Справа № 813/4532/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року № 813/4532/15 Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Львівської обласної організації Української народної партії до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська крайова організація Народного руху України про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач - Львівська обласна організація Української народної партії (надалі позивач, Львівська обласна організація Української народної партії) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (надалі відповідач, Приватний нотаріус ОСОБА_2В.), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівська крайова організація Народного руху України, в якому просить:

- визнати недійсним та скасувати, прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, як спеціальним суб'єктом Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, рішення від 15.01.14р. за № 9954343 про реєстрацію права власності: форма власності приватна, розмір частки 1, за номером 4264712 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- зобовязати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, як спеціального суб'єкта Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про скасування державної реєстрації права власності: форма власності приватна, розмір частки 1, за номером 4264712 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Приватним нотаріусом ОСОБА_2 посвідчений договір дарування нежитлових приміщень першого поверху, позначених у технічному паспорті за №№ 57-4, 57-5, 57-6, 57-16, 57-17, загальною площею 38,4 кв.м, що знаходяться в будинку №40 по вул. Володимира Великого у м. Львові, укладений між Львівською обласною організацією Української народної партії та Львівською крайовою організацією Народного руху України (надалі - Договір дарування). Одночасно, приватним нотаріусом ОСОБА_2, як спеціальним суб'єктом Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийнято рішення № 9954343 від 15.01.14р. про реєстрацію права власності та, відповідно, внесено запис у Держреєстр речових прав на нерухоме майно за № 01 про державну реєстрацію за Львівською крайовою організацією Народного руху України прав на вказане в Договорі дарування нерухоме майно. Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.07.14р. у справі № 914/677/14 вказаний Договір дарування визнано недійсним. Постановою апеляційного господарського суду Львівської області від 08.07.15р. рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Позивач звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса ОСОБА_2 з проханням внести в Державний реєстр запис про скасування державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01. Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 12.08.15р. за № 23608771 у задоволені заяви відмовлено, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце проведення такого. Надіслала на адресу суду письмові пояснення, зміст яких полягає в наступному. Відповідно до чинного законодавства підставою для скасування державної реєстрації є рішення суду. Позивачем не подано рішення суду про скасування рішення державного реєстратора від 15.01.14р. № 9954343, як це передбачено п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що унеможливлює внесення такого запису державним реєстратором. Разом з цим, відповідач не заперечує проти позовних вимог про скасування рішення від 15.01.14р. за № 9954343 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за третьою особою, оскільки договір дарування такого майна визнаний судом недійсним. Просить розгляд справи проводити без участі відповідача.

Третя особа участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце проведення такого. Клопотань про розгляд справи без її участі не подавала, свого відношення до позову не висловила.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

15.01.14р. між Львівською обласною організацією Української народної партії (ЛОО УНП) та Львівською крайовою організацією Народного руху України (ЛКО НРУ) укладено договір дарування нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані за №№57-4, 57-5, 57-6, 57-16, 57-17, загальною площею 38,4 кв.м, що знаходяться в будинку № 40 по вул. Володимира Великого в м. Львові.

На підставі цього договору Приватним нотаріусом ОСОБА_2, як спеціальним суб'єктом Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийнято рішення № 9954343 від 15.01.14р. про реєстрацію права власності на вказаний обєкт нерухомості та, відповідно, внесено запис у Держреєстр речових прав на нерухоме майно за № 01 про державну реєстрацію за Львівською крайовою організацією Народного руху України права власності на нерухоме майно.

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.07.14р. у справі № 914/677/14 вказаний Договір дарування визнано недійсним. Постановою апеляційного господарського суду Львівської області від 08.07.15р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

12.08.15р. позивач звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса ОСОБА_2 про внесення в Державний реєстр запису про скасування державної реєстрації прав власності: форма власності приватна, розмір частки 1, за номером 4264712 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01. Рішенням державного реєстратора - Приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 12.08.15р. за № 23608771 у задоволені заяви відмовлено з тих підстав, що документи подані не в повному обсязі: заявник не подав рішення суду про скасування рішення державного реєстратора (як обов'язковий документ для скасування державної реєстрації), що передбачено пунктом 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

Суд при вирішенні справи керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.04р. № 1952-IV (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону скасування державної реєстрації прав здійснюється лише на підставі рішення суду про скасування відповідного запису.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст; порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав установлює Міністерство юстиції України, згідно з п.п.33 та 44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.11р. №1141.

Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту від 12.12.11р. №3502/5.

Згідно з п. 2.6 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, тобто документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, державний реєстратор вносить до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації прав у одному випадку - в разі скасування судом рішення державного реєстратора про державну реєстрацію таких прав.

При цьому підставою для внесення такого запису є тільки відповідне рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З матеріалів справи судом встановлено, що Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.07.14р. у справі № 914/677/14 Договір дарування нежитлових приміщень першого поверху, позначені №№57-4, 57-5, 57-6, 57-16, 57-17, загальною площею 38,4 кв.м, що знаходяться в будинку № 40 по вул. Володимира Великого в м. Львові визнано недійсним. Таке рішення набрало законної сили. Вказаний договір був підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення та проведення державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

Таким чином, оскільки правовстановлюючий документ визнано недійсним рішення державного реєстратора № 9954343 від 15.01.14р. слід вважати протиправним та скасувати.

При цьому судом враховано, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного судуУкраїни № 7 від 20.05.2013р. "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Щодо вимоги позивача зобов'язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, як спеціального суб'єкта Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про скасування державної реєстрації права власності: форма власності приватна, розмір частки 1, за номером 4264712 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) суд зазначає таке.

Згідно з п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України від 26.10.11р. №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації пав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як вже зазначалось вище, чинним законодавством передбачено, що внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором на підставі заяви зацікавленої особи та долучених нею документів.

Відповідно до ст. 9 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації, на підставі якого вносить відомості до Державного реєстру речових прав. Реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до виключної компетенції державного реєстратора.

Аналіз положень Закону дає підстави стверджувати, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, а вчиненню реєстраційної дії передують етапи перевірки поданих документів та отримання відповідей на запити від інших повноважних органів.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення. Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Виходячи з вищевикладеного, право державного реєстратора на вчинення дій з державної реєстрації прав та їх обтяжень є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовних вимог в цій частині є формою втручання в його дискреційні повноваження.

Абзацом 2 ч.4 ст. 9 Закону передбачено, що втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Тому суд не може зобов'язати здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформлені, а усі етапи їх перевірки - завершені.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.99 Кодексу передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 100 Кодексу, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Вищий адміністративний суд України звертав увагу на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій (Ухвала ВАС України від 22.02.11р.).

Враховуючи те, що про недійсність договору дарування та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9954343 від 15.01.14р. позивач дізнався після набрання рішенням Господарського суду Львівської області від 22.07.14р. законної сили, а саме 08.07.15р., суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та часткове задоволення позовних вимог Львівської обласної організації Української народної партії.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на її користь пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

визнати поважними причини пропуску строку звернення позивачем до суду.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, як спеціального субєкта, якому надані повноваження Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, № 9954343 від 15.01.14р. про державну реєстрацію за Львівською крайовою організацією Народного Руху України права власності на нежитлові приміщення з реєстраційним номером 01 по вул. Володимира Великого, 40 у м.Львові.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (79011, м.Львів, вул. Івана Франка, 84/3) на користь Львівської обласної організації Української народної партії (79005, АДРЕСА_1, ) 36 (тридцять шість) гривень 54 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.