Справа № 826/10392/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - Відповідач) у якому просило:

- визнати протиправними дій відповідача;

- скасувати податкову вимогу від 06.05.2015 №6975-25;

- скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 06.05.2015;

- зобов'язати відповідача вжити всіх необхідних заходів для вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про встановлення публічного обтяження майна АТ «ІМЕКСБАНК» та його філії АТ «ІМЕКСБАНК» у місті Києві у податкову заставу від 06.05.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2015 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника відповідача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, правлінням Національного банку України 26.01.2015 була прийнята постанова № 50 «Про віднесення ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 було прийнято рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким, починаючи із 27.01.2015 в ПАТ «ІМЕКСБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - ОСОБА_2.

Листом від 20.03.2015 № 2603 позивачем було повідомлено відповідача про віднесення АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних та відкриття процедури тимчасової адміністрації.

Проте, 18.05.2015 до Філії АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві надійшов лист ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12.05.2015 «Щодо забезпечення доступу та надання документів».

Із вказаного листа позивачу стало відомо, що відносно філії АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві, що є відокремленим структурним підрозділом позивача, були прийняті оскаржувані рішення, а саме: податкова вимога від 06.05.2015 № 6975-25 та рішення про опис майна Філії АТ «ІМЕКСБАНК» у податкову заставу від 06.05.2015.

Не погоджуючись із вищезазначеними оскаржуваними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час запровадження тимчасової адміністрації примусове стягнення коштів, майна банку та звернення стягнення на майно банку не здійснюється.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами податкового права, зокрема, Податковим кодекс України (далі по тексту - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року, та спеціальним Законом для правовідносин, які виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, а саме: Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 р. № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України).

Згідно із п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання в установлені строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Відповідно до ч.8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4452-VI, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 34 Закон № 4452-VI фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, правлінням Національного банку України 26.01.2015 була прийнята постанова № 50 «Про віднесення ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 було прийнято рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким, починаючи із 27.01.2015 в ПАТ «ІМЕКСБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - ОСОБА_2.

21.05.2015 правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до вищезазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закон № 4452-VI, під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно із ч.3 ст. 46 Закону № 4452-VI, під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Між тим, оскаржувану податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу було винесено податковим органом 06.05.2015, тобто в період здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ІМЕКСБАНК», що в свою чергу не відповідає вищезазначеним нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 Закону № 4452-VI. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Разом з тим, ч. 2 ст.45 Закону №4452-VI Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Проте, ДПІ у Печерському районі ГУ Державної фіскальної служби у місті Києві не надано суду апеляційної інстанції доказів про заявлення вимог як кредитора, а тому питання про стягнення з відповідача заборгованості під час ліквідаційної процедури є безпідставним.

Таким чином, після початку ліквідаційної процедури задоволення вимог кредиторів можливе лише після затвердження реєстру кредиторів.

Згідно із ч. 4, 8 ст. 49 Закону № 4452-VI будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а доводи викладені відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в апеляційній скарзі безпідставними та такими, що не спростовують вищезазначені обставини.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.