Справа № 2а-4016/11/0770
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2012-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2012 р. Справа № 129537/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року у адміністративній справі № 2а 0770/4016/11 за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про затримання з метою подальшого видворення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Чопський прикордонний загін звернувся до суду з позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення можливості подальшого видворення. Позивач просив затримати з метою забезпечення можливості подальшого видворення за межі України особу, що назвалася громадянином ОСОБА_1 ОСОБА_2, 22.101994 року народження на термін до 12 місяців з розміщенням в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства МВС України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 року позов задоволено та затримано громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 на термін до 12 місяців з метою забезпечення можливості його подальшого видворення. Постанову суду допущено до негайного виконання.

Постанову суду першої інстанції оскаржив громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі просить її скасувати як незаконну та прийняти нове рішення, яким негайно звільнити його з пункту тимчасового перебування іноземців. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що суд не взяв до уваги що відносно нього не приймалось рішення про видворення у встановленому законом порядку, що він звернувся до державної прикордонної служби і до суду із заявою про отримання захисту в Україні, що є неповнолітнім.

Оскільки від осіб, які беруть участь у справі відсутні клопотання про розгляд справи за їх участю, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що особа, яка назвала себе громадянином ОСОБА_1 ОСОБА_2, 25.11.2011 року здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України з Словаччиною на ділянці відділу прикордонної служби «Гута» поза пунктом пропуску в складі групи осіб, проте був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» того ж числа о 8 год.30 хв. При затриманні, як це видно з протоколу затримання від 25.11.2011 року, ОСОБА_3 ОСОБА_2 в присутності перекладача письмово пояснив, що намагався перетнути Державний кордон України в пошуках кращих умов життя.

Відповідно до ч. 10 ст. 32 чинного на час спірних правовідносин Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (всупереч забороні щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом) або прийняті на територію України на виконання міжнародних договорів про реадмісію осіб, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, розміщуються за рішенням адміністративного суду в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більш як дванадцять місяців.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 183-5 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх видворення, а також позовні заяви органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства і затримання їх у зв'язку з таким видворенням подаються до окружного адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України.

Пленум Вищого адміністративного суду України в п. 26 постанови № 1 від 25.06.2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця чи особи без громадянства в Україні» ( в редакції постанови № 3 від 12 березня 2012 року) дав роз'яснення, згідно якого, зокрема, виходячи з приписів частини другої ст. 183-5 КАС України позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення можливості подальшого видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви. Тому судам слід мати на увазі, що адміністративний суд не має повноважень на затримання іноземця чи особи без громадянства до вирішення питання про примусове видворення такої особи. Тобто суд повинен відмовити в задоволенні позову про затримання, якщо таку позовну заяву подано до вирішення питання про примусове видворення.

Таким чином, вимога про затримання може бути подана до суду після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

З матеріалів справи видно, що Чопський прикордонний загін звернувся до суду з позовом в порядку ч.2 ст. 183-5 КАС України, в якості позовної вимоги ставив питання про затримання відповідача з метою забезпечення можливості подальшого видворення за межі України. Проте рішення про таке видворення відповідача у встановленому законом порядку судом не приймалося, що виключає правову можливість затримання відповідача до вирішення питання про його видворення.

Отже, зверненню до адміністративного суду в даній спірній ситуації повинна була передувати процедура прийняття рішення органів охорони державного кордону про видворення за межі України відповідача

Оскільки таке рішення з боку сторони позивача не приймалось і в матеріалах справи таке відсутнє, то поданий позов є передчасним, і підстав для його задоволення не має.

Суд першої інстанції на вказані обставини та положення законодавства належної уваги не звернув, норми матеріального та процесуального права порушив, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про задоволення позову, що відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 197, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року у адміністративній справі № 2а 0770/4016/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді І.І. Запотічний

ОСОБА_4