Справа № 2а-4709/11
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2012 р. Справа № 83778/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С.М.,

суддів Матковської З.М., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління ОСОБА_1 фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2011 року у справі № 2а-4709/11 за позовом ОСОБА_2 до управління ОСОБА_1 фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

30.09.2011 року позивач звернувся в суд із позовом до управління ОСОБА_1 фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 посадових окладів та стягнення з відповідача на користь позивача грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 посадових окладів з урахуванням прогресивного податку передбаченого Податковим кодексом України у розмірі 15 відсотків від суми грошової допомоги та з урахуванням допомоги при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перебуваючи на державній службі, її стаж роботи становить 28 років та 23 дні, 08.08.2011 року звільнена з посади провідного спеціаліста з виплати пенсій управління ОСОБА_1 фонду України в Богородчанському районі на підставі пункту 2 ст.40 КЗпП України за станом здоровя та виходом на пенсію. Відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу, державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів. Однак управлінням ПФУ України в Богородчанському районі не виплачено їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, а виплачено допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. В листі управління ПФ України посилається на те, що вона звільнена на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України, що є підставою для виплати вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, а не 10 посадових окладів. З твердженням відповідача не може погодитися, оскільки Листи ПФ України не є нормативно-правовими актами, а тому не можуть обмежувати права, свободи чи законні інтереси громадян.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2011 року позов ОСОБА_2 до управління ОСОБА_1 фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вищевказану постанову суду, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права і винести нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою мотивує тим, що відповідно до наказу управління від 08.08.2011 року № 29-О «про звільнення ОСОБА_2І» позивачка звільнена на підставі п.2 ст.40 КЗпП України виявлена невідповідність займаній посаді внаслідок стану здоров»я, який перешкоджає продовженню даної роботи. На момент звільнення ОСОБА_2 досягла віку 54 роки 01 місяць.

Обов»язковою умовою для виплати вказаної допомоги є звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом на пенсію державного службовця.

Враховуючи обовязковість додержання вимог Закону України «Про державну службу», а також той факт, що підставою для звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України не є вихід на пенсію, державному службовцю не виплачується передбачена ст. 37 цього Закону грошова допомога при звільненні у розмірі 10 посадових окладів.

Відповідно до ст. 44 КЗпП працівникові, з яким був припинений трудовий договір з підстав, зазначених у п.1 або 2 ст. 40 цього Кодексу, виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Законом України «Про державну службу» достроковий вихід на пенсію не передбачений.

Посилання суду першої інстанції на положення ст.21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки цим Законом не регулюються питання виплати спірної грошової допомоги.

В судове засідання сторони не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення, яке долучено до матеріалів справи, тому відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Проте, на адресу апеляційного суду позивачем скеровано заперечення на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги управління ОСОБА_1 фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2011 року залишити без змін, оскільки така винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, стаж роботи позивачки на державній службі становить 28 років та 23 дні. Цей факт стверджується записами про роботу у трудовій книзі позивача. Також встановлено, що 08.08.2011 року наказом № 29-0 позивачка звільнена з посади провідного спеціаліста виплати пенсій відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України у зв»язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров»я.

З 09.08.2011 року УПФ в Богородчанському районі позивачці було призначено пенсію відповідно до закону України Про державну службу. 20 вересня 2011 року листом №3626/П-7 (а.с.11-12) відповідачем було відмовлено ОСОБА_2 у виплаті грошової компенсації, посилаючись на лист Головного управління державної служби України від 22.03.2011 року та ОСОБА_1 УПФ від 07.09.2011 року №18828/07-10.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що Закон України «Про державну службу» визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ст. 37 вказаного Закону право на одержання пенсії державних службовців мають особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхової стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стаж державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. Цією ж статтею встановлено, що державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби - не менше 10 років виплачуєте грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виплата грошової допомоги за цією нормою повязана з двома умовами: 1)вихід на пенсію; стаж служби в органах місцевого самоврядування або державної служби не менше 10 років. Інших додаткових умов для отримання цієї грошової допомоги не встановлено.

Крім того, відповідно до ст. 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в звязку із виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоровя, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають необхідний загальний трудовий стаж, у тому числі на пільгових умовах. Виплата пенсій особам, звільненим у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, зазначеним у частині першій цієї статті, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення ними пенсійного віку. Тобто, законодавцем встановлено додаткову соціальну гарантію з боку держави для певної категорії громадян, а саме право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку за певних умов. Використання особою такої додаткової гарантії не може бути підставою для позбавлення особи інших належних їй соціальних гарантій, встановлених іншими законами, а саме права на спірну грошову допомогу.

Доводи апелянта про те, що порядок виплати вказаної грошової допомоги регулюється Законом України «Про державну службу», а також листами Головдержслужби України від 22.03.2011 року № 1960/13-11 та ОСОБА_1 фонду України від 07.09.2011 року № 188828/07-10 (на підставі, яких позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги при звільненні в розмірі 10 місячних посадових окладів) до уваги апеляційного суду не беруться, оскільки відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законам України.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості виплати позивачу грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 посадових окладів відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління ОСОБА_1 фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2011 року у справі № 2а-4709/11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя : Кузьмич С.М.

Судді: Матковська З.М.

ОСОБА_3