Справа № 808/3219/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року Справа № 808/3219/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді А.В. Сіпаки,

при секретарі судового засідання О.О. Панасенко,

за участі представників сторін

від позивача Степура Ю.М.

від відповідача Попова С.О.

Гречана О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області

про скасування обов`язкових вимог

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась з позовом до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про визнання дій відповідача у розділі визначення порушень у абзаці 4 п. 2 вимог «Щодо усунення порушень законодавства» за № 08-08-14-14/3171 від 18.05.2015 неправомірними та скасувати абзац 4 п. 2 вимог «Щодо усунення порушень законодавства» за № 08-08-14-14/3171 від 18.05.2015.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що контролюючим органом не було враховано, що видатки по КЕКВ 1112 «Грошове утримання військовослужбовців» в ревізійному періоді були профінансовані у повному обсязі, а тому висновки про порушення є безпідставними. Вважає, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо ведення господарської діяльності, укладення господарських договорів та використання отриманих від цієї діяльності коштів вірні та відповідають вимогам чинного законодавства, а твердження контролюючого органу, що позивач наніс Державному бюджету матеріальну шкоду в розмірі 321814,77 грн. є безпідставним. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, суду пояснили, що за рахунок асигнувань загального фонду кошторису по КПКВ 1003020 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, охорона арештованих, засуджених та охорона особливо важливих об`єктів» покрито видатки спеціального фонду на загальну суму 321814,77 грн. Внаслідок допущеного порушення викривлено фінансову звітність, а саме: завищено касові та фактичні видатки у звіті форми № 2д «Звіт про виконання загального фонду кошторису установи» по КПКВ 1003020 за 2013 рік за КЕКВ 2112 на суму 92312,93 грн., за КЕКВ 2120 на суму 32032,59 грн., за 2014 рік за КЕКВ 2112 на суму 146599,29 грн., за КЕКВ 2120 на суму 50869,96 грн. Просять в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлені наступні обставини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п. 2.15 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Запорізькій області на І квартал 2015 року та на підставі направлення на проведення ревізії, посадовими особами Держфінінспекції проведено ревізію окремих питань фінансово господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами ревізії складено акт № 08-21/4 від 01.04.2015.

На підставі вказаного акту, 18.05.2015 року Держфінінспекцією надіслано на адресу позивача вимогу № 08-08-14-14/3171 «Щодо усунення порушень законодавства».

У абзаці 4 пункту 2 вимоги зазначено, що для усунення зазначених порушень законодавства пропонуємо провести корегування (зменшення) кошторису на 2015 рік по загальному фонду по КПКВ 1003020 на суму 321814,77 грн., з подальшим проведенням видатків на оплату праці на відповідну суму за рахунок коштів спеціального фонду кошторису.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), Інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Інспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов`язки для цієї установи, оскільки обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

У справі, яка розглядається, органом державного фінансового контролю пред`явлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому абзац 4 пункту 2 вимоги вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

З урахуванням вищенаведеного у задоволенні позову в частині скасування пункту обов`язкових вимог слід відмовити.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 13 травня 2014 року №21-89а14, від 28 жовтня 2014 року №21-462а14, від 20 січня 2015 року №21-603а14, від 10 лютого 2015 року № 21-632а14, від 09 червня 2015 року № 21-174а15.

Що стосується позовних вимог стосовно визнання дій відповідача у розділі визначення порушень у абзаці 4 п. 2 вимог «Щодо усунення порушень законодавства» за № 08-08-14-14/3171 від 18.05.2015 неправомірними, то в цій частині позову також слід відмовити, оскільки, як було уже зазначено вище, органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака