Справа № 2а-901/10/0408
Суддя: Сільченко В. Є.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2а-901/10/0408
Провадження № б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

"14" грудня 2011 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі

головуючого судді Сільченко В.Є.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області про визнання незаконними дій Управління пенсійного фонду в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 24.11.2010 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області (надалі -УПФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу) про визнання незаконними дій відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІУ від 18 листопада 2004 року вона є дитиною війни і має право на виплату щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, у 2006-2007 роках позивачці така допомога відповідачем взагалі не виплачувалась, її нарахування та виплату відповідачем розпочато тільки з 01.01.2008 року в розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком, в такому ж розмірі відповідач виплачує їй вказану допомогу станом на теперішній час.

Позивачка вважає дії відповідача з нарахування та виплати щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, неправомірними з наступних підстав.

Так, ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що з 01 січня 2006 року, тобто з моменту введення цього Закону в дію, дітям війни передбачено виплачувати підвищення до пенсій у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

У 2006р. ст. 110 Закону України від 19.01.2006 року № 2267-ІУ " Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", запроваджується поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. У ст.. 64 Конституції України вичерпно визначені такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, та визначення ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин.

Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бут дотримані принципи соціальної правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плат та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (ст.. 48 Конституції України).

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України. Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Тому позивачка вважає невиплату їй соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції України та законам України.

Позивачка просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом, визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати їй з 01.01.2006 року щомісячної соціальної допомоги до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправними та зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії починаючи з 01.01.2006 р. - довічно та надалі виплачувати їй щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

За клопотанням позивачки справа розглянута без її участі в письмовому провадженні.

Відповідачем 14.12.2010 року подано заперечення проти позову та заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена п.12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», при цьому ст. 111 вказаного Закону передбачалося, що у 2007 році підвищення до пенсії виплачується лише особам, які є інвалідами. Рішенням Конституційного Суду України від 07 липня 2007 року положення п.12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційним, однак Верховною Радою України не внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відносно визначення величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку відповідного підвищення особам, які мають статус «діти війни», у зв'язку з чим порядок обчислення підвищення до пенсії «дітям війни» є неврегульованим.

Статтею 41 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», текст якої викладено в такій редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, розмір якої відповідно до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" складає 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У відповідності до вказаних норм закону відповідач, починаючи з 01.01.2008 року виплачує таку надбавку позивачці, у зв'язку з чим дії Управління ПФУ у Дзержинському районі м. Кривого Рогу є законними.

Про час і місце судового розгляду справи сторони належним чином повідомлені, про що свідчать клопотання позивачки та представника відповідача про розгляд справи за їх відсутності у порядку письмового провадження, тому судом не застосовано наслідки неприбуття у судове засідання сторін, передбачені ст. 128 КАС України та проведено розгляд справи у відсутності сторін у порядку письмового провадження відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 народилася 21.05.1940 року, є пенсіонеркою і отримує пенсію за віком в УІІФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу .

Крім того, позивачка має статус «дитина війни», який відповідачем не оспорюється, й отримує від відповідача щомісячно, починаючи з 01.01.2008 року надбавку до пенсії за віком як «дитина війни» в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з нарахованими та виплаченими сумами державної соціальної допомоги до пенсії за віком як «дитині війни», позивачка 09.11.2010 року звернулася до відповідача з письмовою заявою щодо перерахунку та виплати недоотриманої ним соціальної допомоги з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно, на що відповіддю УПФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу від 12.11.2010 року № 2839/05-33 їй було відмовлено у здійсненні такого перерахунку та виплати.

Вирішуючи питання правомірності дій відповідача по нарахуванню та виплаті на користь ОСОБА_2 щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії за віком як «дитині війни», суд виходить з наступного.

Згідно з п.п. 7 п. 2.1. Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2, управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11 2004 року № 2195-ІУ дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року № 3235-ГУ з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Законом України від 19 січня 2006 року № 3367- IV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» п. 17 ст. 77 виключено та статтею 110 (викладеною цим Законом у новій редакції) встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абз. 7 ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_3 був опублікований 22 березня 2006 року і набрав чинності 02 квітня 2006 року, тобто з 02 квітня 2006 року ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися.

З огляду на те, що встановлені законодавством умови підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни у 2006 році не настали, тому відповідач правомірно не нараховував та не виплачував позивачці як дитині війни передбачену соціальну допомогу.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-У «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст. 111 Закону України від 19.12.2006 року № 489- V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_2 не є інвалідом, права на виплату соціальної допомоги як «дитина війни» у період з 01.01.2007 року по 09.07.2007

року у визначеному Законом розмірі не мала, тому відповідно дії відповідача щодо не нарахування їй такої виплати є правомірними.

З ухваленням Конституційним Судом України 9 липня 2007 року рішення № 6- рп/2007, яким визнано неконституційним положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" щодо зупинення на 2007 рік дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ці правові норми втрачаютьчинність і не підлягають застосуванню. А тому відповідач повинен нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України і до 31 грудня 2007 року, оскільки ОСОБА_3 України "Про Державний бюджет на 200 7 рік" діяв до указаної дати.

Дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачці соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в цей період, тобто з 9 липня 2007 року є неправомірними.

Законом України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10- рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії «дітям війни» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як вже зазначалося вище, відповідачем щомісячно, починаючи з 01.01.2008 року, здійснювалися позивачці як «дитині війни», виплати надбавки до пенсії за віком у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на вищевикладене та враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у редакції цього Закону від 18.11.2004 року № 2195 - IV, поновили свою дію з 22.05.2008 року - дня ухвалення рішення Конституційним Судом України і діють по теперішній час, а тому дії відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачці державної соціальної допомоги як «дитині війни» у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 22.05.2008 року суперечать вищеназваним правовим нормам, а тому є неправомірними.

Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно, а також, починаючи з 22.05.2008 року УПФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу повинно було виплачувати позивачці передбачену законодавством державну соціальну допомогу до пенсії за віком у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, при цьому за вказаний період у 2007 році така соціальна допомога відповідачем взагалі не виплачувалася, а починаючи з 2008 року по теперішній час виплачується у заниженому розмірі.

А тому суд вважає необхідним зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 09 липня 2007 року по 31.12.2007 року включно, а також починаючи з 22.05.2008 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Посилання відповідача на неможливість застосування мінімальної пенсії за віком у зв'язку з не визначенням її величини для обчислення підвищення позивачці як «дитині війни» є непереконливими, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, ніж передбачено ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», мінімальний розмір пенсії за віком включено до основних державних соціальних гарантій, а ч. 2 вказаної норми закону стверджує, що основні державні соціальні гарантії, які є джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, тому посилання відповідача на відсутність механізму порядку обчислення підвищення до пенсії «дітям війни», суд вважає безпідставними.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при здійсненні нарахування підвищення пенсії позивачці як «дитині війни» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого в законі про Державний бюджет на відповідний рік, з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому суд зауважує, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлене у залежність від бюджетних асигнувань.

При цьому суд відповідно до ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає можливим вийти за межі його позовних вимог та конкретніше сформулювати резолютивну частину постанови з метою можливості її виконання в подальшому та зазначити, що нарахування та виплати з 01.11.2010 року щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого ч. І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», здійснювати щомісячно за рахунок коштів Державного бюджету до настання обставин, що тягнуть перерахунок або припинення такої допомоги відповідно до діючого законодавства України.

Вирішуючи питання про поновлення позивачці пропущеного строку для звернення до суду за захистом своїх прав, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як видно з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду 24 листопада 2010 року, тобто перебіг річного строку починався з 24 листопада 2009 року.

Суд вбачає підстави для поновлення позивачці строку на звернення до адміністративного суду, оскільки враховує, що вона є особою похилого віку, пенсіонеркою, не фахівцем у галузі права, й фактично про існування рішень Конституційного Суду України, якими відновлено її право на отримання державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, дізналася у жовтні 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст. ст. 8-12, 17, 18, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу щодо нездійснення перерахунку та виплати щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії ОСОБА_2 згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, та з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2010 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно , та з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2010 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області з 01.11.2010 року здійснювати перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого ч. І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Державного бюджету до настання обставин, що тягнуть перерахунок або припинення такої допомоги відповідно до діючого законодавства України.

В іншій частині позову ОСОБА_2 - відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: В. Є. Сільченко