Справа № 826/20979/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/21863/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.,
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фармак» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Фармак» звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05 вересня 2014 року № 100260002/2014/230032/1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року та прийнято рішення про задоволення позовних вимог: визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 05 вересня 2014 року № 100260002/2014/230032/1.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Київська міська митниця ДФС звернулась із касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач проти касаційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами встановлено, що відповідно до умов контракту від 01 серпня 2013 року № 1, укладеного між позивачем та фірмою Lativ Pharma GmbH (ФРН), генеральної специфікації до контракту, специфікації № 119 до контракту від 21 липня 2014 року поставлено Еналаприлу малеат, у кількості 200 кг, за ціною 105 доларів США за кг, на загальну суму 21 000 доларів США.

З метою митного оформлення товару («фармацевтичний порошок (субстанція) у пакетах подвійних поліетиленових для виробництва нестерильних лікарський форм: Еналаприлу малеат (CAS: 76095-16-4. Хімічна назва: N-(1S)1-(етоксікарбоніл)-3-фенілпропіл) -L- аланіл - L -пролін) до митного поста «Східний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів позивач подав митну декларацію № 100260002/2014/171220 від 27 серпня 2014 року.

Разом із вказаною митною декларацією позивач подав наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; міжнародна товарно-транспортна накладна № 890/51399; довідка ТОВ «Ренус Ревайвел» про транспортні витрати від 26 серпня 2014 року № 2608/02; інвойс від 15 серпня 2014 року № 14050; контракт № 1 від 01 серпня 2013 року; специфікація № 119 від 21 липня 2014 року; реєстраційне посвідчення на лікарський засіб Еналаприлу малеат № ИА/6294/01/01; експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 19 травня 2014 року; лист Державної служби України з контролю за наркотиками від 30 січня 2014 року № 02/09-411 стосовно відсутності у складі Еналаприлу малеат речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 06 травня 2000 року № 770; сертификат аналізу Еналаприлу малеат.

Митна вартість товару задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору), і склала 21 000 дол. США.

Митним органом повідомлено декларанта про те, що митні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За результатом опрацювання вказаних документів митний орган повідомив позивачеві в електронному вигляді про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, а саме: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимоги митного органу позивач додатково подав наступні документи: заявку на перевезення вантажу від 20 серпня 2014 року № 46637; висновок ДП «Держзовнішінформ» від 02 вересня 2014 року № 11/966 відносно ціни на фармацевтичний порошок Еналаприл малеат; комерційну пропозицію Lativ Pharma GmbH (ФРН) від 10 липня 2014 року; відомості по ціні на Еналаприл малеат (роздруківки з сайтів); прайс-лист Lativ Pharma GmbH (ФРН) від 02 червня 2014 року; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01 квітня 2014 року № 27-10/14; експортну декларацію MRN 14DE59МО.

За результатом розгляду вказаних документів митний орган прийняв рішення про відмову у митному оформлені та виніс рішення про коригування митної вартості товарів від 05 вересня 2014 року № 100260002/2014/230032/1, яким визначено митну вартість імпортованих товарів відповідно до статті 59 Митного кодексу України за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з висновком митного органу щодо не підтвердження декларантом заявленої митної вартості товару за основним методом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із відсутності правових підстав для визначення відповідачем митної вартості ввезеного позивачем товару за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз положень наведених статей свідчить про те, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Судами встановлено, що, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що коригування митної вартості товару здійснено у зв'язку з тим, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, а декларантом не подано в повному обсязі додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Між тим, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, що суперечить вимогам статті 53 Митного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що у митного органу не було підстав витребовувати у декларанта додаткові документи, оскільки сумніви з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні, не обґрунтовані у розумінні статті 53 Митного кодексу України, а отже митний орган не спростував числові значення складових митної вартості товарів такими сумнівами.

Водночас, митний орган може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Будь-які заперечення працівників митного органу без зазначення їх у пунктах 33 рішень про коригування митної вартості не заслуговують на увагу та не можуть бути належними доказами у цій справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій про те, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за методом за ціною договору щодо ідентичних товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування, оскільки митницею витребувано додаткові документи за відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару.

Оскільки висновки оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: