Справа № 199/6183/15-а
Суддя: Якименко Л. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/6183/15-а
ПОСТАНОВА

іменем України

10.09.2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Коломієць Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про неправомірні дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення з 01.04.2015 року виплати пенсії; зобовязати відповідача поновити їй виплату пенсії з 01.04.2015 року та здійснити виплату недоотриманої пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що 20.06.2009 року їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З грудня 2011 року по теперішній час вона працює на державній службі на посаді головного спеціаліста загального відділу ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

24.07.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо незаконного, на її думку, припинення виплати пенсії на загальних умовах з 01.04.2015 року. Листом від 07.08.2015 року №С/75/03/18 відповідач відмовив позивачці у виплаті пенсії, посилаючись на те, що з 01.04.2015 року вступив у дії Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, згідно з яким тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Також позивачка зазначила, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Позивачка вважає, що відповідач порушив її право на пенсійне забезпечення, оскільки вона отримувала пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», тому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення з 01.04.2015 року виплати їй пенсії; зобовязати відповідача поновити виплату пенсії з 01.04.2015 року та здійснити виплату недоотриманої пенсії.

У судове засідання позивачка не зявилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача Управляння Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська надав заперечення на позовну заяву посилаючись на те, що визначальним фактором обмеження пенсійних виплат позивачці, є факт працевлаштування і робота, в тому числі і на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", та не залежить від факту набуття права на призначення відповідної пенсії як на момент введення, так і на момент завершення зазначеного тимчасового обмеження. До того ж Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII були внесені зміни й до абз. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.06.2009 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З грудня 2011 року по теперішній час вона працює на державній службі на посаді головного спеціаліста загального відділу ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, що підтверджується даними трудової книжки.

24.07.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо незаконного, на її думку, припинення виплати пенсії на загальних умовах з 01.04.2015 року. Листом від 07.08.2015 року №С/75/03/18 відповідач відмовив позивачці у виплаті пенсії, посилаючись на те, що з 01.04.2015 року вступив у дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Суд вважає, що оскільки позивачка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачуватись не повинна. Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивачка, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії позивачці.

З огляду на зазначені обставини, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці з 01.04.2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 4 ст. 37 цього Закону підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також суд вважає стягнути з ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 69-71, 86, 97, 158-163, 167, 171 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про неправомірні дії та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська щодо припинення з 01.06.2015 року виплати пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.06.2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі якщо постанову було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії постанови.

Суддя