Справа № 820/6323/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р.Справа № 820/6323/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - Горошко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2015р. по справі № 820/6323/15

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, позивач), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Держаної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту -ДПІ у Балаклійському районі, відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Держаної податкової інспекції у Балаклійському районі головного управління Міндоходів у Харківській області від 23.04.2015 року № 2 про нарахування земельного податку з фізичних осіб в сумі 17098,46 грн. ОСОБА_3; судовий збір стягнути з відповідача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2015 року замінено відповідача по справі Держану податкову інспекцію у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області на її правонаступника - Держану податкову інспекцію у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2015р. по справі № 820/6323/15 адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Держаної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області від 23.04.2015 року № 2 про нарахування земельного податку з фізичних осіб в сумі 17098,46 грн. ОСОБА_3

Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2015р. по справі № 820/6323/15, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ст.ст.270 ПК України та ст.377 Цивільного кодексу України зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано положення п.287.6 ст.287 Податкового кодексу України,за якими при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. Так, згідно спірного податкового повідомлення-рішення земельний податок у строки, встановлені п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, був нарахований на земельні ділянки, які знаходяться під будівлями, що за даними Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Бюро технічної інвентаризації належать на праві власності ОСОБА_3, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Представник відповідача в судове засідання підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні та в надісланих до суду письмових запереченнях проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає, що позивач не повинен сплачувати земельний податок у розмірі 17096,46 грн. за 2013 рік, оскільки станом на 23.04.2015 року (дата винесення рішення) не є власником земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомості, що підлягають оподаткуванню. Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2014р. по справі №820/13745/13-а припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_3, була зареєстрована як суб'єкт господарювання - фізична особа-підприємець 24.02.2009 року, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1.

18.08.2014 року державним реєстратором на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2014 року у справі № 820/13745/13-а (а.с. 66) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 2003323 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3, НОМЕР_1 (а.с. 65).

Вказане вище рішення суду прийнято за позовом Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області до ФОП ОСОБА_3 про припинення підприємницької діяльності. ДПІ у даній справі було ініціатором звернення до суду з позовом та надало суду довідку, що ФОП ОСОБА_3 боргу перед бюджетом не має. (а.с. 66).

Разом з тим, 23.04.2015 року, після припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, ДПІ приймає спірне рішення № 2, яким нараховує відповідачу земельний податок з фізичних осіб у сумі 17098, 46 грн. за 2013р. за земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, на яких розташовані нежитлові об'єкти (а.с. 23).

Як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення відповідача приймається на підставі Інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно №398033449 та №39803552 (а.с.47-49, 49-50) та листів Бюро технічної інвентаризації №174 від 17.06.2014 р. та №16 від 21.01.2015 р. (а.с.52,55).

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних відносинах відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятого рішення на підставі, в межах та спосіб, передбачений законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, однак при цьому виходить з наступного.

Колегія суддів зазначає, що спірні відносини склалися внаслідок різного тлумачення сторонами наявності підстав для нарахування фізичній особі земельного податку.

Згідно з ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельні ділянки.

Відповідно до пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

За приписами пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У відповідності до приписів ст.377 Цивільного Кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) до набувача переходить право власності на земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території.

Виходячи зі змісту п.287.6 ст.287 ПК України, в редакції, чинній в період, за який нараховано земельний податок, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже, оподаткування земельних ділянок має здійснюватись з урахуванням положень пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України, тобто після проведення державної реєстрації відповідних речових прав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 26.05.2010р. за позивачем було зареєстровано право власності на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2009 року та ухвали Господарського суду Харківської області від 10.03.2010р. у справі № 29/174-09, що підтверджується записом в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, довідкою Балаклійського Бюро технічної інвентаризації від 21.01.2015р. (а.с.15, 16, 26, 27, 47-50, 52).

При цьому, державні акти про право власності на вказані земельні ділянки ОСОБА_3 не видавались, а речові права- не оформлювалися.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2010 року у справі №29/174-09 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_4 та скасовано зазначене рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2009 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.11.2010 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2009 року залишено без розгляду.

Таким чином, з 08.06.2010 року скасовано рішення суду, згідно з яким ОСОБА_3 набула права власності на вказані нежитлові будівлі та на підставі якого за нею було зареєстровано право власності.

Отже, позивач за період з 01 січня по 31 грудня 2013 року вже не була власником будівель, та користувачем земельної ділянки, на якій вони розташовані, а тому не має обов'язку сплачувати земельний податок з фізичних осіб.

Доводи апеляційної скарги, що наявність запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно підтверджує право власності та користування позивачем нежитловими будівлями, а отже і земельною ділянкою, розташованою під ними, та свідчить про наявність у неї обов'язку сплатити земельний податок, колегія суддів вважає помилковими з огляду на таке.

Так, підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень слугує, зокрема рішення судів, що набрали законної сили, що закріплено пунктом п'ятим частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Слід зазначити, що реєстраційна служба не встановлює право власності, зокрема, на об'єкт нерухомого майна, а реєструє його на підставі чітко визначених правовстановлюючих документів, до яких законодавцем віднесено і судове рішення. Таким чином, реєстраційна дія такі права лише фіксує та підтверджує.

Проте, враховуючи, що рішення суду, що стало підставою для державної реєстрації права власності скасовано, наявність запису в реєстрі прав власності не є належним підтвердженням перебування у власності та користуванні позивача будівель та земельної ділянки.

Крім того, згідно з п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Податковим органом не надано доказів наявності в державному земельному кадастрі відомостей щодо реєстрації земельної ділянки за позивачкою за 2013 рік.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що ДПІ у Балаклійському районі протиправно зроблений висновок про належність на праві приватної власності спірної земельної ділянки позивачці, оскільки не доведено перебування у власності та користуванні позивача в 2013 році земельної ділянки, а отже і наявності обов'язку сплатити земельний податок.

Також колегією суддів взято до уваги, що приймаючи в 2015 році спірне податкове повідомлення-рішення про донарахування ОСОБА_3 земельного податку за 2013 рік, відповідач порушив приписи п.286.5 ст.286 ПК України, за якими нарахування фізичним особам сум податку, та відповідно видання податкового повідомлення-рішення проводиться контролюючими органами до 1 липня поточного року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи податкове повідомлення-рішення від 23.04.2015 року № 2 про нарахування земельного податку з фізичних осіб в сумі 17098,46 грн. ОСОБА_3, відповідач діяв поза межами повноважень, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, а тому колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога про скасування такого рішення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2015р. по справі № 820/6323/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 27.10.2015 р.