Справа № 2а/0570/4609/2012(СНДО/808/40/14)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2015 року Справа №2а/0570/4609/2012(СНДО/808/40/14)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кононенко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Східної митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду 02 липня 2015 року по справі № 2а/0570/4609/2012 за позовом ОСОБА_1 до Східної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання неправомірними дій, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.04.2012 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Східної митниці Міністерства доходів і зборів України, яким просив: визнати незаконним і скасувати наказ відповідача № 285-к від 26.03.2012 року в частині його звільнення з посади головного інспектора відділу оперативного реагування та проведення спеціальних заходів № 2 служби митної варти, у зв'язку із скороченням штатної чисельності; поновити на посаді з 27.03.2012 року; провести перерахунок і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.03.2012 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ Східної митниці № 285-к від 26.03.2012 року «Про звільнення» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора відділу оперативного реагування та проведення спеціальних заходів № 2 служби митної варти.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу оперативного реагування та проведення спеціальних заходів № 2 служби митної варти.

Стягнено зі Східної митниці Міністерства доходів і зборів України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 51235 грн. 05 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції змінити в частині стягнення та стягнути зі Східної митниці Міністерства доходів і зборів України на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 26 березня 2012 року по 02 липня 2015 року.

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, якою просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги своєї апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги відповідача підтримав, просив їх задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач працював на різних посадах в митних органах України з 22.10.1996 року по 26.03.2012 року, має спеціальне звання - радника митної служби України другого рангу, остання займана посада - головний інспектор відділу оперативного реагування і проведення спеціальних заходів відділу митної варти Східної митниці, що підтверджується трудовою книжкою та особовою карткою позивача.

Позивач має повну вищу освіту за спеціальністю - правознавство, кваліфікація - юрист, що підтверджується дипломом Академії митної служби України.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до довідки №189 від 13.01.2012 року, позивач має на утриманні сина ОСОБА_3, який є інвалідом 2 групи загального захворювання.

Наказом відповідача від 26.03.2012 року №285-к позивача звільнено з займаної посади 26.03.2012 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штатної чисельності.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов зазначив, оскільки позивач на момент звільнення був членом виборного профспілкового органу, його звільнення мало бути проведено з дотриманням вимог статті 252 КЗпП та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» навіть у тому разі, коли в загальному порядку звільнення працівника відповідно до статті 43-1 КЗпП допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Колегія суддв не може погодити з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Наказом Держмитслужби від 08.10.2010 року №1189 затверджено граничну чисельність працівників Східної митниці у кількості 1068 одиниць, на виконання якого наказом Східної митниці від 21.02.2011 року №168 введено в дію з 04.02.2011 року штатний розпис Східної митниці на 2011 рік в межах затвердженої штатної чисельності 1068 одиниць.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 року №1184, наказом Держмитслуби України від 05.12.2011 року №1026 затверджено граничну чисельність працівників Східної митниці у кількості 908 одиниць. Згідно наказу Східної митниці від 27.12.2011 року №1314 введено в дію з 27.12.2011 року структури та штатний розпис Східної митниці на 2011 рік в межах штатної чисельності 908 одиниць.

У зв'язку із змінами граничної чисельності працівників та змін у структурі та штатному розписі Східної митниці, відповідачем були прийняті заходи щодо звільнення працівників.

Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з наведеної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до абз.8 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевогота регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

Виходячи з приписів ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадках звільнення службових осіб митних органів допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Посилання суду першої інстанції на приписи ст. 252 КЗпП України та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» є безпідставним оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач був не тільки членом профспілкової організації, а як того потребують норми ч. 3 ст. 252 КЗпП України, був членом виборного профспілкового органу Східної митниці (його керівник, профспілковий представник).

Порядок вивільнення працівників врегульовано статтею 492 КЗпП України, за приписами якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 20.01.2012 року, тобто не пізніше, ніж за два місяці, був попереджений відповідачем про наступне вивільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та зміни умов оплати праці згідно ст.103 КЗпП України, про що свідчить особистий підпис позивача на відповідному попереджені.

Таким чином, Східною митницею дотримано порядок звільнення позивача, передбачений ч. 1 ст. 40 КЗпП України в частині своєчасного попередження позивача про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечень відповідача на позов, на момент попередження позивача про наступне звільнення та на момент звільнення позивача, згідно списку вакансій станом на 26.03.2012 року були:

- посада заступника начальника митниці (що належить до номенклатури Голови Держмитслужби);

- посада заступника начальника СБК та ПИП - начальника оперативного відділу (що належить до номенклатури Голови Держмитслужби);

- посада начальника відділу боротьби з незаконними переміщеннями наркотиків та сброї СБК та МПМ (що належить до номенклатури Голови Держмитслужби);

-посада головного інспектора сектору фінансового планування, штатного регулювання та оплати праці (що потребує спеціальних професійних знань, яких не мав позивач);

- посада головного спеціаліста-юристконсульта відділу правового забезпечення (яка на момент попередження позивача не була вакантною, а на час звільнення позивача була передана кінологічній службі у зв'язку з проведенням «Євро 2012»);

- посада начальника сектору технічних засобів митного контролю (займання якої потребує проходження конкурсного відбору).

Статтею ст. 27 Закону України «Про державну службу» передбачено, що просування по службі державного службовця здійснюється шляхом зайняття більш високої посади на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України та Кабінетом Міністрів України, або шляхом присвоєння державному службовцю більш високого рангу.

Державний службовець має право брати участь у конкурсі на заміщення вакантної посади. Переважне право на просування по службі мають державні службовці, які досягли найкращих результатів у роботі, виявляють ініціативність, постійно підвищують свій професійний рівень та зараховані до кадрового резерву.

Відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року №199 «Про затвердження Положення про формування кадрового резерву для державної служби», якщо посада, до кадрового резерву на яку зараховано працівника, стає вакантною, він має переважне право на її заміщення при проведенні конкурсу.

Позивачем не надано доказів стосовно зарахування його до кадрового резерву Держмитслужби або Східної митниці, як і не надано доказів стосовно звернення про зарахування до такого резерву, та в матеріалах справи такі докази відсутні).

Колегія суддів приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачу правомірно не було запропоновано під час його звільнення посад заступника начальника митниці, заступника начальника СБК та ПМП - начальника оперативного відділу, начальника відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї СБК та ПМП, оскільки вказані посади віднесені до номенклатури посад Голови Служби.

Для зайняття посади головного інспектора сектору фінансового планування, штатного регулювання та оплати праці, позивач мав володіти спеціальними професійними знаннями, навичками та рівнем освіти, наявність яких у нього позивачем не доведено.

Порядок визначення переважного право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці врегульовано статтею 42 КЗпП України, за приписами якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Тобто, за приписами наведеної норми перевага вищевказаним категоріям працівників надається лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Колегія суддів зазначає, що оцінка продуктивності праці і кваліфікації позивача та інших посадових осіб відповідача, ділових та особистих якостей при виконанні службових обов'язків державним службовцем у відповідності до займаної посаді, які були взяті за основу при прийнятті спірного наказу, прерогатива у першу чергу безпосередньо керівника відповідного органу Держмитслужби України, якій і визначає рівень продуктивності та кваліфікації підлеглих працівників і не може бути замінена оцінкою іншої особи у зв'язку з тим, що у такому випадку це буде втручанням в компетенцію відповідача.

За таких обставин посилання суду першої інстанції на те, що при звільненні не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, передбачене п.13 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є безпідставним та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що звільнення позивача за п.1 ч.1ст.40 Кодексу законів про працю України було здійснено відповідачем з дотриманням встановленого порядку, а тому відсутні правові підстави для скасування наказу №285-к від 26 березня 2012 року та поновлення позивача на посаді головного інспектора відділу оперативного реагування і проведення спеціальних заходів відділу митної варти Східної митниці.

Відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями ст.ст. 160, 167, 184, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Східної митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду 02 липня 2015 року по справі № 2а/0570/4609/2012 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року по справі № 2а/0570/4609/2012 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Східної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання неправомірними дій, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 23 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак