Справа № 264/4477/14-а (2а/264/110/14)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/46788/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 червня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивач звернулася із зазначеним позовом посилаючись на те, що є пенсіонером за віком, має статус дитини війни, а відтак має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 6 Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон № 2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги Закону № 2195-ІV не виконані, а звернення про збільшення пенсії залишено без задоволення, ОСОБА_4 просила зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії починаючи з 1 січня 2014 року.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня по 16 червня 2014 року. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, в частині задоволених вимог, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що позивачу належить право на перерахунок пенсії в порядку статті 6 Закону № 2195-ІV.

Відповідно до зазначеної норми закону «дітям війни» пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Проте, ухвалюючи рішення по суті суди помилково обмежили кінцевою датою період спірного перерахунку.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни.

Статтею 7 Закону № 2195-ІV передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджету систему України становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня до 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (стаття 96 Конституції України).

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено обмеження щодо виплат підвищення до пенсії «дітям війни» та не внесено змін до Закону № 2195-ІV, а тому висновок судів про те, що з 1 січня 2014 року слід застосовувати положення статті 6 Закону № 2195-ІV у зазначеній редакції є правильним.

В свою чергу, статтею 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ (далі Закон № 1622-VІІ) встановлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону № 2195-ІV застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи те, що Закон № 1622-VІІ набув чинності 3 серпня 2014 року, висновок судів про часткове задоволення позову є правильним і таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Разом з тим, визначаючи період спірного перерахунку суди не врахували наступного.

З самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Таким чином, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання доплати до пенсії, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Порядок, розмір та строки нарахування доплати до пенсії, яка є предметом цього спору, можуть бути змінені лише за умов іншого законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та 19 березня 2013 року № 21-53а13.

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій щодо обмеження періоду спірного перерахунку доплати до пенсії кінцевою датою є помилковим.

Водночас, зміни, внесені Законом № 1622-VІІ набули чинності 3 серпня 2014 року, а тому до цього часу відповідач повинен був здійснювати нарахування та виплату позивачу доплати до пенсії у розмірі, встановленому статтею 6 Закону № 2195-ІV.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни оскаржуваних судових рішень в часині кінцевої дати здійснення позивачу спірного перерахунку доплати до пенсії.

За приписами статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 223, 225, 232 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області задовольнити частково.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 червня 2014 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року, в частині кінцевої дати здійснення позивачу спірного перерахунку доплати до пенсії змінити, визначивши кінцевою датою такого перерахунку - 2 серпня 2014 року.

В решті оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало