Справа № П/811/49/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" жовтня 2015 р. справа № П/811/49/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача Валявської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі №П/811/49/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Креатив"

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

В січні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29 серпня 2014 року, згідно якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 8 626 948,00 грн. за січень, лютий, березень, грудень 2013 року та січень 2014 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 позов задоволено. Постанова мотивована тим, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит у перевіряємому періоді на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих його контрагентами.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову. Заявник апеляційної скарги зазначає, що в ході оперативного відпрацювання ТОВ "Прометей" Зерноторгова Компанія" встановлено факт декларування останнім операцій з закупівлі товарів (робіт, послуг) у грудні 2012 року та лютому 2013 року у ТОВ "Агро-Самара". ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту включено за січень 2013 року суми ПДВ, зазначені в актах здачі-прийому виконаних робіт (послуги перевезення), в розмірі 125997,85 грн., отриманих від ТОВ "Зернопром Дніпро". ПрАТ "Креатив" включено до складу податкового кредиту за січень 2013 року ПДВ в розмірі 15500 грн., за лютий 2013 року в розмірі 5087,15 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ФГ "Клава" (насіння соняшника). ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту включено ПДВ згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ "Сідлей" за січень 2013 року в сумі 14065,17 грн., за лютий 2013 року в сумі 25430,64 грн., за

березень 2013 року в сумі 21666,19 грн. ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту за лютий 2013 року включено ПДВ в розмірі 111292,73 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ "Вікторія ЛТД" (насіння соняшника). ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту за березень 2013 року включено ПДВ в розмірі 2274893,75 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ "Укрвіт" (насіння соняшника). ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту за березень 2013 року включено ПДВ в розмірі 529863,75 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ "Відродження" (олія соняшникова). ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту за грудень 2013 року включено ПДВ в розмірі 1694458 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ "Берилій стандарт" (олія соняшникова). ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту за грудень 2013 року включено ПДВ в розмірі 1687415,22 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ "Ін Сіті Трейд" (соняшник). ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту за грудень 2013 року включено ПДВ в розмірі 746900,65 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ПСП "Старосільське" (насіння соняшника). ПрАТ "Креатив" до складу податкового кредиту за січень 2014 року включено ПДВ в розмірі 99757,70 грн., згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ "Продмашстрой" (метанол технічний марки А).

Податковий орган зазначає, що в ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) на адресу ПрАТ "Креатив" від вищезазначених підприємств-постачальників, що свідчить про те, що правочини між ПрАТ "Креатив" та постачальниками здійснені без мети настання реальних наслідків.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на підставі наказу відповідача від 01.08.2014 року №1399 відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка правомірності нарахування ПрАТ "Креатив" податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Прометей - Зерноторгова Компанія" за січень 2013 року, ТОВ "Зернопром "Дніпро" за січень 2013 року, ФГ "Клава" за січень-лютий 2013 року, ТОВ "Сідлей" за січень, лютий, березень 2013 року, ТОВ "Вікторія ЛТД" за лютий 2013 року, ТОВ "Укрвіт" за березень 2013 року, ТОВ "Відродження" за березень 2013 року, ТОВ "Берилій Стандарт" за грудень 2013 року, ТОВ "Ін Сіті Трейд" за грудень 2013 року, ПСПОВ "Старосільське" за грудень 2013 року, ТОВ "Продмашстрой" за січень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки №406/11-23-15-02/31146251 від 14.08.2014 року (а.с.8-62).

Під час перевірки відповідачем було встановлено наступні порушення:

1. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого ПрАТ "Креатив" завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на додану вартість (рядок 19) податкової декларації за січень 2013 року на суму ПДВ 1823229,68 грн.;

2. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого ПрАТ "Креатив" завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на додану вартість (рядок 19) податкової декларації за лютий 2013 року на суму ПДВ 141810,52 грн.;

3. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого ПрАТ "Креатив" завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на додану вартість (рядок 19) податкової декларації за березень 2013 року на суму ПДВ 2433374,94 грн.;

4. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого ПрАТ "Креатив" завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на додану вартість (рядок 19) податкової декларації за грудень 2013 року на суму ПДВ 4128773,87 грн.;

5. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого ПрАТ "Креатив" завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на додану вартість (рядок 19) податкової декларації за січень 2014 року на суму ПДВ 99757,70 грн.

Позиція податкового органу про недійсність даних у податковій звітності позивача ґрунтується на отриманих від інших податкових органів актів перевірки контрагентів щодо фіктивності їх діяльності.

Висновки відповідача ґрунтуються на тому, що в ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) на адресу ПрАТ "Креатив" від вищезазначених підприємств-постачальників, що свідчить про те, що правочини між ПрАТ "Креатив" та постачальниками здійснені без мети настання реальних наслідків.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29 серпня 2014 року, згідно якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 8 626 948,00 грн. за січень, лютий, березень, грудень 2013 року та січень 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача, з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі- ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Тобто єдиною підставою для виключення сум податку на додану вартість зі складу податкового кредиту є випадок, визначений п. 198.6 ст. 198 ПК України - не підтвердження сум податку, попередньо включених до складу податкового кредиту, відповідними документами.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договорів поставки №С12-1318 від 24.01.2013 р. (а.с.93-95, Т.1) та №С12-1328 від 25.01.2013 р. (а.с.96-98, Т.1) ПрАТ "Креатив" у січні 2013 року придбало у ТОВ "Прометей" - Зерноторговая компания" насіння соняшнику на суму 10 000 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 666 666,66 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.99-101, 103, Т.1).

У відповідності до складських квитанцій на зерно, придбане позивачем насіння соняшнику, яке зберігалося на зерноторговому складі ВТЛ ТОВ "Прометей-Елеватор" переоформлено з ТОВ "Прометей" - Зерноторговая компания" на ПрАТ "Креатив" (а.с.102, 104, Т.1).

Оплату вартості придбаного товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.104, 105, Т.4).

Відповідно до договору №ПС12-2 перевезення вантажу від 30.08.2012 р. (а.с.106-109, Т.1) ТОВ "Зернопром "Дніпро" у січні 2013 року надало ПрАТ "Креатив" транспортно-експедиційні послуги на суму 970 695,29 грн., у тому числі ПДВ - 161 782,55 грн., що підтверджується актами здачі-прийомки виконаних робіт та податковими накладними (а.с.110-113, Т.1, а.с.13-16, Т.6).

Оплату вартості послуг здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.65-68, Т.4).

У відповідності до договору поставки №С12-1344 від 29.01.2013 р. (а.с.118-119, Т.1) ПрАТ "Креатив" придбало у ФГ "Клава" насіння соняшнику, зокрема, у січні 2013 року на суму 99 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 16 500,00 грн., у лютому 2013 року на суму 30 522,89 грн., у тому числі ПДВ - 5 087,15 грн., що підтверджується видатковою та податковими накладними (а.с.120, 121, 124, Т.1, а.с.104, 105, Т.5).

На підтвердження транспортування товару до суду надано копію товарно-транспортної накладної (а.с.125, Т.1).

Оплату вартості придбаного товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.106, 107, Т.4).

За договором перевезення вантажу №ПС13-4 від 09.01.2013 р. (а.с.126-129, 134, Т.1) ТОВ "Сідлей" надало ПрАТ "Креатив" транспортно-експедиційні послуги, зокрема, у січні 2013 року на суму 84 391,02 грн., у тому числі ПДВ - 14 065,17 грн., у лютому 2013 р. на суму 152 583,77 грн., у тому числі ПДВ - 25 430,64 грн., у березні 2013 року на суму 129 997,14 грн., у тому числі ПДВ - 21 666,19 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт, податковими та товарно-транспортними накладними (а.с.148-170, Т.1, а.с.17-20, 81, Т.6).

При цьому з матеріалів справи встановлено, що транспортно-експедиційні послуги надавалися ТОВ "Сідлей", зокрема, автомобілем КАМАЗ 53212, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом-платформою СЗАП 83551, реєстраційний номер НОМЕР_2, належними ОСОБА_3 (а.с.141, Т.1) та переданим у розпорядження ОСОБА_4 (а.с.135-140, Т.1); автомобілями МАЗ 6303, реєстраційний номер НОМЕР_3 та МАЗ 837810-041, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.142, Т.1), належними ОСОБА_4, який за довіреностями передав зазначені транспортні засоби у розпорядження ТОВ "Сідлей" (а.с.160-163, Т.1). Окрім того, послуги надавалися автомобілем КАМАЗ 53212, реєстраційний номер НОМЕР_5 та причепом бортовим ГКБ 8350, реєстраційний номер НОМЕР_6, належними ОСОБА_2 (а.с.144, 145, Т.1), який за довіреностями передав їх у розпорядження ТОВ "Сідлей" (а.с.146-147, Т.1).

На підтвердження часткової оплати вартості послуг до суду надано копію платіжного доручення (а.с.113, Т.4).

Згідно з договорами поставки №С12-1263 від 11.01.2013 р. (а.с.172-173, Т.1), №С12-1459 від 05.02.2013 р. (а.с.174-175, Т.1) та №С12-1550 від 14.02.2013 р. (а.с.176-177, Т.1) у лютому 2013 року ПрАТ "Креатив" придбало у ТОВ "Вікторія ЛТД" насіння соняшника на суму 667 756,41 грн., у тому числі ПДВ - 111 292,73 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.178-194, Т.1, 110-117, Т.5).

На підтвердження транспортування товару до суду надано копії товарно-транспортних накладних (а.с.195, 196, Т.1, а.с.107-109, Т.5).

Оплату вартості придбаного товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.95-97, Т.4).

У відповідності до договорів поставки №С12-1686 від 04.03.2013 р. (а.с.207-209, Т.1), №С12-1727 від 11.03.2013 р. (а.с.202-204, Т.1), №С12-1741 від 12.03.2013 р. (а.с.205-206, Т.1), №С12-1837 від 18.03.2013 р. (а.с.200-201, Т.1), №С12-1838 від 21.03.2013 р. (а.с.210-211, Т.1), №С12-1955 від 26.03.2013 р. (а.с.197-199, Т.1) у березні 2013 року ПрАТ "Креатив" придбало у ТОВ "Укрвіт" насіння соняшника на суму 13 649 362,48 грн., у тому числі ПДВ - 2 274 893,75 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.212-247, Т.1).

У відповідності до складських квитанцій на зерно, придбане позивачем насіння соняшнику переоформлено з ТОВ "Укрвіт" на ПрАТ "Креатив" (а.с.3-19, Т.2).

На підтвердження часткової оплати вартості придбаного товару позивачем надано копії платіжних доручень (а.с.98-102, Т.4).

За контрактом №020П12 від 18.09.2012 р. (а.с.20-22, Т.2) у березні 2013 року ПрАТ "Креатив" придбало у ТОВ "Відродження" олію соняшникову на суму 9 794 265,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 632 377,50 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.23, 24, 26, 28, 30, 32, 33, 36, 38, 40, 42, 43, 46, 47, 50, 52, 53, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 84, 86, 88, 90, Т.2). При цьому матеріали справи містять копії посвідчень про якість придбаного товару (а.с.114-124, Т.4) та копію протоколу за результатами лабораторного контролю проб харчових продуктів (а.с.125, Т.4).

На підтвердження транспортування придбаного товару до суду надано копії товарно-транспортних накладних (а.с.27, 29, 31, 34, 35, 37, 39, 41, 44, 45, 48, 49, 51, 54, 55, 57, 59, 61, 63, 65, 67, 69, 71, 73, 75, 77, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, Т.2).

Часткова оплата вартості придбаного товару здійснена позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.103, Т.4).

Відповідно до договорів поставки №С13-1042 від 09.12.2013 р. (а.с.108-109, Т.2), №С13-1067 від 10.12.2013 р. (а.с.110-111, Т.2), №С13-1112 від 12.12.2013 р. (а.с.112-113, Т.2), №С13-1141 від 13.12.2013 р. (а.с.114-115, Т.2), №С13-1169 від 16.12.2013 р. (а.с.116-117, Т.2) у грудні 2013 року ПрАТ "Креатив" придбало у ТОВ "Ін Сіті Трейд" насіння соняшника на суму 10 124 491,44 грн., у тому числі ПДВ - 1 687 415,22 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.125-150, Т.2, а.с.118-130, Т.5).

На підтвердження транспортування придбаного товару до суду надано копії товарно-транспортних накладних (а.с.151-243, Т.2, а.с.1-44, Т.3, а.с.131-253, Т.5, а.с.1-12, Т.6).

Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.86-92, Т.4).

Згідно з договором поставки №МТ13-52 від 28.11.2013 р. (а.с.45, Т.3) у грудні 2013 року ПрАТ "Креатив" придбало у ТОВ "Берилій Стандарт" олію соняшникову нерафіновану на суму 10163712,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 693 952,00 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.46, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 62, 64, 66-72, Т.3).

На підтвердження транспортування придбаного товару до суду надано копії товарно-транспортних накладних (а.с.47, 49, 51, 53, 55, 57, 59, 61, 63, 65, Т.3).

Часткову оплату вартості придбаного товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.93, 94, Т.4).

Відповідно до договорів поставки №С13-851 від 26.11.2013 р. (а.с.82-83, Т.3), №С13-902 від 29.11.2013 р. (а.с.84-85, Т.3), №С13-1094 від 07.12.2013 р. (а.с.80-81, Т.3), №С13-1149 від 16.12.2013 р. (а.с.78-79, Т.3), №С13-1212 від 18.12.2013 р. (а.с.75-77, Т.3) у грудні 2013 року ПрАТ "Креатив" придбало у ПСПОВ "Старосільське" насіння соняшника на суму 4 481 404,04 грн., у тому числі ПДВ - 746 900,65 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.86-149, Т.3).

На підтвердження транспортування придбаного товару до суду надано копії товарно-транспортних накладних (а.с.167-264, Т.3, а.с.1-19, Т.4).

Оплату вартості придбаного товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.69-85, Т.4).

Окрім того, у відповідності до договору поставки №2656 від 13.09.2012 р., (а.с.92-93, Т.2) у січні 2014 року ПрАТ "Креатив" придбало у ТОВ "Продмашстрой" метанол технічний на суму 911068,80 грн., у тому числі ПДВ - 151 844,80 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.94, 96, 98, 100-102, Т.2).

На підтвердження транспортування придбаного товару до суду надано копії товарно-транспортних накладних (а.с.95, 97, 99, Т.3).

Часткова оплата вартості придбаного товару здійснена позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.108-112, Т.4).

За вищевказаними господарськими операціями ПрАТ "Креатив" задекларовано податковий кредит, та як наслідок, від'ємне значення суми з податку на додану вартість (а.с.21-80, Т.6).

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до частини 2 статті 9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов'язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу та суду першої інстанції про невідповідність наведених в них відомостей фактичним обставинам справи, та про неможливість їх бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку витрат, оскільки вони є складеними в супереч вимогам п.44.1 ст.4 Податкового кодексу України, на підставі акту про нереальність здійснених операцій.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що платник податків, який придбав товар в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом.

Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

З акту перевірки вбачається, що ТОВ "Прометей" - Зерноторговая компания", ТОВ "Зернопром "Дніпро", ФГ "Клава", ТОВ "Сідлей", ТОВ "Вікторія ЛТД", ТОВ "Укрвіт", ТОВ "Відродження", ТОВ "Берилій Стандарт", ТОВ "Ін Сіті Трейд", ПСПОВ "Старосільське", ТОВ "Продмашстрой" перебували на час здійснення господарських операцій на податковому обліку. Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на висновки інших податкових органів актів перевірки контрагентів-постачальників щодо фіктивності їх діяльності.

Колегія суддів вважає, що такі доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, а висновки акту перевірки, що ґрунтуються на наведених доказах, не можуть бути покладені у підставу прийняття податкових повідомлень-рішень, з огляду на наступне.

Податковий кодекс України не ставить право платника податків на формуванні витрат та віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування та податкового кредиту.

З огляду на діюче податкове законодавство про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Крім того, слід зазначити, що законодавством не пред'являються вимоги до суб'єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб'єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину. Таких доказів суду не надано.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідач не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів. Наявність ознак фіктивності правочину є лише підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина друга статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні адміністративних справ.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов'язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність формування позивачем податкового кредиту у перевіряємий період за наслідками господарських відносин з ТОВ "Прометей" - Зерноторговая компания", ТОВ "Зернопром "Дніпро", ФГ "Клава", ТОВ "Сідлей", ТОВ "Вікторія ЛТД", ТОВ "Укрвіт", ТОВ "Відродження", ТОВ "Берилій Стандарт", ТОВ "Ін Сіті Трейд", ПСПОВ "Старосільське", ТОВ "Продмашстрой" на підставі складених належним чином документів первинного бухгалтерського обліку.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 29.08.2014 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 8 626 948,00 грн. є неправомірним.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі №П/811/49/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун