Справа № 2-а-4874/10
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2010-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4874/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2010 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Галаган О.В. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом та просить визнати протиправною і скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА №371680 від 18.02.2010р. якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 300 грн. та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; визнати протиправними дії інспектора дорожньо-патрульної служби Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві старшого сержанта міліції ОСОБА_2 по складанню протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №346507 від 18.02.2010р. відносно ОСОБА_1.

В обгрунтування позову зазначила, що 18.02.2010р. працівником ДАІ ОСОБА_2 складено протокол серії АА № 346506 по справі про адміністративне правопорушення та на підставі нього винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 371680 якою на неї накладено штраф у розмірі 300 грн. Також, в цей же день, інспектором складено протокол серії АА №346507 по справі про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.4. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно даних вказаних у протоколі по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 346506 та постанові по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 371680, о 14 год. 39 хв. 18.02.2010р. вона, керуючи автомобілем ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Столичне шосе в м. Києві, нібито рухалася зі швидкістю 108 км./год., перевищивши встановлені обмеження швидкості на 48 км./год., чим допустила порушення п. 12.4. Правил дорожнього руху. Вказала, що в момент подання інспектором ДАІ жесту про зупинку рухалася у крайній лівій смузі для руху транспортних засобів, а автодорога в цій частині має 4 смуги для руху в одному напрямку. При цьому перед нею, поза нею та з правого боку від неї рухалися інші автомобілі, а тому чия саме швидкість була зафіксована вимірювальним приладом їй не відомо. На виконання вимог відповідача щодо зупинки транспортного засобу вона увімкнула правий покажчик повороту та, пропускаючи транспортні засоби, що рухалися у попутному напрямку, перестроїлася у праву крайню смугу для руху та зупинилася. Зупинитися безпосередньо біля інспектора ДАІ вона не змогла, а зупинилася приблизно через 150 метрів. Відповідач, під'їхавши до неї на службовому автомобілі, звинуватив її у невиконанні його вимог про зупинку транспортного засобу та склав протокол серії АА №346507 по справі про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.4. Правил дорожнього руху.

Своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не визнає, вважає що була покарана необгрунтовано, а також, що дії відповідача по складанню протоколу серії АА №346507 по справі про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.4. Правил дорожнього руху є протиправними, оскільки вона виконала вимоги відповідача про зупинку транспортного засобу.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу без її участі.

В судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Приймаючи до уваги викладене суд вважає можливим ухвалити судове рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні факти.

18.02.2010р. працівником ДАІ ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол серії АА № 346506 по справі про адміністративне правопорушення та на підставі нього винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 371680 якою на неї накладено штраф у розмірі 300 грн. за порушення п. 12.4. Правил дорожнього руху.

Одночасно, інспектором ДАІ ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол серії АА №346507 по справі про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.4. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. На момент розгляду справи вказаний протокол судом не розглянутий, про що свідчить відсутність в матеріалах справи постанови суду по ньому.

В постанові по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 371680. інспектор ДАІ вказав, що 18.02.2010р. о 14 год. 39 хв. позивачка керуючи автомобілем ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Столичне шосе в м. Києві, рухалася зі швидкістю 108 км./год., перевищивши встановлені обмеження швидкості на 48 км./год., чим допустила порушення п. 12.4. Правил дорожнього руху. Вимірювання швидкості автомобіля позивачки проведене приладом «Візир».

Згідно пояснень позивачки, зазначених у протоколі вона своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає.

З пояснень позивачки, вказаних у адміністративному позові вбачається, що вона рухалася по вул. Столичне шосе у м. Києві у крайній лівій смузі для руху транспортних засобів у щільному потоці транспорту зі швидкістю приблизно 60 км./год. Перед нею, : правого боку та позаду рухалися інші автомобілі. Відповідач подав їй жезлом знак пре зупинку, однак оскільки вона знаходилася у щільному потоці транспорту у лівій смузі дог руху транспортних засобів, вона об'єктивно не могла зупинитися одразу, тому увімкнул правий покажчик повороту та почала перестроюватися правіше. Приблизно через 150 метрі вона зупинилася. В цей час відповідач сів у свій автомобіль та під'їхав до неї, оскільки вон вже стояла. Підійшовши до неї відповідач повідомив, що її швидкість становила 108 км./го^ що є порушенням правил дорожнього руху, а також що вона не виконала його вимогу пр зупинку. При цьому, на вимогу надати докази її швидкості відповідач відмовився надати до огляду дані вимірювального пристрою, мотивуючи це тим, що вона не має права йому і довіряти. В той же час інший працівник ДАІ, який був разом з відповідачем почав зупиняє інших водіїв з використанням вимірювального пристрою. Таким чином, вона навіть бачила показників швидкості, які зафіксовані вимірювальним пристроєм, не говорячи в: проте чи її швидкість зафіксована.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про міліцію" міліція - це державний озброє орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно ст. 7 Закону України "Про міліцію" міліція є єдиною системою органів, входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративні профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охорони (на договірних засадах) функції. До складу міліції входить також державна автомобіль інспекція (ДАІ).

До завдань міліції у відповідності до ст. 2 цього ж Закону віднесено та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону.

Підрозділи Державтоінспекції, у відповідності до п. 5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. №341, мають права, передбачені Законами України "Про міліцію", "Про дорожній рух", "Про оперативно-розшукову діяльність", іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків, в тому числі, мають право: використовувати в установленому порядку спеціальні технічні і транспортні засоби для виявлення і фіксації порушень правил дорожнього руху, обстеження водіїв, нагляду за технічним станом транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, примусової зупинки транспортних засобів, їх транспортування на спеціальні майданчики у випадках порушень водіями правил зупинки і стоянки, дешифрування показань тахографів; здійснювати в установленому порядку фотографування, звукозапис, кіно- та відео зйомку для виявлення та фіксації протиправних діянь.

Відповідно до абзацу 3 п. 21 ч.1 ст. 11 Закону України "Про міліцію" міліції для виконання покладених на неї обов'язків надано право використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відео спостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

П. 12:4. Правил дорожнього руху передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 70. КАС України, передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до п. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На час прийняття оскаржуваної позивачкою постанови відсутній нормативно-правовий акт, яким би було надано право міліції використовувати для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху радіолокаційні відео записуючі вимірювачі швидкості "Візир", а тому суд не має підстав брати до уваги в якості доказу дані про швидкість руху автомобіля позивачки виміряні вказаним пристроєм.

Враховуючи викладене, судом констатується відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують рух транспортного засобу під керуванням позивачки з порушенням п. 12.4. Правил дорожнього руху, тобто з перевищенням дозволеної швидкості руху.

За таких умов вимоги позивачки про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА №371680 від 18.02.2010р. якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 300 грн. та закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягають задоволенню.

Вимоги позивачки щодо визнання протиправними дій інспектора дорожньо-патрульної служби Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві старшого сержанта міліції ОСОБА_2 по складанню протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №346507 від 18.02.2010р. відносно ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими виходячи з наступного:

Складання протоколу про адміністративне правопорушення врегульоване нормами КУпАП, за змістом яких (глава 19) вказаний протокол складається уповноваженими особами у випадку виявлення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.4. Правил дорожнього руху, за порушення якого відносно позивачки складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №346507 від 18.02.2010р., на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

З пояснень позивачки, що зазначені вище, вбачається, що вона, на вимогу інспектора ДАІ, здійснила зупинку керованого транспортного засобу приблизно через 150 метрів від відповідача, оскільки в момент подання жесту про зупинку знаходилася у крайній лівій смузі для руху транспортних засобів, в зв'язку із чим останній під'їхав до неї на службовому автомобілі.

На думку інспектора ДАІ, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №346507 від 18.02.2010р., його рух на службовому автомобілі до позивачки свідчить про невиконання нею його вимог про зупинку.

Проте такі висновки відповідача хибні.

Відповідно до п. 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

П. 10.3. Правил дорожнього руху передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Згідно п. п. 15.1., 15.2. Правил дорожнього руху, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Враховуючи, що в момент подання відповідачем жесту про зупинку позивачка рухалася в потоці транспортних засобів у крайній лівій смузі для руху транспортних засобів на дорозі, що має 4 смуги руху в одному напрямку, а норма п. 2.4. Правил дорожнього руху передбачає обов'язок водія зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, суд вважає, що вимога відповідача про зупинку транспортного засобу, позивачкою була виконана. Факт руху інспектора ДАІ на службовому автомобілі до позивачки не свідчить про невиконання останньою вимоги про зупинку, оскільки інспектор ДАІ не переслідував транспортний засіб позивачки, а лише під'їжджав до нього коли той вже стояв.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведеного свідчить про помилкове розуміння інспектором ДАІ норм п. 12.4. Правил дорожнього руху та про очевидну відсутність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а відтак відсутність підстав для складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії АА №346507 від 18.02.2010р. відносно ОСОБА_1 складений відповідачем без наявності підстав для його складення, а тому такі дії відповідача є протиправними.

Керуючись ст. ст. 9, 247, 251, 252, 280, 283, 287, 293 КУпАП, ст. 7-12, 18, 19, 70, 71, 72, 76, 79, 86, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною і скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА №371680 від 18.02.2010р. про притягнення до адміністративної і відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 300 грн.

Провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати протиправними дії інспектора дорожньо-патрульної служби Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві старшого сержанта міліції ОСОБА_2 по складанню протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №346507 від 18.02.2010р. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4