Справа № 2-а-40\11
Суддя: Сиротников Р. Є.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-40/11
Провадження № 2-а/2027/9290/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2011 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Хмельковій О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної Державної інспекції праці в Харківській області в особі Головного державного інспектора праці ОСОБА_2, державного інспектора праці ОСОБА_3, про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, керуючий санацією АТВТ Свемон-ВостокОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Територіальної Державної інспекції праці в Харківській області про скасування постанови № 20-01-529/0323 від 26.06.2009 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КпАП України, складеної головним державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції праці в Харківській області ОСОБА_2 та постанови № 20-01-531/№0419-№020 датованої груднем 2009 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КпАП України, складеної державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції праці в Харківській області ОСОБА_3

Від позивача та відповідача надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідженням наявних у справі матеріалів встановлено наступне: 26.06.2009 року Головним державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції праці в Харківській області ОСОБА_2 складено протокол № 20-01-529/№0323 від 26.06.2009 року про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-6 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

В той же день, на підставі зазначеного вище протоколу, відповідачем винесено постанову під № 20-01-529/0323 від 26.06.2009 р. про накладання на позивача штрафу відповідно до ст. 188-6 Кодексу про адміністративне правопорушення у розмірі 850,00 грн.

Стаття 188-6 Кодексу про адміністративні правопорушення України, передбачає адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог посадової особи державної інспекції праці Міністерства праці та соціальної політики України.

Відповідно до наданих позивачем, письмових доказів, 22.06.2009 року, відповідач у перше прибув на АТВТ Свемон-Востокта передав секретареві направлення на перевірку стану додержання законодавства про працю з терміном дії до 27.06.2009 (вх. № 391 від 22.06.2009 р.). Станом на реєстрацію направлення на перевірку, вимог щодо надання певного пакету документів для перевірки та плану такої перевірки, відповідач не надав.

22.06.2009 року позивач знаходився у службовому відряджені в м. Суми, про що свідчить наказ № 12-до від 19.06.2009 р. Про наявність направлення на перевірку позивачеві стало відомо лише 23.06.2009 року.

26.06.2009 року, приблизно о 12 годині, відповідач вдруге прибув на АТВТ Свемон-Восток, де зареєструвався в журналі обліку перевірок, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Також, 26.06.2009 року відповідачем надано позивачу письмовий запит під № 06/2009 датований 26.06.2009, де зазначено перелік документів з 12 позицій, які необхідно було надати позивачу в строк до 26.06.2009 року.

Дослідженням зазначеного запиту встановлено, що він дійсно містить перелік документів, відображений у п.п. 2, 3, 4, 5, 9, які являють собою документи розрахунково-аналітичної і статистичної властивості, які не передбачені Законом України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність.

Окрім того встановлено, що відповідно до письмової вимоги, відповідач на підставі направлення на перевірку повідомив про заплановану в червні 2009 р. Територіальною державною інспекцією праці в Харківської області повторну планову перевірку.

Однак, вимогами п. 4.4. Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 72 від 21.03.2003 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.06.2003 р. за № 432/7753, не передбачено право на проведення такої перевірки.

Відповідно до вимог Наказу Президента України Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності№ 817/98 від 23.07.1998 р., планова виїзна перевірка проводитися за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності за письмовим рішенням керівника відповідного контролюючого органові не частіше одного разу на календарний рік, а Територіальною державною інспекцією праці в Харківської області було проведено первинну, планову, за вимогою прокуратури Московського району міста Харкова перевірку, про що складено акт № 20-01-529/0811 від 27.04.2009 р.

Таким чином, посилання позивача на відсутність у відповідача права на проведення повторної планової перевірки, є обґрунтованими.

Також, відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів, у своєму рішенні від 15.07.2009 р. № 15, начальник територіальної державної інспекції праці в Харківській області ОСОБА_4, визнав що у письмовому запиті, наданому державним інспектором праці ОСОБА_2 помилково зазначено про проведення планової повторної перевірки замість контрольної перевірки, як це визначено в ч. 2 п 4.4. Порядку проведення перевірок.

Позивачем, 26.06.2009 р., у відповідь на вимогу відповідача, останньому було надано письмову відповідь, в якій повідомлено про причини, які обумовлюють неможливість надання зазначених у запиті документів в установлені відповідачем строки, а не про відмову надати такі документи. Зазначений факт підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідачем не надано доказів складення протоколу № 20-01-529/0323 від 26.06.2009 р. про адміністративне правопорушення в присутності позивача. Як не надано доказів наявності в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ст.. 188-6 КпАП України.

Одночасно, позивачем надано письмові докази отримання протоколу та оскаржуваної постанови тільки 02.07.2009 р.

Також, відповідачем не надано доказів виконання при розгляді протоколу та винесенні оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 279, 280 КпАП України, що є грубим порушенням вимог ст.ст. 279, 280 КпАП України з боку Відповідача

Також, 31.12.2009 року Територіальною Державною інспекцією праці в Харківській області складено протокол за № 20-17-531/-№0419 відносно відповідача про скоєння адміністративного правопорушення на підставі акту перевірки № 20-01-531 від 04.12.2009 року.

Одночасно позивачем надано суду копію постанови № 20-01-531/№0419-№020 про притягнення до адміністративної відповідальності, яка не містить дати її складання, що є порушенням вимог ст. 283 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Відповідачем не надано доказів вручення зазначеного протоколу та оскаржуваної постанови позивачу, а також не надано пояснень щодо дати розгляду протоколу та винесення постанови.

В обґрунтування свої позовних вимог, позивач зазначив, що підставою для винесення зазначених протоколу та постанови став факт внесення 04.09.2009 року припису № 20-01-531/№1548№1270 та проведення перевірки виконання вимог припису (акт № 20-01-531/№2183 від 04.12.2009 року).

Під час проведення повторної перевірки, виходячи зі змісту протоколу, постанови та акту перевірки, Територіальною Державною інспекцією праці в Харківській області було встановлено невиконання законних вимог посадової особи Держнаглядпраці, а саме:

1. В порушення до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпПУ заробітна плата працівникам АТВТ Свемон-Востоквиплачується з порушенням встановлених умовами колективного договору строків (згідно п. 2.5.2 виплата заробітної плати передбачена двічі на місяць: остаточна виплата 11 числа, аванс 26 числа кожного місяця), в звязку з чим станом на 01.08.209 року має місце заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 923,0 тис.грн. перед 93 працівниками. Станом на 01.12.09 заборгованість по заробітні платі збільшилась та становить 1000,8 тис.грн. перед 93 працюючими.

2. В порушення п. 1 ст. 116 КЗпП України остаточний розрахунок зі звільненими працівниками не здійснюється в день звільнення, у звязку з чим станом на 01.08.2009 р. має місце заборгованість з остаточного розрахунку перед 50 звільненими працівниками в сумі 398,1 тис.грн. Станом на 01.12.09 заборгованість збільшилась та становить 555,3 тис.грн. перед 63 звільненими працівниками.

Стаття 188-6 Кодексу про адміністративні правопорушення України, передбачає відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб органів спеціально уповноваженого органові виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цих органів.

Однак, відповідальність за скоєння зазначеного правопорушення можливо лише за умови наявності обєктивної можливості виконати законі вимоги посадових осіб органів спеціально уповноваженого органові виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Так, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, не було враховано наступні дані:

29.12.2008 року Господарським судом Харківської області порушено провадження у справі № Б-39/213-08 про банкрутство АТВТ Свемон-Восток. 28.01.2009 року, ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № Б-39/213-08 позивача призначено розпорядником майна.

При цьому, відповідно до вимог ст. 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, одночасно з порушенням провадженні у справі про банкрутство, Господарським судом Харківської області введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № Б-39/213-08 від 17.08.2009 року введено процедуру санації АТВТ Свемон-Востокта позивача призначено керуючим санацією АТВТ Свемон-Восток.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, в мої обовязки в якості керуючого санацією входить: прийняти в господарське відання майно боржника та організувати проведення його інвентаризації; відкрити спеціальний рахунок для проведення санації та розрахунків з кредиторами; розробити та подати на затвердження комітету кредиторів план санації боржника; організувати ведення бухгалтерського і статистичного обліку та фінансової звітності; здійснювати заходи щодо стягнення дебіторської заборгованості перед боржником; від імені боржника заявляти позови про стягнення заборгованості з дебіторів боржника, а також з осіб, які несуть з боржником відповідно до закону або договору субсидіарну (додаткову) чи солідарну відповідальність; розглядати вимоги кредиторів щодо зобов'язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном боржника та санації; заявляти в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог кредиторів, зазначених в абзаці сьомому цієї частини; звітувати перед комітетом кредиторів щодо послідовної реалізації плану санації; повідомляти у десятиденний строк з дня винесення господарським судом відповідної ухвали державний орган з питань банкрутства про своє призначення, затвердження мирової угоди, закінчення виконання плану санації, звільнення від обов'язків; забезпечувати визначення початкової вартості майна шляхом проведення незалежної оцінки в разі відчуження майна у процедурі санації; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею:

При цьому, в першу чергу задовольняються: вимоги, забезпечені заставою; вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати за три місяці роботи, що передують порушенню справи про банкрутство чи припиненню трудових відносин у разі звільнення працівника до порушення зазначеної справи, грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, право на які виникло протягом двох років, відпрацьованих до порушення справи про банкрутство чи припинення трудових відносин, інших коштів, належних працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), право на які виникло протягом трьох останніх місяців до порушення справи про банкрутство чи припинення трудових відносин, а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; витрати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що пов'язані з набуттям ним прав кредитора щодо банку, - у розмірі всієї суми відшкодування за вкладами фізичних осіб; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату державного мита; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство; витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута; витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з визнанням мирової угоди недійсною; витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов'язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їх коштів; витрати на оплату праці арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в порядку, передбаченому статтею 27 цього Закону; а у другу чергу задовольняються вимоги, що виникли із зобов'язань банкрута перед працівниками підприємства-банкрута (за винятком повернення внесків членів трудового колективу до статутного фонду підприємства), крім вимог, задоволених у першу чергу, зобов'язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані в цьому Фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов'язань зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб'єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників).

24.11.2009 року ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № Б-39/213-08 затверджено план санації АТВТ Свемон-Восток.

Відповідачем надано письмові заперечення проти позову, в яких останній стверджує про виконання вимог діючого законодавства під час надання письмової вимоги, складання протоколу та оскражуваної постанови.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду справи відповідачем, який є субєктом владних повноважень, не доведено правомірності мотивів винесення оскаржуваних постанов і, за правилами ч.2 ст.71 КАС України не подано доказів необґрунтованості вимог позивача.

Оскільки судом встановлений факт порушення прав позивача у спірних правовідносинах, то поданий позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч.ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову № 20-01-529/0323 від 26.06.2009 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КпАП України, складену головним державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції праці в Харківській області ОСОБА_2 та постанову № 20-01-531/№0419-№020 датовану груднем 2009 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КпАП України, складену державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції праці в Харківській області ОСОБА_3

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Є. Сиротников