Справа № 310/2409/15-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 рокусправа № 310/2409/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року у справі №310/2409/15-а за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Бердянська Запорізької області Бакая Олексія Анатолійовича, третя особа - Бердянська міська рада Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 березня 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до міського голови міста Бердянська Бакая Олексія Анатолійовича, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача №64-Р від 03.03.2015 року «Про зупинення рішення п'ятдесят сьомої сесії міської ради VI скликання від 28.02.2015 року №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2.

Позов обґрунтовано тим, що прийняття відповідачем розпорядження №64-Р від 03.03.2015 року суперечить положенням ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 24, ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки міський голова своїм розпорядженням обмежив права міської ради на реалізацію її виключних повноважень визначених законом. Вказує на те, що оскаржуване розпорядження не відповідає вимогам ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки в ньому відсутні обґрунтування зауважень, крім того положенням цієї норми передбачено право міського голови на зупинення дії рішення виконавчого комітету ради, а не рішення міської ради, що є суттєво різними за своєю природою колом осіб, що приймають рішення. Крім того, вказує на те, що підставою для прийняття розпорядження №64-Р від 03.03.2015 року стала відмова двох депутатів від свого голосу під час голосування за проект рішення п'ятдесят сьомої сесії міської ради VI скликання від 28.02.2015 року №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2 викладена у їх письмових заявах, проте під час проведення засідання міської ради 28.02.2015 року будь-яких зауважень, пропозицій, усних чи письмових звернень від депутатів міської ради не поступало, на засіданні ради озвучено не було, рада їх не розглядала. Разом з цим, позивач вказує на те, що прийняте відповідачем розпорядження порушує його права як депутата Бердянської міської ради Запорізької області.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що дії відповідача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та регламентом Бердянської міської ради VI скликання.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позивача викладеними в адміністративному позові щодо протиправності розпорядження відповідача №64-Р від 03.03.2015 року «Про зупинення рішення п'ятдесят сьомої сесії міської ради VI скликання від 28.02.2015 року №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу відповідач посилаючись на її необґрунтованість просить у її задоволенні відмовити, а постанову суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 28.02.2015 року Бердянською міською радою було прийнято рішення №66 «Про надання пільг щодо сплати земельного податку на 2015 рік». З урахуванням пропозиції депутата міської ради Горлова В.І. п. 1.2 вказаного рішення був прийняти в редакції « 1.2. дитячі санаторно-курортні та оздоровчі заклади України комунальної або державної форми власності» (а.с.70).

Розпорядженням міського голови №64-р від 03.03.2015 року «Про зупинення рішення п'ятдесят сьомої сесії міської ради VI скликання від 28.02.2015 року №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2. було зупинено рішення п'ятдесят сьомої сесії міської ради VI скликання від 28.02.2015 року №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2 (а.с.5-7).

Законність та обґрунтованість розпорядженням міського голови №64-р від 03.03.2015 року «Про зупинення рішення п'ятдесят сьомої сесії міської ради VI скликання від 28.02.2015 року №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

За змістом частин 1,3 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного міста, очолює виконавчий комітет відповідної міської ради, головує на її засіданнях.

Повноваження міського голови передбачені ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зокрема, відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; видає розпорядження в межах своїх повноважень.

Так, частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до частини 2 вищезазначеної статті рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Частиною 4 зазначеної вище статті встановлено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Аналогічне визначено і пунктом 51 Регламенту Бердянської міської ради VI скликання, відповідно до якого рішення міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. З приводу зупинення рішення міський голова приймає відповідне розпорядження.

Отже, відповідачу, як міському голові надано право на зупинення рішення міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття і внесення його на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття міським головою розпорядження №64-Р від 03.03.2015 року «Про зупинення рішення п'ятдесят сьомої сесії міської ради VI скликання від 28.02.2015 року №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2 стали письмові заяви депутатів Антоненко Д.Ю. та Межуєва О.Г. у яких зазначено про те, що вони помилково проголосувати за пропозицію депутата Горлова В.І. щодо внесення змін до пункту 1.2 проекту рішення №85 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік», а саме заміни слів «незалежно від їх підпорядкованості» читати «комунальної та державної власності» (а.с.5-7).

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що заяви депутатів Антоненко Д.Ю. та Межуєва О.Г. щодо помилковості їх голосування є підставою для прийняття розпорядження №64-Р від 03.03.2015 року з зупинення міським головою рішення №66 «Про надання пільг, щодо сплати земельного податку на 2015 рік» в частині пункту 1.2, та внесення його на повторний розгляд відповідної ради, оскільки ці обставини - які свідчать, що прийняття цього рішення відбулось з порушенням закону, зазначені в оскарженому розпорядженні та є обґрунтуванням зауважень на прийняте рішення в розумінні частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи те, що фактичною підставою для прийняття розпорядження №64-Р від 03.03.2015 року є заяви депутатів Антоненко Д.Ю. та Межуєва О.Г., а також те, що відповідачем в оскаржуваному розпорядженні наведено зауваження на прийняте рішення, суд апеляційної інстанції зробив вірний висновок щодо правомірності розпорядження відповідача №64-Р від 03.03.2015 року.

Згідно з вимогами частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряючи, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо та урахуванням інших вимог передбачених частиною 3 статті 2 цього Кодексу.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 56 КАС України в частині допуску до участі у справі в якості представника відповідача особу, на думку позивача, без належних повноважень, оскільки повноваження цієї особи підтверджено довіреністю копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 36).

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року у справі №310/2409/15-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 26 жовтня 2015 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко