Справа № 2-а-632/10
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-а-632/10
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Борис О.Н., при секретарі Хазієвій Т.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради, в якому просила визнати дії відповідача щодо невірного нарахування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з липня 2007 по липень 2009 року неправомірними, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вказаного виду допомоги за спірний період, стягнути борг у сумі 9499,90 грн.
Позов мотивований тим, що позивач має неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З лютого 2007 року перебуває на обліку у відповідача і отримує державну допомогу по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач, як орган , що призначає і здійснює виплати державної допомоги сім`ям з дітьми нараховував їй суму допомоги на дитину невірно, оскільки згідно з законом « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму. Відповідач за спірний період проводив зазначені виплати відповідно до Законів України « Про державний бюджет» на поточні роки, керуючись нормами законів , які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року по справі №1-29/2007 та Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року. За період з липня 2007 року по липень 2009 року відповідач невірно нарахував та встановив розмір сум, гарантованих державою допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , тому вважає що його дії є протиправними.
При зверненні до відповідача з проханням про проведення перерахунку сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку отримала відмову.
Позивач та відповідач у судовому засіданні не були присутні, надали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, відповідач при винесенні рішення по справі просить врахувати його письмові заперечення проти заявлених позовних вимог.
Свої заперечення відповідач обґрунтовувала наступними підставами.
Позивачем порушено строк звернення до суду, так як відповідно до п.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 , на яке посилається позивач , було оприлюднене і набрало сили 09 липня 2007 року, тобто на момент звернення позивача до суду пройшло більше року. Крім того, рішення КСУ набрало законної сили 09.07.2007 року, не має зворотної сили, та його дія втратила силу 31.12.2007 року.
У 2008 році відповідач надавав допомогу відповідно до змін до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 28.12.2007 року , які були внесені відповідно до п.23 розділу 2 Закону України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», дію яких не було призупинено рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10рп-2008.
У 2009 році відповідач виплачував допомогу відповідно до ст. 46 ЗУ « Про державний бюджет на 2009 рік».
Згідно з ч.2 ст. 95 Конституції України визначено, що виключно ЗУ « Про державний бюджет України» на відповідний рік визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків. Тобто, норми , введені ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» є пріоритетними відносно інших законодавчих актів та діють протягом бюджетного року. Виходячи з положень Конституції України ,з урахуванням фінансових можливостей держави, закони України « Про державний бюджет України» кожного року визначають розмір соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Статтею 56 ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірах, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців , але не менше 90 грн для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 7 п.23 розділу 2 ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів « встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі , що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом , встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців , але не менше 130 грн.
Призначення допомоги ( розмір та строки надання) проводиться через програмне забезпечення , яке розробляє державне підприємство « Інформаційно- обчислювальний центр» м. Київ на підставі доручення Міністерства праці та соціальної політики України та не може бути змінено управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради.
Відповідно до п.1 ст. 21 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів , які проводяться за рахунок коштів бюджету , бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників та розпорядників нижчого рівня.
Статтею 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів за бюджетними призначеннями , передбаченими ЗУ « Про Державний бюджет України» є органи , уповноважені відповідно Верховною Радою України , Президентом України, Кабінетом Міністрів України забезпечувати їх діяльність в особі їх керівників , а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади , Конституційний Суд України, Верховний Суд України та інші спеціалізовані суди , установи та організації, які визначені Конституцією України або входять до складу Кабінету Міністрів України , в особі їх керівників .
Визнання рішення КСУ від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 норм ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» , яким призупинялась норма ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років неконституційним не надає законодавчого права для застосування показника прожиткового мінімуму .
Суд дослідивши матеріали справи, письмові докази , вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. До даного висновку суд прийшов з наступного.
Предметом судового розгляду є правовідносини, що пов`язані з забезпеченням соціального захисту громадян, які отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .
Позивач має малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 20.12.2006 р.
Розглядаючи позовні вимоги, суд звертає увагу на вимоги ст. 99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно - правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Як вбачається з матеріалів справи адміністративний позов, в якому, в тому числі, заявлені вимоги про перерахунок та виплати допомоги за 2007,2008,2009 роки, подано 02.02.2010 р., тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду. Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна сторін. Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад , справа « Стаббігс та ін. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., « Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.)
Позивач зазначає, що строк звернення до суду пропущений у зв`язку з тим, що необхідно було дотримуватись режиму годування дитини, яку вона не могла залишити одну. Одночасно з цим вважає, що нею не пропущений строк звернення до суду , оскільки він починається з моменту припинення права на отримання зазначеного виду допомоги. При цьому позивач не надала документальних підтверджень та доказів , які могли б слугувати підставою для визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною. Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи , яка бере участь у справі. Позивач клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявила, тому, на думку суду , будь - які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутись до суду у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав , що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. З огляду на зазначене, про прийняття рішення Конституційним Судом України від 09.07.2007 року та порушення її прав позивач повинна була дізнатись із опублікуванням даного рішення у Офіційному Віснику України за 2007 рік №52 від 27.07.2007 року і відповідно звернутись до суду за захистом прав, свобод та інтересів у встановлений річний строк.
Відповідач по справі у письмових запереченнях наданих суду та поясненнях у судовому засіданні наполягав на відмові у задоволенні адміністративного позову у зв`язку з пропуском річного строку звернення до суду. За таких обставин, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду ( 02.02.2010 р.),з огляду на те, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем пропущено строк для звернення до суду, позовні вимоги за період з липня 2007 року по 02.02.2009 року задоволенню не підлягають, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду
Розглядаючи позовні вимоги в межах річного строку звернення до суду з 02.02.2009 року, суд встановив наступне.
Ст. 46 ЗУ « Про державний бюджет України на 2009 рік» зазначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ЗУ « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами , зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах та порядку , визначених Кабінетом Міністрів України.
У п. 22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми , який затверджено Постановою кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1751 зазначено, що відповідно до ст. 15 ЗУ « Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р.- 50 відсотками, з 1 січня 2009р., -75 відсотками, з 1 січня 2010р. -100 відсотками прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 грн.
Відповідач здійснював виплати державної допомоги за вказаний період згідно до вищезазначеного порядку та розмірів , що підтверджуються довідкою про прибутки.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 ( № 10-рп/2008) положення наведених законів , якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною не визнавалися неконституційним , що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача по нарахуванню і виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб , та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином , аналізуючи вищенаведені обставини та положення законодавчих актів, суд приходить до висновку , що у вказаний період Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради діяло на підставі , у межах повноважень та у спосіб , що передбачені законами України , що свідчить про відсутність підстав у суду для задоволення адміністративного позову щодо зобов`язання донарахувати позивачці суму допомоги , у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років , що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно до статті 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно, відповідач по справі довів правомірність своїх дій щодо призначення та виплати допомоги позивачці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку за спірний період. Його письмові доводи у судовому засіданні знайшли своє підтвердження та не спростовуються матеріалами справи. В порядку ст.94 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами , який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи , які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійсненням , надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам , виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги , захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії, провадження по яких відкрито. Тому судом апеляційної інстанції є апеляційний суд Дніпропетровської області, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, ч.2 ст.19, ч.3 ст.51 Конституції України, ст. 43 Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», ст.15 Закону України « Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року , ст.ст.8-12, 69, 71, 87, 94, 99,100, 104,105, 158, 159, 160,162 ,163 Кодексу адміністративного судочинства України , Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами» № 1691- VI від 10.02.2010 р.- суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Борис О.Н.

Повний текст постанови буде виготовлено 30 квітня 2010 року