Справа № 2029/2-а-1618/11
Суддя: Бабенко Ю. П.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 2029/2-а-1618/11
Провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., розглянувши в порядку скороченого провадження в м.Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії, -

установив:

Позивач просить суд визнати діяльність відповідача незаконною та зобовязати відповідача здійснити йому згідно встановленої у відповідний час групи інвалідності перерахунок та виплату пенсій про відшкодування ядерної шкоди у встановлених законом розмірах у відповідності до вимог Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, ч.1 ст. 76 Закону України Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку, ст. 268 ч.1 п.3 ЦПК України, ст. 87 ч.2 Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи виключно із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняз 01.01.2009 року без кінцевої дати перерахунку пенсії. При цьому посилається на те, що відповідач всупереч діючому законодавству здійснює виплату основної та додаткової пенсій в розмірах, які не відповідають вимогам Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про перерахунок пенсії, але відповідач відмовив йому в перерахунку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.02.2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії було залишено без розгляду в частині позовних вимог за період з 01.01.2009 року по 24.07.2010 року.

Представник відповідача заперечень проти позову у встановлений судом строк до суду не надав, а тому у відповідності до п.2 ч.5 ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином, який є постраждалим 1 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серія А № 040240, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується вкладкою до посвідчення, а також є інвалідом 3-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова, отримує пенсію як інвалід третьої групи, оскільки інвалідність настала внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З довідок управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова вбачається, що позивачу нараховується та виплачується державна пенсія та додаткова пенсія у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 3-й групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 3 групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Положення даних норм співпадає з приписом п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року №523.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч. З ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

За змістом абзацу третього ст. 1 вказаного Закону державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд приходить до висновку, що визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.

Тобто, суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.50 та ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

При цьому враховується, що частини третю і четверту статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було замінено чотирма частинами нового змісту, згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI, щодо нового розміру пенсій для інвалідів з числа осіб, постраждалих 1 категорії.

Проте, вищезазначені зміни, внесені підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч .2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзеському районі м. Харкова нараховувало та сплачувало позивачу державну та додаткову пенсії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 03.01.2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, із розміру, що становить 19 грн. 91 коп.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2 Постанови від 03.01.2002 року № 1, всупереч положень ст.ст. 50, 54 Закону № 796 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідали розмірам мінімальної пенсії за віком.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при розмірі пенсії позивачу застосуванню підлягають ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України № 796, а не Постанова Кабінету Міністрів України № 1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, відповідач діяв всупереч вимогам ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення та виплати позивачу пенсії, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та ст.50 Закону України„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням викладеного, для захисту прав позивача суд визнає протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачу з 25.07.2010 року по 14.03.2011 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязує Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності позивачу, починаючи з 25.07.2010 року по 14.03.2011 року відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування; зобовязує Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова здійснити перерахунок та виплату позивачу, починаючи з 25.07.2010 року по 14.03.2011 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3-ї групи інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснювати перерахунок пенсії позивачу з 15.03.2011 року й в подальшому задоволенню не підлягають, оскільки не можливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, так як відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 25.07.2010 року по 14.03.2011 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1, починаючи з 25.07.2010 року по 14.03.2011 року відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, починаючи з 25.07.2010 року по 14.03.2011 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3-ї групи інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Харківський апеляційний адміністративний суд через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Суддя: