Справа № 2а/0570/8208/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/62160/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в наданні йому довідки про право на пільги із 50 % знижкою по сплаті комунальних послуг та зобов'язати відповідача видати довідку про те, що ОСОБА_4 і члени його родини мають право на 50 % знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива згідно Закону України «Про міліцію».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2012 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірною відмову Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області в наданні ОСОБА_4 довідки про право на пільги із 50 % знижкою по сплаті комунальних послуг. Зобов'язано Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області видати ОСОБА_4 довідку про те, що він і члени його родини, згідно Закону України «Про міліцію», мають право на 50 % знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива.

У касаційній скарзі Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу начальника Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області № 10 о/с від 31 січня 2011 року ОСОБА_4 був звільнений за власним бажанням за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

18 квітня 2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання довідки про право користуватися пільгами, передбаченими статтею 22 Закону України «Про міліцію».

Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області листом від 27 квітня 2012 року № 8-С-609 відмовило ОСОБА_4 у наданні довідки про право користуватися пільгами, а саме 50 % знижкою на оплату комунальних послуг за тепло, паливо та воду, посилаючись на те, що позивач був звільнений з ОВС за власним бажанням, а тому передбаченні статтею 22 Закону України «Про міліцію» пільги на нього не розповсюджуються.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнився з органів внутрішніх справ України за власним бажанням, а не з підстав, зазначених в частині 7 статті 22 Закону України «Про міліцію», а тому відповідач, відмовивши у наданні довідки про право на пільги, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і відповідно, не порушив права та законні інтереси позивача.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на пільги, встановлені статтею 22 Закону України «Про міліцію», оскільки пенсію позивачу призначено саме за вислугу років.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством.

Порядок та умови проходження служби в міліції згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

У пункті 64 Положення закріплено перелік підстав для звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби.

Частиною 6 статті 22 Закону України «Про міліцію» визначено підстави, у разі звільнення за якими передбачено право на збереження пільг, встановлених цим Законом, а саме: за віком, хворобою або вислугою років, які відповідають підпунктам «а», «б» пункту 64 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ.

Таким чином, незалежно від наявності умов для призначення пенсії за вислугу років, перелік яких міститься у статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», право на збереження установлених Законом України «Про міліцію» пільг має лише працівник міліції, звільнений зі служби з підстав, визначених у статті 22 цього Закону, тобто за віком, хворобою або вислугою років.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 23 квітня 2012 року у справі №21-96а13, від 26 червня 2012 року у справі №21-170а12 та від 10 лютого 2015 року у справі №21-626а14.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням відповідно до підпункту «ж» пункту 64 Положення, тобто не з підстав, передбачених частиною 6 статті 22 Закону України «Про міліцію», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що передбаченні статтею 22 Закону України «Про міліцію» пільги на позивача не розповсюджуються.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, а тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року скасувати, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало