Справа № 808/5146/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 808/5146/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді А.В. Сіпаки,

при секретарі судового засідання І.С. Горбової,

за участі представників сторін

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожспецсплав»

до: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорожспецсплав» (далі позивач або ТОВ «Запорожспецсплав») звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач або ДПІ в Ленінському районі м. Запоріжжя) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.06.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки воно прийнято на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо» та ТОВ «Верін Компані». Також позивач вважає, що всі договори, укладені ТОВ «Запорожспецсплав» є такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Вказує на те, що чинне податкове законодавство не повязує право платника податків на податковий кредит з перебуванням його постачальника за юридичною адресою, з повнотою відображення постачальником у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою постачальником податків до бюджету, з дотриманням ним законодавчо встановлених умов здійснення господарської діяльності.

З урахуванням викладеного, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення такими, що прийняті протиправно, у звязку з чим просить суд їх скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та дав пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити та пояснила, що вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті з додержанням вимог діючого законодавства, у звязку з чим просила в задоволенні позову ТОВ «Запорожспецсплав» відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 22.04.2015 по 30.04.2015 ДПІ в Ленінському районі м. Запоріжжя відповідно згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), проведену документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Запорожспецсплав» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2014 рік та податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 31.03.2015 при взаємовідносинах з ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо», ТОВ «Верін Компані», за результатами якої складено акт перевірки від 12.05.2015 № 370/08-28-22-02/32068473.

Також як зазначено в акті перевірки, перевіркою встановлені порушення п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого відбулось: 1) заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 592234 грн., у т.ч. по періодам: грудень 2014 року на суму 88934 грн.; січень 2015 року на суму 147028 грн.; лютий 2015 року на суму 356272 грн.; 2) завищення залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 11066 грн. за січень 2015 року; 3) завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 16879 грн., а саме по періодам: за грудень 2014 року у сумі 9581 грн., за січень 2015 року у сумі 7298 грн.

За результатами перевірки ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 03.06.2015, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 16879 грн. та № НОМЕР_1 від 03.06.2015, яким ТОВ «Запорожспецсплав» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 887351 грн.

Висновки акту перевірки про допущенні порушення податкового законодавства, на підставі яких прийняті оскаржувані рішення, суд вважає необґрунтованими, у звязку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2014 між позивачем та ТОВ «Ротмент» було укладено договір поставки № 1012/2014, відповідно до якого постачальник зобовязується поставити товар (передавати у власність Замовника), перелік якого визначений у Додатку № 1 до цього Договору, а Замовник зобовязується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.

10.01.2015 між позивачем та ТОВ «Алінсо» було укладено договір поставки № 0119/2015, відповідно до якого постачальник зобовязується за заявками Покупця у строки, обумовлені Договором, поставити Покупцю товар, перелік якого визначений у Специфікації, а Покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.

15.01.2015 між позивачем та ТОВ «Верін Компані» було укладено договір поставки № 15012015, відповідно до якого постачальник зобовязується за заявками Покупця у строки, обумовлені Договором, поставити Покупцю товар, перелік якого визначений у Специфікації, а Покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджується актом перевірки, на виконання умов вищевказаних договорів ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо» та ТОВ «Верін Компані» виконано послуги, на що виписані податкові накладні, рахунки-фактури, видаткові накладні акти звірки взаємних розрахунків за відповідні періоди, на підтвердження поставки виписані товарно-транспортні накладні.

За виконані будівельні роботи ТОВ «Запорожспецсплав» розрахувалося з ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо» та ТОВ «Верін Компані» у безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується наданими представником позивача квитанціями банківських установ та платіжними дорученнями, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як зазначено в акті перевірки порушення податкового законодавства ТОВ «Запорожспецсплав», на думку податкового органу, виникло внаслідок того, що у провадженні першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС служби у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00001920 від 22 вересня 2014 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. У ході оперативного супроводження вказаного кримінального провадження оперативними працівниками Головного оперативного управління Державної фіскальної служби у м. Києві встановлено, ряд фіктивних підприємств, які надають податкову вигоду реальному сектору економіки, до яких увійшли: ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо», ТОВ «Верін Компані», завдяки яким стало можливим функціонування злочинної схеми. В акті перевірки здійснюється посилання на протоколи допиту свідків: директора ТОВ «Ротмент» ОСОБА_3, директора ТОВ «Алінсо» ОСОБА_4, директора ТОВ «Верін Компані» ОСОБА_5, відповідно до яких посадові особи вищезазначених підприємств ніколи про них не чули та не реєстрували; договори оренди не укладали; електронні ключі не отримували; у банківських установах розрахункові рахунки не відкривали та ніякі розрахунки між контрагентами не проводили; внески до статутного фонду не робили, найманих працівників не наймали; бухгалтерський облік підприємств не вели; печатку підприємств не отримували, не використовували та не зберігали; документи, що свідчать про фінансово-господарські взаємовідносини з підприємствами не готували, не підписували, не зберігали та нікого на це не уповноважували.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

При цьому, згідно з абзацом 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статті 183 цього Кодексу.

Отже, податкова накладна має бути видана платником податку, яким у спірному випадку є ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо», ТОВ «Верін Компані», а не керівники даних підприємств.

Таким чином, отримавши від ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо», ТОВ «Верін Компані» податкові накладні, які містять необхідні реквізити, позивач мав право на віднесення цих сум ПДВ до складу податкового кредиту. При цьому, на позивача не покладено обовязку пересвідчитися у достовірності підпису особи, якою підписано податкову накладну як уповноваженою особою постачальника.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні відповідальність за недостовірність відображених у первинних документах даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Отже, відповідальність за недостовірність особистого підпису особи, яка брала участь у здійсненні господарської діяльності від імені ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо», ТОВ «Верін Компані», покладається виключно на особу, якою підписано податкову накладну.

Податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що платник податку (ТОВ «Запорожспецсплав») діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про порушення, які допущено його контрагентами.

Таким чином, допущені порушення контрагентами позивача під час оформлення податкової накладеної, за умови необізнаності про це позивача, не можуть позбавити права підприємства на віднесення сплачених сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Необґрунтованим суд вважає і посилання представника відповідача на факт порушення кримінальної справи за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, оскільки сам факт порушення кримінальної справи за відсутності вироку суду, який би набрав законної сили та яким би було встановлено обставини, що свідчать про фіктивність взаємовідносин ТОВ «Ротмент», ТОВ «Алінсо», ТОВ «Верін Компані» саме з ТОВ «Запорожспецсплав», не може бути законної підставою для прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень. Наявність ознак, які на думку податкового органу, свідчать про те, що всі угоди, які укладені від імені цих субєктів підприємницької діяльності, не мають на меті створення юридичних наслідків, що такими угодами передбачені.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, у звязку з чим вони підлягають скасуванню як неправомірні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен діяти: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України, Податковим Кодексом України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області від 03.06.2015 № та № НОМЕР_2.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожспецсплав» витрати на сплату судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака