Справа № 750/8356/15-а
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8356/15-а
Провадження № 2-а/750/709/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

за участю секретаря Кравченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в. м. Чернігові про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання УПФУ в м. Чернігові призначити ОСОБА_1 пенсію у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_2 з 14.04.2015 року у розмірі 50% від пенсії за вислугу років ОСОБА_2, позовні вимоги мотивувала тим, що помер її чоловік, який отримував пенсію за вислугу років, вона звернулась до УПФУ в м. Чернігові із заявою про переведення на пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 50% від пенсії її померлого чоловіка, однак їй було відмовлено на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив про те, що позивач просила призначити пенсію по втраті годувальника як дружині померлого чоловіка, працівника льотного складу цивільної авіації, виходячи з розміру його пенсії за вислугу років, однак зверталась із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, крім того зазначав про те, що відповідно до чинного законодавства позивач має право перейти на пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 50% пенсії за віком померлого , а не пенсії за вислугу років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1. Згідно із актом від 14.04.2015 року, позивач вела спільне господарство із ОСОБА_2 та перебувала на його утриманні. На день смерті розмір пенсії ОСОБА_2 становив 8700,48, що підтверджується довідкою УПФУ в м. Чернігові № 23343/04 від 22.10.2015 року.

ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст.. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не пенсію за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

15.04.2015 року позивач звернулась із заявою про переведення її з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія позивачу вже була призначена. Протоколом № 801723 було відмовлено у зв'язку із втратою годувальника за померлого чоловіка.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» «Особі, яка має одночасне право нарізні види пенсії призначається один з цих видів пенсії за її вибором», проте норми даного Закону передбачають, що якщо особа має право на отримання пенсії іншого виду, вона може перейти з одного виду пенсії на інший з моменту подання заяви про таке переведення, з доданням належних документів, що підтверджують її право на отримання пенсії іншого виду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 та 3 ст. 4 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 9 Цього Закону передбачені види пенсійних виплат, до яких відносяться пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 37 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Статтею 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначені види державних пенсій трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Призначення пенсії за вислугу років працівникам льотного складу цивільної авіації, передбачена ст.. 53 та 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», отже пенсія за віком та пенсія за вислугою років є два різних види пенсії.

Отож переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії по втраті годувальника в розмірі 50 % пенсії за вислугу років не передбачено ні ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ні ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», а отже вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, а не пенсії за вислугу років.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя