Справа № 2а/0470/3947/12
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2012-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2012 р. Справа №2а/0470/3947/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддяОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю: представника позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області до Громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбека про видворення за межі України в примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області 28 березня 2012 року звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбека про видворення за межі України в примусовому порядку.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 Кязбек, громадянин ОСОБА_5, перебуває на території України без реєстрації, постійного місця проживання не має, від добровільного виїзду з території України ухиляється.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, та пояснив, що у 2010 році прибув до України з метою подальшого мешкання та працевлаштування. Залишити територію України згоден, пояснив, що за власні кошти купив квиток на потяг «Дніпропетровськ-Москва» на 5 квітня 2012 року, а звідти авіаквиток «Москва-Ош». Зазначив, що його рідні мешкають у ОСОБА_5, підтвердив, що при поверненні до ОСОБА_5 відсутня загроза його життю та здоровю. Зазначив, що бажає повернутись додому.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбек, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОСОБА_5), паспорт АС632037, виданий МВС ОСОБА_5 12 червня 2008 року терміном до 12 червня 2018 року, прибув в Україну у 2010 році через КПП «Козача Лопань» Державної прикордонної служби України.

26 січня 2011 року під час проведення перевірки відповідача було затримано, встановлено, що останній у період з 12 листопада 2010 року по 26 січня 2011 року мешкав у м. Дніпропетровську без постійного місця проживання та займався тимчасовим підробітком, про що Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області складено висновок, яким за порушення статті 31 закону України 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» скорочено термін перебування в Україні відповідача до 31 січня 2011 року.

Як вбачається з наданих пояснень, відповідач від виїзду з території України ухилився, перейшовши на нелегальне положення.

19 грудня 2011 року за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства відносно відповідача Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області складено висновок про видворення з території України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбека, яким встановлено тривале нелегальне перебування останнього на території України. Висновком відповідача зобовязано виїхати з території України та заборонити вїзд в Україну терміном на 2 роки.

29 липня 2011 року ОСОБА_4 Кязбек був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 203 КУпАП за працевлаштування на ринку «Центральний» без відповідного дозволу з центру зайнятості, про що складено відповідний протокол. Постановою за справою про адміністративне правопорушення від 29 липня 2011 року накладене стягнення у вигляді попередження.

Судом встановлено, що відповідач постійного місця проживання та законного джерела існування в Україні не має, живе за рахунок випадкових заробітків. Близьких родичів, що проживають в Україні на законних підставах, також не має. З питань продовження строку перебування в Україні до органів внутрішніх справ не звертався.

Відповідач в добровільному порядку межі України не залишив та продовжує незаконно перебувати в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідні органи можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно пункту 44 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року №1074 «Про правила вїзду в Україну іноземних громадян, їх виїзду з України та транзитного проїзду через її територію» іноземець та особа без громадянства зобовязані покинути територію України в строк, зазначений у рішенні про видворення.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбек добровільно територію України не залишив, позивач заявив, що звернувся до суду про видворення у примусовому порядку, оскільки не виключає, що за наявності авіаквитків відповідач буде продовжувати ухилятися від залишення території України.

Також, суду позивач пояснив, що відповідача буде супроводжувати відповідний співробітник Міністерства внутрішніх справ України до кордону з Росією, де будуть виконані формальності щодо переміщення через митний кордон із проставленням відмітки у судовому рішенні.

Відповідно до частини 3 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що перешкоди для прийняття судового рішенні про видворення громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбека за межі України в примусовому порядку відсутні, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Позивач просить також постанову суду звернути до негайного виконання.

Керуючись статтями 50, 112, 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області до Громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбека про видворення за межі України в примусовому порядку задовольнити повністю.

Видворити в примусовому порядку за межі України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 Кязбека (Begimkulov Kyiazbek), ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт АС632037, виданий МВС ОСОБА_5 12 червня 2008 року терміном до 12 червня 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову суду звернути до негайного виконання.

Копію постанови невідкладно вручити особам, які брали участь у справі.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в пятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1