Справа № 334/5708/15-а(2-а/334/126/15)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року справа № 334/5708/15-а(2-а/334/126/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13 серпня 2015 року у справі № 334/5708/15-а (2-а/334/126/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо призупинення виплати їй пенсії за віком з 01 квітня 2015 року всупереч змісту ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії за віком з 01 квітня 2015 року відповідно до протоколу Управління Пенсійного фонду України Ленінському районі м. Запоріжжя від 16 липня 2010 року № 437.

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13 серпня 2015 року даний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову. Апелянт зазначає, що судом не враховано норми абз. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до якої виплати пенсій, призначених відповідно до цього Закону, працюючим пенсіонерам певної категорії, зокрема працюючим суддям, припиняються з 01 квітня 2015 року. За таких обставин дії відповідача є правомірними.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України Ленінському районі м. Запоріжжя та отримувала пенсію за віком з 14 липня 2010 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 1 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213).

По теперішній час позивач працює на посаді судді апеляційного суду Запорізької області.

Вказані обставини не є спірними.

Позивач з діями відповідача по припиненню виплати пенсії з 01.04.2015 р. не погоджується, вважає, що пенсія йому призначена довічно, а тому її виплата не може бути припинена в жодному випадку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу пенсій була призначена не на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому припинення виплати їй пенсії суперечить вимогам законодавства.

При вирішенні справи колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції частково помилковими виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абз. 4 ч.1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Закону № 213 порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада судді, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» або Законом України "Про державну службу", тобто існували обставини, з якими Закону України № 213 пов'язував припинення виплати пенсії позивачу, у зв'язку з чим відповідачем виплату пенсії позивачу було припинено правомірно. Таким чином, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 01 червня 2015 року відповідний закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що з 01 червня 2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема суддів, на призначення так званих спеціальних пенсій, а тому неможливо вважати, що позивач з вказаної дати працює на посаді, яка дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що з 01 червня 2015 року відпали обставини, які в силу абз. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перешкоджали ОСОБА_1 отримувати пенсію за віком.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у абз. 2 ч.1 ст. 47 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому колегія суддів зауважує, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Позовні вимоги в частині поновлення виплати пенсії за віком саме відповідно до протоколу від 16.07.2010 року № 437 задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними з огляду на те, що в частині визначення розміру обрахованої позивачу пенсії за віком відсутні докази порушення його прав, так як виплата поновленої пенсії ще не здійснювалась.

Крім того, виплата пенсії особам здійснюється не відповідно до протоколу, а відповідно до вимог законодавства.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до частково невірного вирішення справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13 серпня 2015 року у справі № 334/5708/15-а (2-а/334/126/15) - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя відновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко