Справа № 814/3038/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 р.м. ОдесаСправа № 814/3038/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 25.11.2013 року № 000036/03-21 про застосування фінансових санкцій у розмірі 8 500 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині зберігання та реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка не відповідають фактичним обставинам справи, тому застосування податковим органом фінансових санкцій згідно оскаржуваного рішення є безпідставним.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року позов задоволено у повному обсязі. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 25.11.2013 року №000036/03-21 про застосування фінансових санкцій у сумі 8 500 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Міндоходів у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ Міндоходів у Миколаївській області відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» прийнято рішення від 25.11.2013 року № 000036/03-21 про застосування до ФОП ОСОБА_2. фінансових санкцій у сумі 8 500 грн.

Підставою для прийняття відповідачем вказаного рішення став акт Головного управління «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійснені оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами» від 14.11.2013 року №54/14-29-21-21/.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме під час перевірки встановлено зберігання (реалізація) однієї пляшки алкогольного напою віскі «Jameson» ємкістю 1 літр, місткістю 40% о.о. без марки акцизного податку встановленого зразка.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій, у зв'язку із чим скасував оскаржуване рішення.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання, зокрема, роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно із абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого Постановою кабінету міністрів від 27.12.2010 року № 1251, маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць.

Згідно із п. 19 Положення від 27.12.2010 року № 1251 наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка, зокрема, на пляшці (упаковці) алкогольного напою є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивач здійснює господарську діяльність у сфері громадського харчування та має ліцензію на провадження роздрібної торгівлі алкогольними напоями АЕ №008618 від 30.04.2013 року, строком дії з 30.04.2013 року по 29.04.2014 року, тому відповідно до ч. 11 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) має право здійснювати продаж алкогольних напоїв у вказаний період.

Згідно акту під час перевірки господарської одиниці позивача, розташованій за адресою: м. Миколаїв, пр-т Леніна, 27, контролюючим органом встановлено зберігання (реалізація) однієї пляшки алкогольного напою віскі «Jameson» ємкістю 1 літр, місткістю 40% о.о., отже відповідно до правил Положення від 27.12.2010 року № 1251 здійснюючи продаж цього товару, позивач має забезпечити продаж цього товару, маркованого марками акцизного податку.

У відібраних під час перевірки поясненнях відсутність марки акцизного податку на вказаному товарі позивач обґрунтовує відклеюванням марки при відкритті алкогольного напою.

Зазначені пояснення є відповідним додатком до акту перевірки та враховані контролюючим органом як доказ порушення позивачем правил маркування алкогольних напоїв.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із п. 20 Положення від 27.12.2010 року № 1251 забезпечення маркування алкогольних напоїв марками встановленого зразка має відбуватись у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Отже, правила вказаного Положення допускають, що під час відкривання алкогольного напою марка акцизного податку розривається, пошкоджується тощо, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про відсутність марки акцизного податку на вказаному товарі з незалежних від нього причин заслуговують на увагу та мали бути враховані контролюючим органом на підтвердження відсутності вини суб'єкта господарювання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із абз. 2 п. 19 Положення від 27.12.2010 року № 1251 у разі виявлення фактів, зокрема, щодо продажу та зберігання на митній території України алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази про вжиття податковим органом заходів, визначених цим Положенням, чим спростовується висновок контролюючого органу про зберігання (реалізацію) позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно із ч.ч. 1, 2 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач в порушення вимог вказаних норм процесуального законодавства не довів суду правомірність свого рішення, в свою чергу позивач обґрунтував безпідставність застосування до нього штрафних санкцій, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень, що є безумовною підставою для скасування цього рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та дав належну правову оцінку обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно із ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин