Справа № 2-а-535/11
Суддя: Петренко Н. О.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ун. № 2-а-535/11
пр. №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року Святошинський районний суд м.Києва

у складі:

головуючого-судді Петренко Н. О.

при секретарі Савченко Т.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації , ОСОБА_3 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення ОСОБА_3 міської державної адміністрації про зобов»язання здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов»язати відповідачів виплатити їй, як вдові інваліда- ліквідатора першої групи ОСОБА_4 недоплачену суму одноразової компенсації, що передбачена сім»ям , які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою, у відповідності до вимог ст.48 Закону України № 796-12 у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати із зарахуванням авансу виплаченого згідно Постанови КМУ.

Представник позивача, позивач позов підтримали та просять його задовольнити, зобов»язати відповідачів здійснити перерахунок позивачу та виплатити компенсацію за втрату годувальника у відповідності до чинного законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання зявився та категорично заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, мотивуючи свої заперечення тим, що позивачу поштовим переказом на домашню адресу ОСОБА_3 міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відправлено 7 586,00 грн. у 2010 році у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник відповідача ОСОБА_3 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надав суду заперечення відносно заявленого позову, мотивуючи їх тим, що центр здійснює виплату соціальної допомоги, інших грошових виплат за розпорядженнями та списками, які надходять від органів праці та соціального захисту населення. Виплата позивачу була проведена центром на підставі розпорядження управління, строків оформлення документів на виплату компенсації сім»ям, які втратили годувальника центром порушено не було ( тижневий термін). Відповідно до квитанції №997 від 29.01.2010 року позивач кошти отримала заперечень щодо розміру не заявляла.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримала компенсацію у розмірі 7 586,00 грн. відповідно до квитанції № 997 від 29.01.2010 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст.48 Закону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що одноразова компенсація сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою виплачується в розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно ст.71 КАС України, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов"язком держави(ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними(ст.21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст. 22).

За змістом положень ч.2 , ч.3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно - правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов"яковість якого надана Верховною Радою України іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У зв"язку з цим при визначенні розміру одноразової компенсації сім»ї, яка втратила годувальника підлягає застосуванню саме ст. 48 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС".

Як вбачається з матеріалів справи позивач отримала компенсацію 29.01.2010 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у значно меншому розмірі ніж це передбачено Законом №796-12. За захистом своїх порушених прав позивач звернулася до суду 22.06.2010 року в порядку цивільного судочинства. 23 вересня 2010 року провадження по справі було закрито на підставі рішення Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року, відповідно до якого всі справи по виплаті соціальних виплат мають бути розглянуті в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд приходить до висновку про необхідність зобов"язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації , ОСОБА_3 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення ОСОБА_3 міської державної адміністрації здійснити перерахунок одноразової компенсації, що передбачена сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою у відповідності до вимог ст.48 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС"та провести відповідні виплати.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 64 Конституції України, ст.48 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС", Законом України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. ст. 7-11, 9, 69-71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації , ОСОБА_3 міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення ОСОБА_3 міської державної адміністрації про зобов»язання здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової компенсації, що передбачена сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою у відповідності до положень ст.48 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС" у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України з урахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: