Справа № 822/244/15
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/244/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

21 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Гусько О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5 та Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області, в якому просить визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 № Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції (Теофіпольського відділення) Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про грошове зобов'язання в сумі 33541,42 грн., і застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8385,36 грн., та податкове повідомлення-рішення від 15.01.2015 № Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції (Теофіпольського відділення) Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3354,14 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 23 липня 2015 року позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015, яким Красилівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області збільшила ОСОБА_6 м. Хмельницький суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року в частині відмови у позові та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Аргументуючи доводи апеляційної скарги позивач вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки застосований закон, який не поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами Додаткового договору про припинення зобов'язання внесенням відступного, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та їм суперечать, що в кінцевому результаті потягло постановлення незаконного судового рішення.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі порушує питання про скасування постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року в частині задоволення позову та прийняття нової постанови по справі, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Аргументуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначає, якщо податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, самостійно визначене платником в податковій декларації, не сплачено протягом строків, визначених ПК України, а погашення податкового боргу відбулося внаслідок подання уточнюючої декларації зі зменшенням суми раніше нарахованого зобов'язання, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого у пункті 126.1 статті 126 ПК України, з урахуванням загального строку затримки сплати суми податкового боргу.

Посадовою особою Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції (Теофіпольського відділення) Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_6, за результатами якої складено акт "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013" № 85/1701/НОМЕР_3 від 25.12.2014 (надалі - акт перевірки).

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для того щоб визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн., а податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн., необхідно визнати протиправним та скасувати.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.01.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн., враховуючи таке.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло своє відображення в ході апеляційного розгляду справи, податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 прийняте відповідачем внаслідок некоректної роботи інформаційної системи "Податковий блок". Враховуючи, що у відповідача немає можливості скасувати спірне податкове повідомлення-рішення самостійно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання його протиправним та скасування.

Доводи апеляційної скарги відповідача жодним чином не спростовують зазначені висновки суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.01.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 164.1 статті 164, пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: занижено загальний річний оподатковуваний дохід на суму 223609,45 грн., та суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 33541,42 грн., а також пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: встановлено несвоєчасну сплату суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся на загальну суму 33541,42 грн., із затримкою до 30 календарних днів.

Висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що позивач як платник податків отримав доходи, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу в зв'язку із укладенням додаткового договору від 19.04.2013 до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18.08.2008про припинення зобов'язання переданням відступного кредитору.

Перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу платника податків відображеного в податкових деклараціях за 2013 рік встановлено розбіжності задекларованих сум доходу платником податків та даних перевірки щодо інших доходів, а саме доходу у вигляді додаткового блага відповідно до пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Із змісту вказаної норми Податкового кодексу України випливає, що обов'язок позивача як платника податку самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб із отриманих доходів у вигляді анульованого (прощеного) кредитором боргу та обов'язок відобразити їх у річній податковій декларації виникає за сукупності таких умов:

- анулювання (прощення) боргу кредитором повинно бути проведено за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності;

- кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника про анулювання (прощення) боргу, а саме: рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу;

- кредитор зобов'язаний суму анульованого (прощеного) боргу включити до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

За приписами пункту 14.1.47. статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Статтею 165 Податкового кодексу України передбачено доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Судом з матеріалів справи встановлено, що між позивачем та ВАТ "Сведбанк" укладений кредитний договір № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, згідно якого позивач як позичальник отримав грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 68300 доларів США на для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу житлової квартири.

Для забезпечення належного виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, між позивачем та ВАТ "Сведбанк" укладено іпотечний договір № 2203/0808/45-011-Z-1 від 18 серпня 2008 року.

На кінець 2012 року у позивача виник борг по виплаті кредиту, в зв'язку з чим він 11.10.2012 письмово звернувся до ВАТ "Сведбанк" з проханням викупити квартиру яка знаходиться в заставі за її оціночною вартістю, а решту заборгованості списати.

На заяву позивача про можливість списання боргу він отримав спільну письмову відповідь № 0040331 від 14 грудня 2012 року від ТОВ "Факторингової компанії "Вектор Плюс", та ТОВ "Кредитні ініціативи" про те, що 28 листопада 2012 року ПАТ "Сведбанк" відступило право вимоги за кредитним договором позивача ТОВ "Ф К "Вектор Плюс".

В свою чергу ТОВ "Ф К "Вектор Плюс" за договором факторингу від 28 листопада 2012 року відступило право вимоги за кредитним договором позивача на користь ТОВ "Кредитні ініціативи", таким чином, починаючи з 28 листопада 2012 року обов'язки позивача за кредитним договором він повинен виконувати на користь ТОВ "Кредитні ініціативи".

Новий кредитор позивача - ТОВ "Кредитні ініціативи" своїм листом № 16005 від 26.02.2013 року повідомило його, що набув права грошової вимоги за кредитним договором № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, заборгованість по якому складає 77324 доларів США та запропонувало варіант врегулювання боргу шляхом припинення зобов'язань за кредитним договором № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, внесенням позивачем відступного в сумі 46500 доларів США.

Позивач погодився на таку пропозицію, підписав додатковий договір від 19 квітня 2013 року до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного.

У вказаному договорі зазначено, що станом на 19 квітня 2013 року загальна сума заборгованості позивача за кредитним договором складає 595283,95 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 74475,66 доларів США.

Відступним за додатковим договором є кошти в сумі 371674,50 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 46500 доларів США.

Позивач сплатив вказану суму відступного за додатковим договором та отримав від ТОВ "Кредитні ініціативи" письмове повідомлення № 31759 від 19.04.2013 про відсутність боргу та будь-яких претензій за кредитним договором із сторони кредитора, а також йому було повідомлено, що він отримав дохід у вигляді прощення боргу в сумі 223609,45 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 27975,66 доларів США і що відомості про анулювання (прощення) боргу в сумі 223609,45 грн., направленні до податкового органу.

Позивач подав до державного податкового органу за місцем проживання податкову декларацію про майновий стан і доходи № від 05.11.2014, в якій він вказав інші доходи отримані у 2013 році в сумі 223609,45 грн., та суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 33541,42 грн.

В послідуючому вважаючи, що ніякого доходу в 2013 році він не отримав, позивач подав 26 листопада 2014 року уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи № в якій уже не вказав відомості про інші доходи отримані у 2013 році в сумі 223609,45 грн.

На підставі декларації № від 05.11.2014 позивач отримав від відповідача податкову вимогу № 5157-22 від 10.11.2014 про сплату податкового боргу в сумі 33371,42 грн.

Враховуючи наведені обставини, відповідач дійшов висновку, з яким погодився суд першої інстанції про те, що позивач порушив пункт д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: занизив за 2013 рік загальний річний оподатковуваний дохід на суму 223609,45 грн., та суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 33541,42 грн., так як внаслідок укладення додаткового договору від 19 квітня 2013 року до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного кредитору в сумі 371674,50 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 46500 доларів США, позивач отримав дохід як додаткове благо у вигляді прощення боргу в сумі 223609,45 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 27975,66 доларів США.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками.

Власне, як унормовано частинами 1, 2 статті 598, статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Відповідно до статті 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, за змістом статтей 600, 605 ЦК України припинення зобов'язання внаслідок передання боржником кредиторові відступного та внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків мають правові відмінності у способах припинення зобов'язання та волевиявлення сторін, зокрема: прощення боргу є безумовним одностороннім правочином, тоді як між кредитором та позивачем відбулось припинення зобов'язань за згодою сторін внаслідок передання відступного боржником кредитору.

Відповідно до рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року, визнано недійсними умови частини 1 пункту 2.1 та речення 2 пункту 3.2 додаткового договору до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного, укладеного між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ОСОБА_6, від 19 квітня 2013 року. Зокрема, вказаним рішенням підтверджується правовий характер укладеного договору про внесення боржником відступного за правилами статті 600 ЦК України, а не звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків за правилами статті 605 ЦК України.

За приписами статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що правовий характер укладеного договору між кредитором та боржником ніяким чином не впливає на порядок оподаткування платника податку, встановленого пунктом д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Як випливає із зазначеної вище норми, законодавець чітко вказує на анулювання (прощення) кредитором суми боргу за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства.

Натомість, як зазначалось вище, підставою для припинення договірних кредитних відносин був договір про передання відступного за згодою сторін.

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем отримано додаткові блага які б підлягали оподаткуванню згідно з пунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, відтак податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн. не може вважатись законним тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним вище обставинам, зібраним по справі доказам та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, неправильно вирішив спір в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовують встановлені судом першої інстанції обставини та узгоджуються з нормами права, що регулюють спірні відносини.

За таких обставин, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 на підставі статті 202 КАС України потрібно задовольнити, скасувавши оскаржену постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

В решті постанова Хмельницького окружного адміністративного суду є законною, обґрунтованою та у відповідності до вимог статті 200 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати в частині відмови в задоволенні позову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 січня 2015 року № Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції (Теофіпольське відділення) Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про грошове зобов'язання в сумі 33541,42 грн. і застосування штрафних фінансових санкцій в розмірі 8385,36 грн.

В іншій частині постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.