Справа № 127/27596/14-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/27799/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої судді: Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі: Яроші Д.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року у справі №127/27596/14-а за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з позовом до Вінницької міської ради, в якому просили: визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької міської ради 54 сесії 6 скликання від 31.10.2014 року №1874 "Про відмову в передачі у власність земельної ділянки"; зобов'язати Вінницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 від 10.12.2008 р. та прийняти за наслідком розгляду заяви та поданих документів відповідне рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним рішенням відмовлено у в передачі у власність земельної ділянки з підстав, що передбачені для відмови в наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Вінницька міська рада звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом, вивчивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивачі є співвласниками цілого житлового будинку в рівних частинах по АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 25.03.2008р., виданим на підставі рішення суду від 23.11.2007р. №2-3017/07, що набрало законної сили 04.12.2007р.

Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 860 кв. м, наданій в індивідуальній забудові відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 31.05.1994р. №494. Земельна ділянка була відведена в натурі представником управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради згідно з актом від 27.06.1994р. в довгострокове користування під будівництво житлового будинку (п.5 акту відведення) та планів землекористування погоджених з архітектором м. Вінниці 14.04.1994р.

Земельна ділянка була відведена на пустирі, що підтверджується ситуаційним планом М 1:2000 земельної ділянки.

Відповідно до скопіювання з будівельного кварталу із технічного паспорту будинковолодіння по АДРЕСА_1, виконаного ВООБТІ 27.07.2008р. площа земельної ділянки складає 0,0859 га. Це підтверджується і кадастровим планом земельної ділянки від 29.07.2008р.

Позивачами 10.12.2008р. була подана заява та інші необхідні для розгляду питання документи Вінницькій міській раді з приводу регулювання земельних відносин щодо земельної ділянки площею 859 кв.м.

Вінницька міська рада рішенням 35 сесії 5 скликання від 27.02.2009р. №2287 відмовила у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.03.2012 року визнане протиправним та скасоване рішення Вінницької міської ради 35 сесії 5 скликання від 27.02.2009 року №2287 "Про відмову в наданні громадянам дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та зобов'язано Вінницьку міську раду розглянути по суті заяву ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4., ОСОБА_3. від 10.12.2008 р.

Рішенням Вінницької міської ради 26 сесії 6 скликання від 30.11.2012 року №1047 "Про відмову в наданні громадянам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" було відмовлено ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4., ОСОБА_3. в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 859 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, в зв'язку з тим, що земельна ділянка знаходиться в межах санітарно-захисної зони та зони зелених насаджень спецпризначення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014р., визнано протиправним та скасоване рішення Вінницької міської ради від 30.11.2012 року №1047 "Про відмову в наданні громадянам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".

Позивачами була подана заява про набуття права на земельну ділянку, що перебуває в користуванні відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України та надані технічні матеріали, що підтверджують розмір земельної ділянки, відповідно до яких орган місцевого самоврядування мав прийняти рішення.

Рішенням Вінницької міської ради 54 сесії 6 скликання від 31.10.2014 року №1874 "Про відмову в передачі у власність земельної ділянки" було відмовлено ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4., ОСОБА_3. в передачі у власність земельної ділянки площею 859 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в зв'язку з невідповідністю місця розташування вимогам Генерального плану та плану зонування, а саме земельна ділянка знаходиться в межах санітарно-захисної зони та зони зелених насаджень спецпризначення.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, оскільки останнім не доведене існування обставин, що зумовили його прийняття.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів виходячи з наступного.

Положеннями ч. ч. 1,2 ст.118 ЗК України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Судами встановлено, що позивачі намагались скористатись правом на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні, однак оскаржуваним рішенням відповідач відмовив у реалізації такого права позивачів.

Оскаржуване рішення обґрунтоване вимогами ч.7 ст. 118 ЗК України, що регулює правовідносини щодо відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Обґрунтовуючи вказану відмову відповідач посилається на витяг з Генерального плану м. Вінниці, який затверджений рішенням Вінницької міської ради №1498 від 23.11.2007 року (експертиза містобудівної документації "Генеральний план м. Вінниці" проведена ДП "НДПІ містобудування" м. Київ), (М 1:2000) та плану зонування м.Вінниці, мотивуючи це тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, що належить позивачам, знаходиться на території зелених насаджень в межах санітарно-захисної зони. Генеральний план міста є основним видом містобудівної документації з планування території населеного пункту, призначеним для обґрунтування (розроблення та реалізації) довгострокової політики органу місцевого самоврядування в питаннях використання і забудови територій (ДБН Б. 1-3-97). Тому на підставі викладеного Вінницькою міською радою було прийняте оскаржуване рішення.

Судами встановлено, що в зазначеному генеральному плані та плані зонування земельна ділянка не нанесена та з них не вбачається, що земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень і в межах санітарної зони. Інших доказів того, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, що належить позивачам, знаходиться на території зелених насаджень та в межах санітарно-захисної зони суду не надано.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість та безпідставність і як наслідок протиправність оскаржуваного рішення відповідача з огляду на відсутність підтвердження невідповідності місця розташування вказаної земельної ділянки вимогам Генерального плану, плану зонування та відсутність доказів знаходження земельної ділянки в межах санітарно-захисної зони та зони зелених насаджень спецпризначення.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року у справі №127/27596/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: