Справа № 302/167/15-а,2-а/302/23/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 р. Справа № 876/3182/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.03.2015р. по справі за позовом ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області треті особи: відділ освіти Міжгірської РДА , Майданська загально-освітня школа І-ІІІ ст. про визнання відмови протиправною та зобов'язазання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивачка звернулася в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, про визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача у встановленому порядку призначити та виплатити ОСОБА_2 дострокову пенсію за віком відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу матері інвалідів з дитинства яка виховувала їх до 6 річного віку, з моменту звернення за призначенням пенсії 05.09.2014 року.

Постановою суду першої інстанції позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задоволено; Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області призначити пенсію ОСОБА_1 достроково за віком після досягнення 50 років як матері інваліда з дитинства. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_2 достроково пенсію за віком відповідно до п. 3 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 16.08.2014 року як матері інваліда з дитинства.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, та неповно з'ясував обставини справи , що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач в запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову законною та просить залишити її без змін.

Позивач просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідно до ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до трудової книжки, документів про освіту, актів цивільного стану про народження дітей, медичного висновку ЛКК, довідок, позивачка навчалася у вузі з 01.09.1981 р. по 28.06.1985 р., і працювала в освітніх закладах відділу освіти Міжгірської РДА ( в Торунській і Майданській середніх школах) з 15.08.1985 р. безперервно по 02.11.2000 р. Позивачка 05.11.1989р. народила сина, який за висновком ЦЛКК визнаний інвалідом з дитинства за захворюванням, яке мало місце до 6-ти річного віку, що було підтверджено медичним висновком від 18.01.1993 року. Цю дитину позивачка виховувала до повноліття. 06.01.1991 року позивачка народила дочку, яку виховувала до повноліття.

Як вбачається з протоколу № 44 від 04.12.2014 року комісії управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії, відповідач не зарахував у трудовий стаж позивачки такі періодиїї роботи: з 06.01.1994 р. по 14.01.1994 р.; з 16.12.1994 р. по 31.12.1996 р.; з 16.01.1997 р. по 19.09.1998 р.; з 16.08.1999 р. по 14.11.1999 р.; з 01.12.1999 р. по 14.01.2000 р.; з 01.02.2000 р. по 30.06.2000 р. і з 16.07.2000 р. по 02.11.2000 р. Цим протоколом відповідач установив позивачці трудову діяльність 14 років 1 місяць, не умотивувавши відхилення ( не зарахування) трудового стажу, записаного в трудовій книжці.

Пунктом 3 Перехідних Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право жінки матері інваліда з дитинства на одержання дострокової пенсії за віком після досягнення 50-и років за наявності не менше 15 років трудового стажу, якщо мати виховала дитину інваліда з дитинства до 6-и річного віку. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди до 16 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-12 від 05.11.1991 р. основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою № 637 від 12.08.1993 р. Пунктами 1 і 3 цього Порядку встановлено: - за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудових стаж встановлюється, на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; - у випадках коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Статтею 17 ч. 1 і ст. 56 ч.1, ч.3 ( п.п. «д», «є», «ш») Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до трудового стажу зараховується: робота на підставі трудового договору, час догляду за дитиною інвалідом до 16 років, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-х річного віку, час навчання у вищих закладах.

Доводи апелянта про відсутність у особовій справі позивачки наказів про відпустки не заслуговують на увагу, оскільки в акті перевірки, проведеної відповідачем, підтверджено відсутність розбіжностей із записами у трудовій книжці та довідці про стаж роботи.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що позивач має право на одержання дострокової пенсії, а тому судом першої інстанції підставно задоволено позовні вимоги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта висновків суду не спростовують, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області - залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року у справі №302/167/15-а- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

А.М. Ліщинський