Справа № 815/4218/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р. Справа № 815/4218/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника прокуратури Котелевського О.І., представників відповідача Цокура В.В. і Стефановської О.А. та представника 3-ї особи Старосуд О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року по справі за адміністративним позовом Прокуратури міста Одеси до Одеської міської ради та 3-ї особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Фідес» про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

21.07.2014р. Прокуратура міста Одеси звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської міської ради та 3-ї особи ТОВ «РК Фідес», в якому, разом з уточненням, просив суд скасувати рішення міськради №4227-IV від 17.12.2013 року «Про надання дозволу ТОВ «РК Фідес» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,0624 га, за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-б, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі побутового обслуговування населення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначене рішення Одеської міської ради було прийнято з порушеннями вимог діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню, як протиправне.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у задоволенні адміністративного позову Прокуратури м.Одеси - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, заступник прокурора Одеської області Занфіров М. 06.10.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 року та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та виступи представників відповідача та 3-ї особи, які наполягали на залишенні цієї апеляційної скарги без задоволення, та перевіривши матеріали справи і доводи даної апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Спірна земельна ділянка орієнтовною площею 0,0624 га, знаходиться на території Центрального парку культури та відпочинку ім.Т.Г.Шевченко під належною 3-й особі нежитловою будівлею, за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-6, та перебуває у розпорядженні Одеської міської ради. Категорія цієї земельної длянки - «землі природно-заповідного та іншого природноохоронного призначення», її цільове призначення - «для збереження та використання парків-пам'яток садово-паркового мистецтва», вид використання - «для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі побутового обслуговування населення».

17.12.2013р. Одеська міська рада прийняла рішення №4227-ІV «Про надання дозволу ТОВ «РК Фідес» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,0624га, за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-6, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі побутового обслуговування населення».

В січні-лютому 2014 року прокуратурою м.Одеси було проведено перевірку відповідності Конституції України та чинному законодавству рішення Одеської міської ради від 17.12.2013р. №4227-ІV «Про надання дозволу ТОВ «РК Фідес» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,0624га, за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-6, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі побутового обслуговування населення», за результатами якої встановлено, що зазначене рішення міськради було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, яке регулює земельні правовідносини.

28.02.2014р. прокурором м.Одеси до Одеської міської ради внесено подання №2744вих14, яким вимагалось скасувати вказане вище рішення Одеської міської ради від 17.12.2013р. №4227-ІV.

Однак, за результатами розгляду зазначеного подання, 25.06.2014р. Одеською міською радою винесено рішення №4851-VІ, яким це подання прокурора м.Одеси було відхилено.

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та рішеннями міськради, прокурор оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставністю позовних вимог та, відповідно, з правомірності спірного рішення органу місцевого мамоврядування.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту ст.ст.1,78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній і державній власності та є, в свою чергу, основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною Держави.

Згідно із приписами ст.ст.3,4 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, Законами України «Про землеустрій» і «Про оренду землі», а також прийнятими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 ЗК України, питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, 03.06.2008р. між ОСОБА_5, ОСОБА_6 (Продавці) та ТОВ «РК Фідес» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилої споруди загальною площею 191,4 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-б, на земельній ділянці, площа якої не визначена. Вищезазначена нежила споруда в цілому складається з нежилих приміщень підвалу. Зазначений об'єкт купівлі-продажу належить Продавцям на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_5 - 1/10 частина, ОСОБА_6 - 9/10 частин, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.12.2006р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №4248 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1797250, право власності на яку зареєстровано 19.12.2006р. КП «Одеське МБТІ та РОН» в книзі 60неж-46, номер запису 2653.

Вказаний договір купівлі-продажу від 03.06.2008р. також було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №2200.

Таким чином, як вбачається з наявних в матеріалах справи технічного паспорту від 03.06.2009р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2008р. №19337442, виданих КП «Одеське МБТІ та РОН», вказана вище нежила споруда, що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-б, на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2008р. (реєстр.№2200), посвідченого приватним нотаріусом Одеського МНО Чужовською Н.Ю., належить 3-й особі - ТОВу «РК Фідес» на праві приватної власності.

Так, по справі встановлено, що 19.10.2011р. ТОВ «РК Фідес» звернулася до Одеського міського голови ОСОБА_8 із клопотанням №50 про надання товариству в оренду земельної ділянки, на якій розташовано належне підприємству на праві власності нежитлове приміщення (м.Одеса, вул.Чорноморська,14-б), а 24.10.2011р. звернулося до Управління земельних ресурсів Одеської міської ради із листом-заявою №51, в якому, в свою чергу, просило направити усі необхідні документи і матеріали по цій земельній ділянці для розроблення проекту її землевідведення до землевпорядної організації - ТОВ «Спектр Нова».

31.10.2011 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів було задоволено заяву ТОВ «РК «Фідес» та направлено на адресу ТОВ «Спектр Нова» всі документи, як необхідні для виконання землевпорядних робіт по вказаній вище земельній ділянці.

Крім того, судовою колегією з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «РК Фідес», з метою отримання спірної земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування своєї нежитлової будівлі побутового обслуговування населення, також було зібрано необхідні дозволи та погодження.

Так, в матеріалах справи міститься лист КП «Центральний парк культури та відпочинку ім.Т.Г.Шевченко» від 18.11.2011р. №19/2 (за підписом директора ОСОБА_9.), зі змісту якого видно, що дирекція КП «Центральний парк культури та відпочинку ім.Т.Г.Шевченко» не заперечує проти оформлення ТОВ «РК «Фідес» документів на користування земельною ділянкою, що розташована під належною цьому товариству нежитловою будівлею, яка знаходиться на території «ЦПКВ ім.Т.Г.Шевченко», за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-б.

Крім того, як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 27.01.2012р. №17/01-15/3634 (за підписом начальника управління ОСОБА_10), Управління не заперечує та вважає за моживе розглянути питання щодо надання ТОВу «РК «Фідес» в оренду земельної ділянки терміном на 49 років та визначення сервітутів (обмежень) у відповідності з вимогами Земельного кодексу України.

Таким чином, Одеська міська рада, за результатами розгляду заяви ТОВ «РК «Фідес» та доданих до неї документів, 17.12.2013р., керуючись ст.ст.12,123,124 ЗК України, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийняла рішення №4227-VІ, яким надала цьому товариству відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,0624 га, за адресою м.Одеса, вул.Чорноморська,14-6, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі побутового обслуговування населення» та зобов'язала землекористувача після формування земельної ділянки надати до виконкому Одеської міськради розроблений і погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відповідний витяг з Державного земельного кадастру.

Далі, як встановлено судами обох інстанцій, на виконання вказаного вище рішення міськради №4227-VІ, ТОВ «РК «Фідес» 20.12.2013р. уклало із ТОВ «Спектр Нова» (ліцензія АД №034099 від 10.05.2012р.) договір №85-з на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, який, в свою чергу, на цей час вже виготовлено у повному обсязі.

При чому, слід зазначити, що в процесі виготовлення вказаного «Проекту землеустою» та за результатами розгляду оформленої технічної документації, землевпорядною організацією ТОВ «Спектр Нова» також було отримано додаткові погодження та позитивні висновки усіх необхідних профільних державних органів (а саме: висновки Управління Держземагенства у м.Одесі №901/13 від 26.08.2014р. і №693/02 від 27.08.2014р., висновок Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської ОДА №01-17/3728 від 30.12.2013р., висновок Департаменту екології та природних ресурсів Одеської ОДА №2286/08-9/2644 від 27.05.2015р., висновок Управління архітектури та містобудування ОМР №01-11/497-1пз від 13.01.2014р.), в тому числі і висновок державної експертизи землевпорядної документації №692-15 від 19.06.2015р. та Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка надається в оренду.

Тобто, враховуючи вказані обставини, на час розгляду даного адміністративного позову оскаржуване рішення Одеської міської ради №4227-VІ від 17.12.2013р. вже фактично реалізовано та в повному обсязі виконано ТОВ «РК «Фідес».

Як вбачається зі змісту вимог ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти, до набувача переходить і право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення містяться і в ч.1 ст.377 ЦК України, згідно якої, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами, Держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади право розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної власності, а також делегувала їм і право вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

Як вже зазначалося вище, згідно із п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення усіх питань регулювання земельних відносин, відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до змісту приписів ч.ч.1,3 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам і юридичним особам, визначеним ч.ч.2,3 ст.134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст.123 цього Кодексу.

Як слідує з вимог ч.1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів АР Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймаються виключно на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування (оренду) із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України», під «наданням земельної ділянки» слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм діючого законодавства, судами обох інтонацій беззаперечно встановлено, що саме відповідачу - Одеській міській раді належить виключне право передачі в оренду спірної земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-6, на якій знаходиться належне ТОВу «РК «Фідес» на праві власності нерухоме майно.

Дійсно, як вбачається зі змісту ч.2 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч.2,3 ст.134 цього Кодексу.

Проте, згідно із ч.2 ст.134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (т.б. земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на цих земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, а також той факт, що нежитлова будівля побутового обслуговування населення, що розташована за спірною адресою: м.Одеса, вул.Чорноморська,14-6, належить на праві приватної власності ТОВу «РК «Фідес», судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що в такому випадку, спірна земельна ділянка не повинна передаватися в оренду за результатами проведення земельних торгів, як помилково вважає прокурор.

Також, на спростування позиції прокуратури, одночасно необхідно вказати й про те, що як встановлено з матеріалів справи, 28.02.2012р. рішенням Одеської міської ради №1759-VІ було затверджено проект землеустрою з організації та встановлення меж парка-пам'ятки садово-паркового мистецтва ім.Т.Г.Шевченка, площею 44,3597 га, за адресою: м.Одеса, вул.Маразліївська,1, а в подальшому, рішенням Одеської міськради №2223-VІ від 24.07.2012р., цю земельну ділянку було передано у постійне користування КП «Парки Одеси» для експлуатації парка-пам'ятки садово-паркового мистецтва ім.Т.Г.Шевченка.

Однак, як встановлено по справі, 19.02.2013р. Одеська міська рада своїм рішення №2826-VI внесла зміни до свого попереднього рішення №2223-VI від 24.07.2012р. та змінила загальну площу переданої КП «Парки Одеси» земельної ділянки з « 44,3597 га» на « 41,5416 га», виключивши земельні ділянки, що знаходяться у власності або користуванні інших осіб, у тому числі і спірну земельну ділянку площею 0,0624 га, що фактично перебуває у користуванні ТОВ «РК «Фідес» та передбачена до відведення в оренду без вилучення із земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Таким чином, з вищенаведеного видно, що спірна земельна ділянка пл.0,0624 га, яку ТОВ «РК «Фідес» бажає отримати в оренду, рішенням Одеської міської ради №2826-VI від 19.02.2013р. була фактично виключена із загального складу земель, які були надані в постійне користування КП «Парки Одеси» і відповідно, не входить в площу парка-пам'ятки садово-паркового мистецтва ім.Т.Г.Шевченка, а тому, письмова нотаріальна згода КП «Парки Одеси» на відведення 3-й особі цієї земельної ділянки, в даному випадку, не є обов"язковою.

До того ж, необхідно наголосити й на тому, що оскаржуване рішення Одеської міської ради №4227-ІV від 17.12.2013р. «Про надання дозволу ТОВ «РК «Фідес» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною пл.0,0624га, за адресою м.Одеса, вул.Чорноморська,14-6, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі побутового обслуговування населення» за своїми юридичними наслідками наділяє підприємство правами лише щодо вчинення дій по замовленню та розробленню відповідної технічної документації із землеустрою, а також правами на звернення до профільних органів державної влади та місцевого самоврядування з метою проходження процедури подальшого погодження розробленого проекту.

Також, слід звернути увагу і на те, що зазначеним рішенням міськради ніяким чином не змінюється і цільове призначення спірної земельної ділянки.

Так, статтею 20 ЗК України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради АР Крим, Ради міністрів АРК та органів місцевого самоврядування, а згідно із ст.21 ЗКУ, порушення порядку встановлення чи зміни цільового призначення є підставою для визнання недійсним цих рішень.

Отже, враховуючи те, що оскаржуваним рішенням зміни цільового призначення земельної ділянки фактично не відбулося, а лише тільки надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що посилання прокуратури м.Одеси щодо дії мораторію на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення (до яких доречі спірна з/ділянка не відноситься) незалежно від форми власності в містах та інших населених пунктах, в тому числі земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень, є безпідставними та необгрунтованими.

Далі, відповідно до вимог ч.2 ст.150 ЗК України, припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах "в" , "г" ч.1сцієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах "в", "г" ч.1 цієї статті, за погодженням з Верховною Радою України, здійснюється у разі добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення, у зв'язку з чим, судом, в даному випадку, встановлено відсутність підстав та необхідності такого погодження.

Отже, судами обох інстанцій з'ясовано, що спірним рішенням Одеської міськради №4227-ІV від 17.12.2013р. надано лише дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, який у подальшому, відповідно до ч.4 ст.123 ЗК України, може бути погоджений (або непогоджений) в порядку, встановленому ст.186 ЗКУ.

При цьому, необхідне звернути увагу ще й на той факт, що договір оренди цієї спірної земельної ділянки до цього часу з ТОВ «РК Фідес» ще не укладено.

Одночасно слід зазначити і про таке, що надання товариству дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з проміжних етапів розгляду органом місцевого мамоврядування заяви юридичної особи про надання в оренду земельної ділянки із земель державної або комунальної власності та, в свою чергу, ще не означає в подальшому безумовного позитивного рішення про затвердження цього проекту землеустрію чи надання цієї земельної ділянки в оренду.

При цьому, як вбачається із змісту ст.123 ЗК України, розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також його експертиза мають на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також зясування обставин, що можуть бути перешкодою для надання земельної такої ділянки громадянину або юридичній особі.

До того ж, ще слід вказати, що з'ясування вказаних обставин є обов'язком органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що передує прийняттю рішення про надання юридичним особам (громадянам) в оренду земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Суд 2-ї інстанції ще раз наголошує на тому, що факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, отримання висновків від уповноважених органів державної влади щодо можливості передачі юридичній особі (громадянину) в оренду чи користування земельної ділянки (якою товариство, як власник нерухомого майна, і так вже фактично користується), а також експертиза проекту з метою з'ясування обставин, що перешкоджають відчуженню земельної ділянки або визначають умови її використання, не можуть призвести до порушення прав держави, адже є обов'язковою складовою визначеної Земельним кодексом України процедури відчуження державою земельної ділянки чи передачі її у користування громадянам (юридичним особам).

При цьому, слід заувжити, що аналогічна позиція з цього питання була висловлена і Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 10.12.2013р.

Крім того, при розгляді даної справи по суті та прийнятті остаточного рішення, судова колегія також вважає за необхідне ще врахувати наступне.

Так, як слідує зі змісту приписів ч.3 ст.140 та ч.1 ст.144 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

У відповідності до змісту п.п.4,6 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому, вони не можуть бути скасовані чи змінені цим самим органом місцевого самоврядування після їх фактичного виконання, тим більше якщо суб'єкти цих правовідносин категорично заперечують проти цього. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування, юридичними особами та громадянами.

При чому, такі акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними (нечинними) лише в судовому порядку (ч.10 ст.59 ЗУ №280/97-ВР).

Аналогічне положення закріплене і ч.1 ст.21 ЦК України, з якої, в свою чергу, також вбачається, що тільки суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, якщо цей акт суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як встановлено судом 2-ї інстанції, спірне рішення Одеської міськради від 17.12.2013р. №4227-ІV про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на той час не суперечило актам цивільного законодавства і не порушувало ні чиї цивільні права або інтереси та до того ж вже давно реалізовано та на цей час фактично виконано, про що свідчить надана 3-ю особою копія розробленого ТОВ «Спектр Нова» проекту (на 222 арк.) з усіма необхідними дозволами, погодженнями і позитивними висновками уповноважених профільних державних органів, а також технічною документацією та картографічними матеріалами.

Будь-яких належних і достатніх доказів зворотного прокуратурою не представлено.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Одеська міська рада, приймаючи оскаржуване рішення №4227-ІV від 17.12.2013р. діяла правомірно, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством України, а тому, відповідно, адміністративний позов прокуратури м.Одеси задоволенню не підлягає.

До того ж, необхідно вказати й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко