Справа № 2а-292/2010
Суддя: Окунь Т. В.
Дата ухвалення: 2010-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2а-292/10
Постанова

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську про визнання дії протиправною, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив

В січні 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, зобовязавши останнього здійснити такий перерахунок у відповідності до ст.ст. 49, 50, 54, 67 ОСОБА_3 України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991 р. № 796-ХП (далі - ОСОБА_3) та виплатити недонараховані суми пенсії починаючи з 18.05.2006 р. до 29.11.2007 року по 3-й групі інвалідності, за період з 29.11.2007 року до 01.01.2008 року, і починаючи з 24.03.2009 року по 2-й групі інвалідності, просив зобовязати відповідача усунути порушення діючого законодавства і в подальшому здійснювати нарахування пенсії у відповідності до ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, в обґрунтування позову послався на те, що є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 18.05.2006 року має статус інваліда 3 групи, 29.11.2007 року встановлена інвалідність 2 групи та належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в звязку з чим перебуває на пенсійному обліку у відповідача.

30 грудня 2009 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії відповідно до ст.ст. 50,54,67 ОСОБА_3, але у здійсненні такого перерахунку йому було відмовлено.

Вважаючи відмову відповідача незаконною, просив про задоволення позову.

Представник відповідача позов не визнала за його необґрунтованістю та безпідставністю, просила в задоволенні позову відмовити. Вважає, що УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області діяло в межах наданих повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, яким не визначено механізм застосування мінімальної пенсії за віком до спірних правовідносин.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами по справі, суд находить позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до категорії 1 і мав статус інваліда 3 групи протягом періоду з 18.05.2006 р. до 28.11.2007 року (а.с. 12), і з 29.112007 року є інвалідом 2 групи за захворюванням, повязаним із впливом наслідків аварії на ЧАЕС безстроково (а.с. 11), в звязку з чим перебуває на пенсійному обліку у відповідача і отримує пенсію, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (а.с. 31-33).

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як вбачається із змісту ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову представник відповідача послалась на те, що пенсія позивачеві призначена та виплачується на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету», виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних та додаткових пенсій, в розмірі 19,91 грн., що на думку відповідача не суперечить ОСОБА_3 і є підставою для відмови у позові, крім того, до спірних правовідносин просить застосувати положення ч.1 ст.100 КАС України з огляду на положення ч.2 ст.87 ЗУ Про пенсійне забезпечення, норма якої відповідно до п.15 розділу ХУ Прикінцевих положень ОСОБА_3 України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування має застосовуватись лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання адміністративного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного:

Позивач звернувся до суду за захистом порушеного права права на отримання пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, повязаного із впливом наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі, який за його посиланням має бути розрахований в порядку та розмірі, передбаченому ст.ст. 49, 50, 54, 67 ОСОБА_3 України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з дати встановлення йому 3 групи інвалідності, з 18 травня 2006 року.

Посилання позивача на положення ч.2 ст.87 ЗУ Про пенсійне забезпечення в даному випадку не є таким, що суперечить закону, оскільки згадана норма не є нормою матеріального права, яка визначає підставу для призначення пенсії /п.15 розділу ХУ Прикінцевих положень ОСОБА_3 України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на яку посилається відповідач, регулює саме застосування норм спеціальних ОСОБА_3, тобто норм матеріального права, які визначають право на пенсію в контексті підстави для її призначення./. Норма ч.2 ст.87 ЗУ Про пенсійне забезпечення встановлює лише можливість виплати пенсії без обмеження будь-яким строком, тобто по суті своїй є нормою процесуальної дії, і відповідно до положень ч. 7 ст. 9 КАСУ може бути застосована до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, яке включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, що гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя визначені та закріплені в ОСОБА_3 України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За ст.ст. 54, 50 ОСОБА_3 «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на державну пенсію у розмірі, не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком з часу встановлення 3 групи інвалідності, та відповідно право на підвищення згаданих пенсій до 8 мінімальних пенсій за віком для державної пенсії, 75% мінімальної пенсії для додаткової пенсії з моменту встановлення 2 групи інвалідності.

Проте, пенсію ОСОБА_4 було призначено відповідачем в розмірі, визначеному постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008 р., що даний час становить 1528,80 грн., де: 1090 грн. мінімальний розмір пенсії інваліду П групи, 114,60 грн. додаткова пенсія інваліду П групи, 229,20 грн. підвищення інваліду війни П групи, 50 грн. цільова грошова допомога інвалідами війни, 45 грн. доплата по постанові КМУ № 1375 від 23.21.2009 р., що істотно звужує право позивача на отримання пенсії у встановленому ОСОБА_3 розмірі (а.с. 31-33).

За захистом порушеного права позивач звертався в січні 2008 року до Полтавського окружного адміністративного суду (а.с. 29-30). Рішенням суду від 24 березня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково. Посилаючись на положення ч.2 ст.152 Конституції України щодо неможливості застосувати спеціальний ОСОБА_3 до спірних правовідносин, що виникли між сторонами протягом періоду з 10.01.2008 року /дня звернення позивача до суду/ до часу ухвалення Конституційним судом рішення щодо неконституційності положень ЗУ №107-У1 від 28.12.2007 року про внесення змін до ст.ст.50,54,67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 22.05.2008 року, суд відмовив ОСОБА_1 в задоволення вимог щодо здійснення перерахунку протягом згаданого періоду, і відповідач був зобовязаний здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії починаючи з 22.05.2008 року (а.с. 13-14)

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2009 року (а.с. 15-18) рішення Полтавського окружного суду від 24 березня 2009 року було змінено, відповідач зобовязаний до проведення перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії протягом періоду з 22.05.2008 року до 24.03.2009 року. Рішення обґрунтоване «неможливістю розглядати вимоги щодо зобовязання субєкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у звязку з вірогідним настанням певних наслідків».

На разі позивач просить про захист порушеного права на відшкодування фактичних збитків у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом періоду з 18.05.2006 року до 28.11.2007 року по 3 групі інвалідності, та починаючи 29.11.2007 року до 01.01.2008 року, і з 24.03.2009 року до наступного часу відповідно по 2 групі інвалідності, з зобовязанням в подальшому проводити перерахунок призначеної пенсії відповідно до вимог ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тому при визначенні розміру пенсії позивачеві суд застосовує норми ст.ст. 50 та 54 ОСОБА_3 № 796-ХП, які мають пріоритетну силу над зазначеними підзаконними актами Кабінету Міністрів України.

З огляду на вищенаведене, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії позивачеві визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених ОСОБА_3.

Отже, приймаючи рішення про призначення позивачеві державної та додаткової пенсії, як учаснику ЧАЄС виходячи з розрахункової величини у розмірі 19,91 грн.., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання такого рішення протиправним та зобовязання Управління ПФУ в м. Комсомольську провести перерахунок та після його проведення виплатити різницю в отриманій та перерахованій державній пенсії є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

З огляду на вищенаведене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що, протягом періоду з 18.01.2006 року і до 28.11.2007 року відповідач повинен був призначити та виплатити позивачеві, як інваліду 3 групи внаслідок ЧАЄС основну державну пенсію у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, і з часу встановлення 2 групи інвалідності відповідно, тобто з 29.11.2007 року основну державну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію з розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимоги ОСОБА_1 про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок та виплату призначеної йому пенсії в подальшому, суд з огляду на положення ст.72 КАС України та завдання адміністративного судочинства, як вони передбачені ст.2 КАС України, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з зазначенням кінцевого терміну датою ухвалення згаданого рішення, яким вирішене питання щодо захисту порушеного права позивача на отримання пенсії у встановленому ОСОБА_3 розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст.94, ст.ст.159, 160 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління ПФУ в м. Комсомольську щодо відмови в проведенні перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 18 травня 2006 року по 01 січня 2008 року та з 24 березня 2009 року до 30 березня 2010 року у розмірі меншому, ніж встановлено ст.50 та п.4 ст.54, ст.67 ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління ПФУ в м. Комсомольську, з урахуванням виплачених протягом періоду з 18.05.2006 року до 01 січня 2008 року, та з 24 березня 2009 року до 30 березня 2010 року коштів, провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1, за період з 18 травня 2006 року по 28 листопада 2007 року включно державну пенсію з розрахунку не менше 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, і починаючи з 29 листопада 2007 року до 01 січня 2008 року та з 24 березня 2009 року до 30 березня 2010 року державну пенсію з розрахунку не менше 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, який визначається згідно із ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Судове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подання в 10-денний термін з часу складення постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції, або в порядку, передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Суддя: підпис ОСОБА_5

З оригіналом вірно: Суддя: Т.В. Окунь