Справа № 2а-13248/11/1370
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2012-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2012 р. Справа № 64386/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Кузьмича С.М., Ліщинського А.М

при секретарі судового засідання: Сютик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2012 року у справі № 2а-13248/11/1370 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скриня-Плюс» до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

18.11.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Скриня-Плюс» звернулося в Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.07.2011 року, згідно якого ТзОВ «Скриня-Плюс» визначено грошове зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 230797,00 гривень та за штрафними санкціями в розмірі 1,00 гривня.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що висновки податкового органу про заниження податкових зобовязань та про нікчемність договорів, відсутність реальних господарських операцій з ТзОВ «Алтаінвест» не відповідають дійсності та зроблені без відповідних на те повноважень; реальність операцій з придбання та продажу товарів, отриманих від ТзОВ «Алтаінвест» спростовується належними первинними документами; висновки податкового органу не можуть ґрунтуватись лише на не підтверджених даних щодо контрагентів позивача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2012 року задоволено позов ТзОВ «Скриня -Плюс», скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова № НОМЕР_1 від 05.07.2011 року та зобовязано Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області стягнути на користь ТзОВ «Скриня -Плюс» судові витрати у розмірі 2151,00 гривень з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова.

Приймаючи зазначену вище постанову, суд першої інстанції дійшов переконання, що господарські операції між ТзОВ «Скриня-Плюс» та ТзОВ «Алтаінвест» носили реальний господарський характер, що підтверджено первинними документами, а також фактом вивезення товару, отриманого від даного контрагента за межі України, а висновок податкового органу що правочини між ТзОВ «Скриня-Плюс» та ТзОВ «Алтаінвест», не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними, є помилковим.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ДПІ в Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби, оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Скриня-Плюс».

В обґрунтування апеляційних вимог податковий орган вказує на те, що судом першої інстанції при прийнятті судового рішення не дано належну оцінку тому факту, що ніби-то товар отриманий ТзОВ «Скриня-Плюс» від ТзОВ «Алтаінвест» фактично не вивозився за межі території України, оскільки відсутні докази прийняття перевізником товару для перевезення та його подальше транспортування. Зазначає, що транспортування товару (шкіряного напівфабрикату вет-блю), замовником перевезення якого виступила фірма «PEGASO S.p.a» (Італія) відбулося з м. Болехова Івано-Франківської області, а не з м.Івано-Франківська, де згідно документів товар зберігався, свідчить про те, що в дійсності перевозився інший товар на виконання інших договірних зобовязань комісіонера ТзОВ «Західресурси» перед PEGASO S.p.a» (Італія). Крім цього апелянт зазначає, що аналізом розрахунків ТзОВ «Скриня-Плюс» за отриманий товар та його продажу фірмі нерезиденту, з врахуванням сплати комісії за поставку товару, вбачається про відсутність економічної вигоди для позивача від такої господарської операції. Апелянт вважає, що причиною укладення та підписання ТзОВ «Скриня-Плюс» договорів та інших документів з ТзОВ «Алтаінвест» та ТзОВ «Західресурс» зумовлено тим, що внаслідок відображення в податковому обліку господарських операцій щодо придбання та продажу шкіряного напівфабриката вет-блю, позивач отримав право на так звану податкову вигоду, а саме право на формування податкового кредиту, сума якого із врахуванням правил відображення господарських операцій в податковому обліку зменшує поточні податкові зобовязання платника податків, а відтак і суму податку яку слід сплатити до бюджету.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову ТзОВ «Скриня-Плюс».

ТзОВ «Скриня-Плюс» у запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята відповідно норм матеріального та процесуального права з повним зясуванням всіх обставин справи, а апеляційну скаргу податкового органу та доводи викладенні в ній, відповідно, необгрунтованою та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги надавши пояснення аналогічні викладеним в запереченні на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи в червні 2011 року ДПІ у Франківському районі м. Львова проведено позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «Скриня Плюс» з питань правомірності формування податкового зобовязання та податкового кредиту з податку на додану вартість за березень 2011 року.

За результатами перевірки податковим органом складено акт № 850/23-2-36545108 від 21.06.2011 року, яким встановлено порушення ч.5 ст.203, ч.1,2 ст.215, ст.216 Цивільного кодексу України в частині недотримання вимог зазначених статтей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТзОВ «Скриня Плюс» при придбанні та продажу товарів (послуг), а також порушення п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у березні 2011 року в сумі 230797,00 гривень.

Як вбачається з даного акту перевірки податковий орган в основу висновку про порушення ТзОВ «Скриня Плюс» законодавства поклав обставини, які стосуються правовідносин позивача з ТзОВ «Алтваінвест». Зокрема, вважає, що за даними декларацій та фінансової звітності ТзОВ «Алтваінвест» не володіє жодними основними засобами, складськими приміщеннями, земельними ділянками, транспортними засобами та достатньою кількістю трудових ресурсів. Тому відповідач ставить під сумність можливість зберігання товару, придбаного ТзОВ «Скриня Плюс». Основним постачальником ТзОВ «Алтваінвест» є ТзОВ «Промресурс-ІФ», який зареєстровано за тією ж самою адресою. ТзОВ «Промресурс-ІФ» не володіє жодними основними засобами, складськими приміщеннями, земельними ділянками, транспортними засобами та достатньою кількістю трудових ресурсів. В акті перевірки зазначено, що «згідно наявної податкової інформації»ТзОВ «Промресурс-ІФ» є податковою ямою, ТзОВ «Алтваінвест» - транзитером, а ТзОВ «Скриня Плюс»- вигодонабувачем, про що, на думку податкового органу, свідчить аналіз податкових декларацій, поданих за березень 2011 року ТзОВ «Алтваінвест»і ТзОВ «Промресурс-ІФ», які декларують значні обсяги придбання та продажу і незначні суми, які підлягають сплаті до бюджету. Податковий орган вважає, що в ході перевірки не встановлено факту передачі товару від ТзОВ «Алтваінвест» до ТзОВ «Скриня Плюс» у зв'язку із відсутністю довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, а також інших первинних документів.

За результатами проведеної перевірки ДПІ у Франківському районі м. Львова винесла податкове повідомлення-рішення від 05 липня 2011 р. № НОМЕР_1, згідно якого ТзОВ «Скриня-Плюс» визначено грошове зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 230797,00 гривень та за штрафними санкціями в розмірі 1,00 гривня.

Як свідчать матеріали справи, ТзОВ «Скриня Плюс» згідно укладеного договору № 25-08/10 від 25.08.2010 року придбало в ТзОВ «Алтаінвест» шкіряний напівфабрикат вет-блю в кількості 10040 кг., загальною вартістю 1 384 779,66 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 230797 грн., про що продавцеві виписано відповідні видаткові накладні від 31.03.2011 року та податкові накладні від 31.03.2011 року.

Згідно умов зазначеного вище договору, поставка товару здійснюється на умовах FCA (зі складу продавця), що означає, що продавець здійснює поставку товару, який прийшов митне очищення для експорту шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Разом з тим, ще раніше 05.03.2010р. між ТзОВ «Скриня Плюс»(комітент) та ТзОВ «Західресурс»(комісіонер) укладено договір комісії № 005/2010 (а.с. 30-32), за яким комісіонер зобов'язується за дорученням та в інтересах комітента здійснити від свого імені продаж напівфабрикату вет-блу ВРХ за межі митної території України. Винагорода комісіонера становить 2,5% від вартості реалізації товару плюс ПДВ 20%.

31.08.2010 р. між ТзОВ «Алтваінвест»(зберігач) та ТзОВ «Скриня Плюс»(поклажодавець) укладено договір зберігання товару - напівфабрикату зі шкіри вет-блу ВРХ та цього ж дня складено акт приймання-передачі товару на зберігання .

Як зазначено судом першої інстанції 31.03.2011 р. на виконання договору № 25-08/10 згідно накладних № РН-0000013 та РН № 0000018 продавець (ТзОВ Алтаінвест) поставив покупцю (ТзОВ Скриня Плюс) товар-напівфабрикат зі шкіри вет-Блу ВРХ (9330 і 710 кг.) на загальну суму 1384779,66 гривень, в т.ч. ПДВ-230797,00 грн. та продавцем виписано податкові накладні, згідно, яких суми ПДВ були ТзОВ «Скриня Плюс» віднесені до складу податкового кредиту за березень 2011 року.

В подальшому 12.04.2011 р. товар - напівфабрикат зі шкіри вет-блу ВРХ у кількості 9330 кг. заставною вартістю 1110818,70 грн., - було передано ТзОВ «Західредносурс» за актом приймання-передачі товару № 005/2011.

16.04.2011р. перевізником ТзОВ»Транс Захід» товар було вивезено за межі митної території України через Чопську митницю, що підтверджується вантажною митною декларацією № 206040000/2011/001426 від 16.04.2011р.. У графі 9 власником товару зазначено ТзОВ «Скриня Плюс». У графі 44 зазначено номер договору комісії, за яким відбувається реалізація товару - 005/2010 від 05.03.2010р.

За таких обставин судом першої інстанції зроблено висновок, що предметом вивезення був саме товар, належний ТзОВ «Скриня Плюс», попередньо придбаний у ТзОВ «Алтваінвест» та розрахунки між ТзОВ «Скриня Плюс» та ТзОВ «Алтваінвест» проведені у безготівковому порядку, що підтверджується виписками АТ «ОТПБанк».

Відтак суд першої інстанції дійшов переконання, що господарські операції між ТзОВ «Скриня-Плюс» та ТзОВ «Алтаінвест» носили реальний господарський характер, що підтверджено первинними документами.

Проте як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції не досліджував питання щодо наявності у ТзОВ «Алтаінвест» приміщення та штату працівників необхідних для зберігання товару, отриманого від ТзОВ «Скриня-Плюс» на зберігання, хоча в п.1.2 договору зберігання № 31/08-1/10 зазначено, що зберігання майна здійснюється зберігачем в приміщенні, що охороняється і такі докази не зміг надати представник позивача під час апеляційного розгляду справи.

Також як вбачається з матеріалів справи ТзОВ «Західресурс» шкіряний напівфабрикат в кількості 9330 кг. вивезено за межі митної території України на адресу нерезидента фірми «PEGASO S.p.a» (Італія) про, що товариством оформлено вантажно-митну декларацію від 12.04.2011 року № 206040000/2011/1426, з використанням транспортного засобу АТ 5862 АН/АТ 6461 ХХ, який належить ТзОВ «Транс Захід».

При цьому, згідно умов зовнішньоекономічного договору поставка товару здійснювалася на умовах FCA з м.Івано-Франківська.

Проте, як випливає з акту про надання послуг від 20.04.2011 року транспортування товару до Італії відбувалося з м.Болехова Івано-Франківської області.

Наведене дає суду апеляційної інстанції підстави вважати, що фактично ТзОВ «Транс-Захід» перевозило шкірсировину за межі митної території України не на виконання договору комісії № 005/2010 від 05.03.2010 року, а на виконання інших цивільно-правових відносин, які виникли між ТзОВ «Західресурс» та фірмами нерезидентами LAMAR GROUP LIMITED (ОСОБА_1) та PEGASO S.p.a (Італія) та дану обставину не зміг спростувати позивач під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст.202 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Із урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позивач уклавши договори з ТзОВ «Алтаінвест» та ТзОВ «Західресурс» щодо придбання та продажу шкіряного напівфабрикату вет-блю отримав право на так звану податкову вигоду, а саме право на формування податкового кредиту, сума якого із врахуванням правил відображення господарських операцій у податковому обліку зменшує податкові зобовязання платника податків, а відтак і суми податку, які слід сплатити до бюджету.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2012 року у справі № 2а-13248/11/1370 скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13.08.2012 року.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді С.М.Кузьмич

ОСОБА_2