Справа № 2-а-9415/11
Суддя: Сиротников Р. Є.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9415/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2011 року суддя Московського районного суду м. Харкова Сиротников Р.Є., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення та праці Московської районної в м. Харкові ради, обласного Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги на оздоровлення, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що вона є особою, постраждалою внаслідок ЧАЕС 2 категорії, а з 01.01.2008 року інвалідом 3-ої групи, віднесена до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і отримує додаткові виплати у вигляді щорічної допомоги на оздоровлення на підставі ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач просить зобовязати відповідачів здійснити перерахунок її щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2007 роки, як постраждалій внаслідок ЧАЕС 2 категорії, а з 01.01.2008 року як інваліду 3 групи 1 категорії, а також, в подальшому виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до вимог ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 р., в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І та II групи - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам III групи - чотири мінімальні заробітні плати.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КАСУ у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт який має вищу юридичну силу.

Розміри компенсацій на оздоровлення визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. В підпункт 11 пункту 28 розділу 2 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік текст ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в такій редакції: „Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Визнання Рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007 норм Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" та від 22.05.08 року № 10-рп норм Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів", якими призупинялися норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної плати, визначеного відповідно до статті 3 Закону України „Про оплату праці" у розмірах відповідно до статті 76 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік", та статті 73 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допомоги, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-У на 2007 рік дія ч. 4 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39,41, 43, 44,45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.2007 пункт 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. п. 13, 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V втратили чинність 09 липня 2007 року.

Згідно довідки Харківського обласного центру по нарахуванню і виплаті допомог та контролю за призначенням і виплатою пенсій, щорічну одноразову допомогу на оздоровлення позивач отримала у таких розмірах: за 2004 рік суму у розмірі 26,70 грн., у листопаді 2005 року у розмірі 100 грн., у травні 2006 року у розмірі 100 грн., у серпні 2007 року у розмірі 100 грн., у жовтні 2008 року у розмірі 90 грн., у листопаді 2009 року у розмірі 90 грн.,у грудні 2010 року у розмірі 90 грн., у січні 2011 року у розмірі 90 грн.

Статтею 99 КАС України встановлений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом 16.05.2011 року, зазначаючи при цьому що щорічна допомога на оздоровлення фактично є відшкодуванням шкоди, завданої каліцтвом, у звязку з чим позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

Однак, зазначені щорічна грошова допомога на оздоровлення здійснюється щороку та має разовий характер, і, відповідно, право особи на їх отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення, у звязку з чим суд не знаходить підстав для поновлення строку для звернення до адміністративного суду щодо вимог позивача перерахувати та виплатити йому недоотримані суми допомоги на оздоровлення за період 2000-2009 роки.

Проте, згідно довідки Харківського обласного центру по нарахуванню і виплаті допомог та контролю за призначенням і виплатою пенсій, щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2010 рік позивач отримав у грудні 2010 року у розмірі 90 гривень, та за 2011 рік у січні 2011 року у розмірі 90 грн., однак, розмір вказаної допомоги є значно нижчим, ніж передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд відносить за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації виплатити на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010-2011 роки, згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до наданих Управлінням праці та соціального захисту населення Московської районної в м. Харкові ради даних.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Московської районної в місті Харкові ради призначити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010-2011 роки у розмірі 4 мінімальних заробітних плат на момент виплати відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», з подальшим перерахунком відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Відповідач зобовязаний виконати постанову негайно.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сиротников Р.Є.