсненням підприємницької діяльності.

Разом з тим, власні кошти, які фізична особа-підприємець зараховує на розрахунковий рахунок не включаються до складу доходу (виручки у грошовій та натуральній формі) та не відображаються у книзі обліку доходів та витрат.

За висновками акту перевірки на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 №3677 за період з 01.01.2012 року по 21.01.2015 року надійшло 41216,50 грн., в тому числі: 34454,93 грн. готівкові надходження власних коштів; 3244 грн. 05.09.2013 року надходження готівки за платіжними картками; 2959,07 грн. "винос кредиту на прострочку по договору б/н від 16.03.2011"; 508 грн. 23.12.2013 року оплата за товар, платник ОСОБА_3; 50 грн. (січень 2014 року) та 0,5 грн. (липень 2014 року) інформація про джерело надходження відсутня. Таким чином, на думку податкового органу до складу загального оподаткованого доходу підлягає включенню виручка у вигляді безготівкових грошових коштів, що надійшли на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 в сумі 3802,50 грн. (3244+508+50+0,50), в тому числі: 2013 рік 3752 грн., 2014 рік 50,5 грн.

Тобто, податковим органом зроблений висновок про те, що готівкові кошти, які надійшли на рахунок ФОП ОСОБА_1, є доходами від здійснення нею підприємницької діяльності.

Однак, позивач в судовому засіданні пояснила, що протягом 2012-2014 років підприємницькою діяльністю вона не займалась, про що свідчать звіти перед податковою інспекцією про відсутність будь-яких доходів від підприємництва. Протягом перевіреного періоду для власних потреб користувалася кредитними коштами, які знаходилися на її банківському рахунку в Приватбанку, а погашення кредиту та процентів за його користування здійснювалося всією сім"єю за рахунок інших доходів, не пов"язаних з підприємницькою діяльністю.

Також як вбачається з договору банківського рахунка від 26.09.2007 року та регламенту надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок, укладених між ЗАТ "Приватбанк" та позивачем, а також виписок з банківського рахунку (а.с.97-103, 12-19, 35-37), протягом семи років ФОП ОСОБА_1 користувалась банківським кредитом та частково здійснювала його погашення, в тому числі тіла кредиту та процентів за його користування.

Таким чином, рух коштів на банківському рахунку ФОП ОСОБА_1, на думку суду, не є ознакою здійснення нею господарської діяльності. Так, сам факт внесення ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок готівкових коштів, за відсутності факту купівлі-продажу товару від інших суб"єктів господарювання, не може свідчити про отримання нею виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), відтак, суд вважає, що це не є кошти від провадження господарської діяльності.

Інших доказів про надходження грошової виручки на рахунок позивача від інших суб'єктів господарювання відповідачем надано не було.

Щодо 508 грн., які 23.12.2013 року надійшли на рахунок позивача за оплату товару від ФОП ОСОБА_3 (а.с.15), то допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - працівник відділення Приватбанку, підтвердили, що торгові операції з ФОП ОСОБА_1 не здійснювалися, даний платіж було створено помилково, а помилково зараховані кошти повернуто ОСОБА_3

За таких обставин не знайшли свого підтвердження висновки відповідача про визначення об"єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а відтак і про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу на 3802,50 грн. та податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на 570,38 грн..

Таким чином, суд вважає протиправним податкове повідомлення-рішення №000162622 від 05.06.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язанням за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 570,38 грн. - за основним платежем та 142,60 грн.- за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до ст. 4 п. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ст. 7 ч.1 п. 2, зазначеного Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Як було зазначено, відповідачем зроблено висновок про заниження позивачем загального оподатковуваного доходу в сумі 3082,50 грн., в зв'язку з чим винесено вимогу №000163622 від 05.06.2015 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 2393,62 грн, а також рішення №000164622 про застосування штрафних санкцій в розмірі 197 грн. 10 коп. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, беручи до уваги висновки про безпідставність доводів відповідача про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу від підприємницької діяльності, суд вважає зазначену вимогу та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій також протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов задовольняє в повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 94, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 року № 000162622, рішення про застосування штрафних санкцій від 05.06.2015 року №000164622 та вимогу від 05.06.2015 року № Ф-000163622.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 26 жовтня 2015 р.