Справа № 2а-8714/12/1370
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/63779/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Головуючого: судді Чалого СЯ.

Суддів: Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:

позивача - Матвієвського А.О.

відповідача - Піддубняк А.В.

прокуратури - Атаманюк І.О.

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційними скаргами Львівської митниці Міндоходів та Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства "Завод комунального транспорту" до Львівської митниці Міндоходів, Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області, за участю прокуратури м. Львова про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Закрите акціонерне товариство «Завод комунального транспорту» звернулось до суду з вказаним позовом із врахуванням заяв про уточнення позовних вимог до Львівської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, за участю прокуратури м.Львова, в якому просить суд зобов'язати відповідачів зарахувати позивачу в рахунок майбутніх платежів надмірно (зайво) сплачену суму ввізного мита в розмірі 10 800 000, 00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області та Львівську митницю зарахувати ЗАТ «Завод комунального транспорту» в рахунок майбутніх платежів надмірно (зайво) сплачену суму ввізного мита в розмірі 5 137 614 грн. 25 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі митний орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, ставить питання про їх скасування та відмову в позові.

Не погодилось з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, яке посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що ЗАТ «Завод комунального транспорту» зареєстровано як юридична особа 07.05.2003р. З наявної у матеріалах справи довідки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що основним видом діяльності підприємства є виробництво автомобілів.

Позивач стверджує, що протягом 2005-2007 років позивачем придбавалась та імпортувалась в Україну значна кількість товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому використовувались товариством для виробництва автобусів марки «ЛАЗ». При цьому, позивач зазначає, що положеннями спеціального закону звільнено товариство від сплати ввізного мита при ввезені на митну територію України комплектуючих до автомобілів. Окрім цього, право позивача на звільнення від сплати ввізного мита визнано рішенням суду, яке набрало законної сили. Фактично сплативши митні платежі в повному обсязі, ЗАТ «Завод комунального транспорту» звернулось до Львівської митниці із заявою про зарахування сплаченого ввізного мита в рахунок майбутніх платежів. За відсутності будь-яких відповідей, товариство звернулось із відповідними позовними вимогами до адміністративного суду.

Спір між сторонами виник з підстав заявлення позивачем до повернення митним органом надмірно сплаченого ввізного мита.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з їх обґрунтованості. При цьому, суди визнали поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та вказали, що строк звернення до суду за захистом права на повернення (зарахування) надмірно сплачених митних платежів не може бути меншим ніж строк подання платником податків митному органу заяви про повернення таких коштів. Тобто, суди дійшли висновку про встановлення законом строку тривалістю 1095 днів для звернення платників податків до суду із позовними вимогами про стягнення надмірно (помилково) сплачених коштів або зарахування таких коштів в рахунок майбутніх платежів.

Разом з цим, судами не взято до уваги, що спірні правовідносини є публічно-правовими, а тому під час вирішення питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду з таким позовом суди мали керуватися нормами статті 99 КАС України.

Так, частиною 2 статті 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Задовольняючи позов, суд першої та апеляційної інстанції не звернули уваги на зазначені вище приписи закону та розглянули справу по суті позовних вимог, не дослідивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду та наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, встановлених ст.100 КАС України.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Львівської митниці Міндоходів та Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: