Справа № 2-а-62/10
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2010-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-а-62/10
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Борис О.Н., при секретарі Хазієвій Т.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 праці та соціальної політики України, -
ОСОБА_1 ( надалі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_4 ради ( надалі відповідач), в якому просила визнати дії відповідача щодо невірного нарахування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з квітня 2007 по грудень 2008 року неправомірними, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вказаного виду допомоги за спірний період, стягнути борг у сумі 7330,90 грн та зобов`язати відповідача виплачувати щомісячну допомогу на дитину до досягнення віку у розмірі прожиткового мінімуму у сумі 557,00 грн з 1.11.2008 року з подальшим корегуванням.
Позов мотивований тим, що позивач має неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З квітня 2007 року перебуває на обліку у відповідача і отримує державну допомогу по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач, як орган , що призначає і здійснює виплати державної допомоги сім`ям з дітьми нараховував їй суму допомоги на дитину невірно, оскільки згідно з законом « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму. Відповідач за спірний період проводив зазначені виплати відповідно до Законів України « Про державний бюджет» на поточні роки, керуючись нормами законів , які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року по справі №1-29/2007 та Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року. За період з квітня 2007 року по грудень 2008 року відповідач невірно нарахував та встановив розмір сум, гарантованих державою допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , тому вважає що його дії є протиправними.
При зверненні до відповідача з проханням про проведення перерахунку сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Рішення КСУ від 9.07.2007 року отримала відмову.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити , посилаючись на ті самі підстави.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі , просив в позові відмовити, про що надав суду письмові заперечення проти позовних вимог.
Свої заперечення відповідач обґрунтовувала наступними підставами. Посилання позивача на ст. 15 Закону України « Про державну допомогу сім`ям з дітьми « є неправильним, оскільки , перебуваючи на обліку у відповідача , позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною у 2007 року , відповідно до ЗУ « Про загальнообов`язкове Позивачем порушено строк звернення до суду, так як відповідно до п.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 , на яке посилається позивач , було оприлюднене і набрало сили 09 липня 2007 року, тобто на момент звернення позивача до суду пройшло більше року. Крім того, рішення КСУ набрало законної сили 09.07.2007 року, не має зворотної сили, та його дія втратила силу 31.12.2007 року.
У 2008 році відповідач надавав допомогу відповідно до змін до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 28.12.2007 року , які були внесені відповідно до п.23 розділу 2 Закону України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», дію яких не було призупинено рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10рп-2008.
Згідно з ч.2 ст. 95 Конституції України визначено, що виключно ЗУ « Про державний бюджет України» на відповідний рік визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків. Тобто, норми , введені ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» є пріоритетними відносно інших законодавчих актів та діють протягом бюджетного року. Виходячи з положень Конституції України ,з урахуванням фінансових можливостей держави, закони України « Про державний бюджет України» кожного року визначають розмір соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Статтею 56 ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірах, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців , але не менше 90 грн для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 7 п.23 розділу 2 ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів « встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі , що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом , встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців , але не менше 130 грн.
Призначення допомоги ( розмір та строки надання) проводиться через програмне забезпечення , яке розробляє державне підприємство « Інформаційно- обчислювальний центр» м. Київ на підставі доручення ОСОБА_5 праці та соціальної політики України та не може бути змінено управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради.
Відповідно до п.1 ст. 21 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів , які проводяться за рахунок коштів бюджету , бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників та розпорядників нижчого рівня.
Статтею 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів за бюджетними призначеннями , передбаченими ЗУ « Про Державний бюджет України» є органи , уповноважені відповідно Верховною Радою України , Президентом України, Кабінетом Міністрів України забезпечувати їх діяльність в особі їх керівників , а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади , Конституційний Суд України, Верховний Суд України та інші спеціалізовані суди , установи та організації, які визначені Конституцією України або входять до складу Кабінету Міністрів України , в особі їх керівників .
Визнання рішення КСУ від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 норм ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» , яким призупинялась норма ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років неконституційним не надає законодавчого права для застосування показника прожиткового мінімуму у 2008 році.
Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 праці та соціальної політики України надали суду письмові пояснення , відповідно до яких просять застосувати наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, письмові пояснення третьої особи , перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. До даного висновку суд прийшов з наступного.
Предметом судового розгляду є правовідносини, що пов`язані з забезпеченням соціального захисту громадян, які отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .
Позивач має малолітню дитину - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 5 вересня 2006 року.
Як вбачається з матеріалів справи , з 4 грудня 2006 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( наказ № 282 к від 01.12.2006 року ).
Встановлюючи правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем , суд зазначає, що право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» має не застрахована в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування особа ( один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід чи інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. На момент призначення цієї допомоги , позивач була застрахованою особою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування , тому за положенням цього закону право на отримання такої допомоги не має, таким чином її право на отримання допомоги у 2007 році закріплено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а у 2008 році Законом України « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» .
Розглядаючи позовні вимоги, суд звертає увагу на вимоги ст. 99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, чинне законодавство ,встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно - правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Як вбачається з матеріалів справи адміністративний позов, в якому, в тому числі, заявлені вимоги про перерахунок та виплати допомоги за 2007 та 2008 роки, подано 20 січня 2009 року, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду. Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна сторін. Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад , справа « Стаббігс та ін. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., « Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.)
У судовому засіданні позивач пояснила , що дізналась про порушене право у 2007 році, проте через відсутність коштів для отримання юридичної кваліфікованої допомоги звернулась до суду лише у грудні 2009 року, при цьому не надала документальних підтверджень та доказів , які могли б слугувати підставою для визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною. Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи , яка бере участь у справі. Позивач клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявила, тому, на думку суду , будь - які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутись до суду у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав , що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. З огляду на зазначене, про прийняття рішення Конституційним Судом України від 09.07.2007 року та порушення її прав позивач повинна була дізнатись із опублікуванням даного рішення у Офіційному Віснику України за 2007 рік №52 від 27.07.2007 року і відповідно звернутись до суду за захистом прав, свобод та інтересів у встановлений річний строк.
Відповідач по справі у письмових запереченнях наданих суду та поясненнях у судовому засіданні наполягав на відмові у задоволенні адміністративного позову у зв`язку з пропуском річного строку звернення до суду. Третя особа ОСОБА_5 праці та соціальної політики України , надавши суду письмові пояснення , просять застосувати наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
За таких обставин, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду ( 20.01.2009 р.),з огляду на те, що відповідача наполягав на відмові у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем пропущено строк для звернення до суду, позовні вимоги за період з квітня 2007 року по 20 січня 2008 року задоволенню не підлягають.
Розглядаючи позовні вимоги в межах річного строку звернення до суду з 20 січня по грудень 2008 року , суд зазначає наступне.
Підпунктом 5 п.23 розділу 2 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у ст. 13 ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» внесено зміни, відповідно до яких до переліку осіб , які мають право отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , відповідно до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми», включено осіб, застрахованих в системі загальнообов`язкового страхування.
Відповідно до положень Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік» та розділу 2 і розділу 3 ЗУ « Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» була викладена у наступній редакції: « допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі , що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом , встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн».
Відповідач здійснював виплати державної допомоги за вказаний період згідно до вищезазначеного порядку та розмірів , що підтверджуються довідкою про прибутки.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 ( № 10-рп/2008) положення наведених законів , якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною не визнавалися неконституційним , що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача по нарахуванню і виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб , та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином , аналізуючи вищенаведені обставини та положення законодавчих актів, суд приходить до висновку , що у період з 04 грудня по 31 грудня 2008 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради діяло на підставі , у межах повноважень та у спосіб , що передбачені законами України , що свідчить про відсутність підстав у суду для задоволення адміністративного позову щодо зобов`язання донарахувати позивачці суму допомоги за період з 20 січня по 31 грудня 2008 року , включно, у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років , що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Розкладаючі позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 1.11.2008 року у розмірі , що дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років , з подальшим корегуванням , суд зазначає наступне.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися особа з адміністративним позовом, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно- правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов`язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно- правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав , свобод чи інтересів , то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права , тобто захисту підлягає вже порушене право , а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Згідно до статті 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно, відповідач по справі довів у судовому засіданні правомірність своїх дій щодо призначення та виплати допомоги позивачці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку за період з 20 січня по грудень 2008 року, включно. Його доводи у судовому засіданні знайшли своє підтвердження та не спростовуються матеріалами справи, в порядку ст.94 судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, ч.2 ст.19, ч.3 ст.51 Конституції України, ст. 43 Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», ст.15 Закону України « Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року , ст.ст.8-12, 69, 71, 87, 94, 99,100, 104,105, 158, 159, 160,162 ,163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 праці та соціальної політики України відмовити.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Борис О.Н.

Повний текст постанови виготовлено 12 березня 2010 року