Справа № 2а/0470/9792/11
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/59237/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Вербицька О.В.

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2011

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014

у справі № 2а/0470/9792/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХайдельбергГраніт Україна"

до Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2011, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014, позов задоволено: визнано нечинними податкові повідомлення-рішення Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 20.07.2011 № та № .

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В поданих запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної податковим органом документальної позапланової виїзної перевірки позивача щодо правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по податковим деклараціям з податку на додану вартість за липень, грудень 2010 року, складено акт від 30.06.2011 № 5038/235/36877177, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог: пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: занижено податок на додану вартість у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року на 3 048,00 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 1 241 119,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем 20.07.2011 були прийняті податкові повідомлення-рішення: № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1241 119,00 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3 048,00 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 762,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про скасування спірних податкових повідомлень-рішень, враховуючи наступне.

Згідно із абзацом третім підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту.

Матеріали справи свідчать, що 26.05.2010 між позивачем та ТОВ «Панта Рей Систем» укладено договір купівлі-продажу обладнання, на виконання умов якого ТОВ «Панта Рей Систем» передало у власність позивача обладнання на загальну суму 7 465 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 244 166,67 грн.

Факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, на виконання умов зазначеного договору, підтверджується наявними в матеріалах справи, належним чином оформленими, податковою та видатковою накладними.

Відповідно до виписки банку, розрахунки за послуги проведено в безготівковій формі.

У відповідності із п. 5.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-III, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону - 1095 днів з дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, позивач не скористався своїм правом та не включив суму податкового кредиту від придбання обладнання до податкового кредиту звітного періоду, коли виникло право на податковий кредит, тобто, в червні 2010 pоку, а зробив коригування податкового кредиту в липні 2010 року на загальну суму 7 465 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 244 166,67 грн., шляхом включення податкового кредиту від придбання обладнання згідно податкової накладної № 135 від 27.05.2010.

З урахуванням того, що позивачем було скориговано податковий кредит протягом строків давності та у порядку, передбаченому Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", суди дійшли вірного висновку про відсутність у податкового органу підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 20.07.2011 №, №.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)О.В. Вербицька
(підпис)В.В. Кошіль