Справа № 802/2864/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 жовтня 2015 р. Справа № 802/2864/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до: державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція у Вінницькій області (далі - ДФІ у Вінницькій області, позивач) з позовом до державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" (далі - ДП "Бджільнянський спиртовий завод", відповідач) про стягнення коштів в загальній сумі 1 164 300 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проведення контрольного заходу стосовно фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" встановлено, що посадовими особами об'єкту контролю не забезпечено перерахування до державного бюджету частини чистого прибутку (дивідендів) в розмірі 15%, на загальну суму 659 300,00 грн., в тому числі за 2013 рік - 261 150 грн. 00 коп., за 2014 рік - 398 100 грн. 00 коп. Крім того, підприємством не повернено бюджетну позичку, внаслідок чого спеціальним фондом державного бюджету недоотримано грошових коштів в сумі 505 000 грн. 00 коп.

Наведені обставини слугували підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлений адміністративний позов.

Представник відповідача проти позову заперечувала, з підстав, які викладені у письмових запереченнях (а.с.20-22, 43-44).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, оцінивши інші докази, зібрані та досліджені під час розгляду справи, суд приходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

Так, судом встановлено, що відповідно до п.1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції у Вінницькій області на І квартал 2015 року, ДФІ у Вінницькій області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" за період з 01.01.2012 року по 01.01.2015 року, якою виявлено ряд порушень законодавства з фінансових питань, які викладені в акті від 12.06.2015 року №07-13/16.

У ході проведення зазначеного контрольного заходу встановлено, що в порушення вимог пункту 1 статті 10 Закону України "Про Державний бюджет на 2013 рік" від 06.12.2012 року №5515-VI, Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16.01.2014 року №719-VII, пункту 1 порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №138, впродовж 2013-2014 років ДП "Бджільнянський спиртовий завод" не забезпечено перерахування до державного бюджету частини чистого прибутку (дивідендів) в розмірі 15%, на загальну суму 659 300 грн. 00 коп., в тому числі за 2013 рік - 261150 грн. 00 коп., за 2014 рік - 398100 грн. 00 коп.

У судовому засіданні з'ясовано, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2014 року у справі за позовом Гайсинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області до ДП "Бджільнянський спиртовий завод" про стягнення заборгованості, суд постановив стягнути з ДП "Бджільнянський спиртовий завод" на користь Державного бюджету України частину чистого прибутку у сумі 249906 грн. 00 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, позивач має право заявляти вимогу щодо стягнення заборгованості лише 412394 грн. 00 коп. (659300 грн. 00 коп. - 245906 грн. 00 коп.=413394 грн. 00 коп.) як частини чистого прибутку (дивідендів).

Крім того, в порушенням вимог пункту 9 Механізму поставки зерна на державні спиртові заводи та повернення бюджетної позички, наданої Міністерству сільського господарства і продовольства, затвердженого спільним наказом Державного комітету по харчовій промисловості, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 09.07.1996 року №49/212/139/90, ДП "Бджільнянський спиртовий завод" не повернено бюджетну позичку, внаслідок чого спеціальним фондом державного бюджету недоотримано грошових коштів в сумі 505 000 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 29.10.2010 року Господарським судом Вінницької області порушено провадження у справі №15/109-10 про визнання банкрутом Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" за заявою ПАТ "ОСОБА_4 Аваль".

07.12.2010 року ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі № 15/109-10 про банкрутство визнано безспірні грошові вимоги кредитора - ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" та зобов'язано кредитора в 10-ти денний термін з дня винесення ухвали подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення судом справи про банкрутство боржника, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майна (арбітражного керуючого).

17.01.2011 року ДП "Бджільнянський спиртовий завод" отримано від Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції заяву про включення до реєстру кредиторів із сумою вимог 1 492 297,65 гривень, в т.ч. фінансова допомога та бюджетні позички надані Кабінетом Міністрів України - 808 000,00 гривень.

22.09.2011 року ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі № 15/109-10 про банкрутство визнано вимоги кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Бджільнянський спиртовий завод" та зобов'язано кредиторів і арбітражного керуючого виконати вимоги ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як повідомлено представником відповідача, на даний час Господарським судом Вінницької області продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Бджільнянський спиртовий завод" та діє мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст.1 Закону України від 26.01.1993 №2939 - XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Пунктами 7, 8 та 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органам державного фінансового контролю надається право: вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Ці положення кореспондуються з приписами пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550.

Відповідно до пунктів 45, 46 Порядку у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" лише законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами, що ревізуються.

Оскільки вимоги ДФІ у Вінницькій області про стягнення з ДП "Бджільнянський спиртовий завод" лише коштів у сумі - 413394 грн. 00 коп. на момент розгляду справи є чинними та в установлений строк не виконані відповідачем у повному обсязі, позовні вимоги ДФІ в Вінницькій області у цій частині є правомірними та обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про стягнення бюджетної позички, суду зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви випливає, що ДФІ у Вінницькій області не ставить під сумнів правомірність одержання відповідачем у порядку передбаченому відповідним наказом бюджетної позички зерном, переробки цього зерна на спирт та його подальшої реалізації покупцям. Відтак, кошти, стягнення яких вимагає позивач, не отримані відповідачем за незаконними договорами та/або без установлених законом підстав та/або з порушенням законодавства. Фактично позивач ставить питання про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок несвоєчасних розрахунків відповідача з державним бюджетом.

Проте, спеціальними нормами бюджетного та податкового законодавства передбачений інший механізм стягнення на користь Державного бюджету України заборгованості за бюджетною позичкою.

Частиною 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прямо передбачено, що прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання.

Таким чином, питання погашення заборгованості відповідача перед Державним бюджетом України за бюджетною позичкою повинно вирішуватися податковими органами, на даний час - органами Державної фіскальної служби України.

Відповідно до пункту 87.10 статті 87 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-ХІІ (далі Закон).

Важливо зазначити, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011року згаданий закон про неспроможність був викладений у новій редакції, яка діє з 19.01.2013 року.

У той же час, пунктом 11 Розділу X Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011 року) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі про банкрутство відповідача було порушено у 2010 році, на відповідні відносини поширюються положення закону про відновлення платоспроможності боржника без врахування змін, запроваджених Законом України № 4212-VI від 22.12.2011 року, що набули чинності 19.01.2013 року.

Системний аналіз спеціальних норм Закону, які є спеціальними, а отже пріоритетними у застосуванні відносно інших законодавчих актів України в правовідносинах банкрутства, свідчить, що з моменту порушення справи про банкрутство пред'явлення та задоволення (погашення) грошових вимог кредиторів, вимоги яких до боржника виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, за рахунок майна боржника може відбуватися тільки в порядку та у спосіб, передбачені цим Законом.

У статті 12 Закону зазначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, в тому чисті, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Згідно зі статті 1 Закону, мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

За змістом частини 1 статті 14 вказаного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає (частина 2 статті 14 Закону).

Встановлення в Законі особливого порядку задоволення майнових вимог кредиторів не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку, а спрямоване на забезпечення визначеності об'єму його майна протягом усієї процедури банкрутства, створення необхідних умов як для подолання неплатоспроможності боржника, так і для більш повного задоволення вимог кредиторів, що проявляється у забезпеченні усіх кредиторів рівними правовими можливостями при задоволенні їх вимог, реалізації їх прав і законних інтересів, забезпеченні конституційного принципу рівності усіх перед законом, у тому числі й в умовах, коли майна боржника недостатньо для повного задоволення усіх вимог кредиторів. За таких умов у справі про банкрутство вирішується завдання справедливого і пропорційного розподілу серед кредиторів майнової (конкурсної) маси боржника.

Заборгованість ДП Бджільнянський спиртовий завод" за бюджетною позичкою виникла до порушення справи про банкрутство, тому є конкурсною в розумінні статей 1, 14 Закону.

ДП "Бджільнянський спиртовий завод" є державним підприємством, що не підлягає приватизації тому єдиним передбаченим законом виходом з процедури банкрутства є укладення мирової угоди, яка передбачатиме строки та умови задоволення визнаних господарським судом вимог кредиторів (частина 5 статті 5 Закону).

Питання задоволення вимог конкурсних кредиторів до суб'єкта господарювання відносно якого господарським судом порушено справу про банкрутство, має вирішуватись виключно в порядку, визначеному законодавством про неспроможність. Встановлення в Законі особливого порядку задоволення майнових вимог кредиторів не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку.

Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які не поширюється дія мораторію. Задоволення, отримане кредитором внаслідок таких дій боржника, за заявою арбітражного керуючого має бути стягнуто з такого кредитора як безпідставно отримане.

Порушення щодо заводу справи про банкрутство та виявлення судом конкурсних кредиторів шляхом публікації відповідного оголошення унеможливлює задоволення вимог конкурсного кредитора іншим шляхом, ніж застосування процедур, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Наведене виключає можливість погашення конкурсної заборгованості за бюджетною позичкою "в обхід" конкурсного провадження.

Вищевикладені правові позиції ґрунтуються на положеннях пунктів 2.1, 5.3 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 04 червня 2004 року № 04-5/1193 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, до завершення справи про банкрутство завод не вправі вживати заходів з погашення заборгованості за бюджетною позичкою. Після укладення мирової угоди її умови визначатимуть порядок та строки розрахунків з усіма конкурсними кредиторами, у тому числі і з Гайсинської ОДПІ як кредитором за зобов'язаннями з повернення бюджетної позички в сумі 505000 грн. 00 коп.

В силу приписів частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою за бюджетною позичкою стягується з такого суб'єкта господарювання органами державної фіскальної служби, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому ПК України. У разі порушення провадження у справі про банкрутство такого суб'єкта господарювання порядок погашення останнім зобов'язань за бюджетною позичкою, яка включена до конкурсних кредиторських вимог такого боржника, визначається згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", без застосування норм ПК України.

Як уже встановлено, стосовно ДП "Бджільнянський спиртовий завод" Господарським судом Вінницької області порушено справу про банкрутство, введено мораторій, органом державної фіскальної служби як кредитором заявлено вимоги за бюджетною позичкою в сумі 505000 грн. 00 коп., згадані вимоги визнані судом та включені до конкурсних вимог, отже відповідні грошові зобов'язання будуть виконуватися ДП "Бджільнянський спиртовий завод" у строки та порядку, встановленому мировою угодою з кредиторами.

Таким чином, в даний час питання виконання ДП "Бджільнянський спиртовий завод" грошових зобов'язань перед державним бюджетом за бюджетною позичкою в сумі 505000 грн. 00 коп. вирішується згідно положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин правові підстави для задоволення позову ДФІ у Вінницькій області у частині повернення ДП "Бджільнянський спиртовий завод" бюджетної позички у сумі 505000 грн. 00 коп. - відсутні.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також враховуючи відсутність витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" () на користь Державного бюджету України кошти в сумі 413394 (чотириста тринадцять тисяч триста дев'яносто чотири) гривні 00 (нуль) копійок, як частину чистого прибутку (дивідендів) на дохідний рахунок №0497 відкритий у ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, код платежу 21010100 "Частина чистого прибутку (доходу), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону".

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна