Справа № 2а/1970/2867/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/9641/13

К/800/7850/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Тернопільської митниці про визнання протиправним застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, визнання протиправним наказу про звільнення та його скасування, поновлення на посаді, касаційне провадження в якій відкрито за касаційними скаргами Державної митної служби України, Тернопільської митниці на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2013р.,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної митної служби України, Тернопільської митниці про визнання протиправним застосування ло нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу", визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України №1207-к від 11.06.2012р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади, поновлення на посаді провідного інспектора ВМО №1 Тернопільської митниці, скасування запису про звільнення у трудовій книжці.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.08.2012р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1207-к від 11.06.2012р. про припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_4 - провідного інспектора ВМО №1 Тернопільської митниці; поновлено ОСОБА_4 з 12.06.2012р. на державній службі в митних органах України на посаді провідного інспектора ВМО №1 Тернопільської митниці; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідачі звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач в письмових запереченнях на касаційні скарги проти доводів та вимог останніх заперечив, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працював у державних митних органах з 2003 року, 02.01.2003р. прийняв Присягу державного службовця, а з 04.04.2012р. - обіймав посаду провідного інспектора відділу митного оформлення №1 Тернопільської митниці.

Наказом Держмитслужби України №1207-к від 11.06.2012р. перебування позивача на державній службі в митних органах України припинено на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу" в зв'язку з порушенням ним Присяги державного службовця.

Підставою для видання вказаного наказу стало подання начальника Тернопільської митниці про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах України в зв'язку із системними порушеннями ним під час виконання службових обов'язків вимог законодавства, зокрема, Положення про порядок здійснення контролю за доставкою вантажів у митниці призначення, затвердженого наказом Держмитслужби України №771 від 08.12.1998р., та Положення про порядок контролю за ввезенням на митну територію України окремих видів товарів, затвердженого наказом Держмитслужби України №129 від 28.02.2003р., а також неодноразове притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення позивачем Присяги державного службовця, а також про законність наказу Держмитслужби України №1207-к від 11.06.2012р. про припинення його перебування на державній службі в митних органах України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено факту вчинення позивачем протиправного винного діяння, яке могло б свідчити про порушення ним Присяги державного службовця, з чим погоджується й судова колегія Вищого адміністративного суду України.

Так, правовий статус державних службовців митної служби, в тому числі підстави припинення такої служби, врегульовано Митним кодексом України, Законами України "Про державну службу" та "Про Дисциплінарний статут митної служби України".

Преамбулою Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут митної служби України" від 06.09.2005р. №2805-IV, встановлено, що цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання (далі - посадові особи митної служби), у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій (далі - митних органів), щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень; регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про державну службу".

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.569 Митного кодексу України правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Відповідно ж до ч.1 ст.571 Митного кодексу України посадові особи митної служби України, вперше прийняті на службу до митних органів, приймають Присягу державного службовця, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Зокрема, у частині 2 статті 17 Закону №3723-XII наведено текст Присяги: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону №3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до статті 21 Статуту порушення службової дисципліни - це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема, невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать: 1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; 2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби України від 13 серпня 2010 року №918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України (далі - Інструкція), пунктом 1.1 якої визначено приводи, підстави, мета, порядок призначення і проведення службового розслідування, прийняття за ним рішень, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування у справі, а також права та обов'язки посадових осіб митної служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цієї Інструкції з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчинення посадовою особою дисциплінарного або іншого правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з'ясування під час проведення таких заходів.

За пунктом 1.4 Інструкції з'ясування обставин порушення трудової дисципліни посадовими особами митної служби здійснюється відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, Закону №3723-XII, Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу.

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у ст.21, ч.1 ст. 22, ст.31 Статуту, ст.ст.14,17,30 Закону №3723-XII, свідчить, що за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у ч.2 ст.22 Статуту, ч.2 ст.9 Закону №3723-XII, найбільш суворим з яких є звільнення.

У пункті 6 частини 1 статті 30 Закону №3723-XII визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання й порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців може бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушення.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою, тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності повинен бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстав припинення державної служби за порушення Присяги, мають бути встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, яке регулюється Інструкцією. При цьому необхідно враховувати, що у разі вчинення дисциплінарного правопорушення, наслідком якого може бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу є санкціями різних рівнів відповідальності, які не можуть застосовуватися як альтернативні.

Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можливо кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічна правова позиція наведена і в постановах Верховного Суду України, зокрема, від 21.05.2013р., 04.06.2013р., 17.09.2013р., 03.12.2013р., від 28.04.2015р. у справах відповідно №21-403а12, №21-167а13, №21-231а13, №21-379а13, №21-163а15.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, в порушення наведених приписів законодавства відповідачами службове розслідування стосовно позивача не проводилось.

При цьому, спірний наказ Державної митної служби України не містить обґрунтувань та вказівок на докази, що підтверджували б вчинення позивачем таких порушень, які б потягли за собою застосування до нього такої найсуворішої санкції відповідальності державного службовця, як звільнення за порушення Присяги; крім того, якщо діяння може бути кваліфіковане як дисциплінарне правопорушення, то в такому випадку має застосовуватись захід дисциплінарної відповідальності, що відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок апеляційного суду про те, що оскаржуваний наказ Державної митної служби України України від 11.06.2012р. №1207-к про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах за порушення Присяги державного службовця є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на роботі посаді провідного інспектора ВМО №1 Тернопільської митниці.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Здійснивши касаційний перегляд справи, Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що апеляційний суд при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій не допустив порушень норм матеріального чи процесуального права.

Доводи ж касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухваленого судом апеляційної інстанції рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210, 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Державної митної служби України, Тернопільської митниці відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2013р. залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.