Справа № 2а-14396/10/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва –Аблов Є.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Управління майном спільної власності Львівської обласної ради за участю третьої особи комунального підприємства «Львівської обласної ради «Нерухомість та майно»до Головного контрольно-ревізійного управління України про визнання протиправним акт ревізії частково,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Управління майном спільної власності Львівської обласної ради за участю третьої особи комунального підприємства «Львівської обласної ради «Нерухомість та майно»до Головного контрольно-ревізійного управління України про визнання протиправним акт ревізії частково.

Із позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує акт ревізії Головного контрольно-ревізійного управління України №06-25/15 від 08.07.10 р. стосовно фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Львівської обласної ради «Нерухомість та майно»за 2008,2009 роки та завершений звітний період 2010р. в частині висновків розділу 6.6.1 «Дебіторська заборгованість»і розділу 10.2 «Дотримання законодавства при укладанні договорів, правильність розрахунку орендної плати, ревізії цільового використання приміщень, зданих в оренду та достовірність визначеної у договорі площі приміщення».

Правовий акт - це акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення(зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин. При цьому, критерієм розмежування понять нормативного правового акта і ненормативного (індивідуального) правового акта є сфера його дії за суб'єктивним складом, оскільки правові акти індивідуальної дії на відміну від нормативних, поширюють свою дію на конкретно визначеного суб'єкта.

Як нормативний, так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб'єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов'язковий до виконання; спрямовані на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Ненормативні (індивідуальні) акти - породжують права і обов'язки у тих конкретних суб'єктів, яким вони адресовані, у конкретному випадку.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України випливає, що правовий акт індивідуальної діє є різновидом рішення суб'єкта владних повноважень.

Суб'єкт владних повноважень за визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту зазначених визначень вбачається, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їхня дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта і відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Тобто, особливою відмінністю правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління певної особи шляхом встановлення прав і обов'язки для інших суб'єктів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що акт ревізій № 06-25/15 від 08.07.10 р. Головного контрольно-ревізійного управління України не є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки в ньому не реалізується компетенція його видавця шляхом винесення приписів.

За таких обставин, акт Головного контрольно-ревізійного управління України є лише носієм доказової інформації, який може свідчити про виявлені порушення в частині, зокрема, використання та збереження державних та фінансових ресурсів.

Зазначені властивості акту як службового документа, що є носієм доказової інформації і яким оформлюються результати проведеної фінансово-господарської діяльності, принципово відрізняють його від такого поняття як правовий акт індивідуальної дії.

Крім того, відповідно до положень якими керується у своїй роботі Головне контрольно-ревізійне управління України та його підрозділи наслідком перевірки є вимога (рішення), яка може бути оскаржена позивачем.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає відмовити у відкритті провадженні, оскільки оскаржуваний акт перевірки не є юридичною формою рішення Головного контрольно-ревізійного управління України і сам по собі не породжує певних правових наслідків для підприємства, а тому він не може бути предметом розгляду у судовому порядку та не підлягає оскарженню.

Керуючись ст. ст. п. 7 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 17, ч.1 ст. 109 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Управління майном спільної власності Львівської обласної ради за участю третьої особи комунального підприємства «Львівської обласної ради «Нерухомість та майно»до Головного контрольно-ревізійного управління України про визнання протиправним акт ревізії частково.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов