Справа № 2а-10507/12/1370
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015р. Справа № 876/3424/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з’явився

відповідача у справі: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державного підприємства “Львіввугілля”, м.Сокаль Львівської області

за позовом Державного підприємства “Львіввугілля”, м.Сокаль Львівської області

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Львові, м.Львів

про зобов’язання відповідача винести рішення щодо відстрочення та розстрочення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2012р. позивач: Державне підприємство “Львіввугілля” звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Львові про зобов’язання винести рішення щодо відстрочення та розстрочення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у позивача наявний податковий борг в сумі 339276721,11грн., несплату якого у встановлені законом терміни позивач мотивує тим, що на даний момент позивач перебуває в скрутному становищі, внаслідок відсутності бюджетного фінансування. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо розстрочення та відстрочення даного податкового боргу, однак відповідач йому відмовив з тих підстав, що Податковим кодексом України передбачено, як підставу для розстрочення податкового боргу надання боржником достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Постановою КМ України №1235, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу. Вважає, що відповідач мав застосувати дані норми законодавства.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд прийшов у задоволенні позовних вимог відмовив повністю, оскільки позивач просив відстрочити податковий борг на 5 років із наступним розстроченням на 10 років. Згідно із нормами Податкового Кодексу України, до повноважень відповідача не входить прийняття рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу на строк, що виходить за межі одного бюджетного року. Крім того, позивачем не надано доказів відповідно до Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1235.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): Державне Підприємство “Львіввугілля” оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підприємство перебуває в критичному становищі, відсутнє бюджетне фінансування, наявність податкового боргу повністю паралізує роботу підприємства, а проведення відстрочення та розстрочення сплати податкових боргів в розмірі 339276721,11грн. зменшить тиск з боку податкової інспекції та зупинить накладення арештів на рахунки підприємства і стабілізує його роботу. Апелянт просить зупинити дію постанови суду першої інстанції, скасувати її та прийняти нову постанову, якою задоволити позовні вимоги.

В судове засідання сторони не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що податкова заборгованість по податках і зборах, які сплачуються до державного бюджету ДП “Львіввугілля” станом на 10.12.2012p. становить 415780965,59грн., із них по зобов’язаннях 339276721,11грн.

17.12.2012р. позивач – ДП “Львіввугілля” звернувся до начальника СДПІ ВПП у м.Львові ДПС з клопотанням про розстрочення податкового боргу в сумі 339276721,11грн. терміном на 5 років з відтермінуванням погашення на 5 років, починаючи з 2018 року із сплатою щомісячно рівними частками.

Відповідно до вимог п.100.2. ст.100 Податкового кодексу України платник податків має право звернутись до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до вимог п.100.4. ст.100 ПК України, підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно із вимогами п.100.8 ст.100 ПК України, рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку: стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником контролюючого органу (його заступником); стосовно місцевих податків і зборів - керівником органу державної податкової служби (його заступником) та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори.

Керуючись пунктом 100.9. ст.100 ПК України, рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу стосовно загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного бюджетного року, приймається керівником (заступником керівника) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки, такі є безпідставними в даному випадку, та звертає увагу на те, що відповідно до норм п.100.9 ст.100 ПК України, органом, який уповноваженим прийняти рішення про розстрочення та відстрочення грошового зобов’язання ДП “Львіввугілля” виступає Державна Фіскальна Служба України, оскільки позивач просить відстрочення податкового боргу на 5 років з подальшим розстроченням на 10 років. Також слід зазначити, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням саме до Державної Фіскальної Служби України.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно Податкового Кодексу України до повноважень відповідача не входить прийняття рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу на строк, що виходить за межі одного бюджетного року.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22.10.2015р.