Справа № 11103/10/2070
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 грудня 2010 р. № 2-а- 11103/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д. ,

при секретарі судового засідання - Тайцеві А.Л.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Харківського державного авіаційного Орденів ОСОБА_2 та трудового Червоного Прапору виробничого підприємства до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківське державне авіаційного Орденів ОСОБА_2 та трудового Червоного Прапору виробниче підприємство в інтересах відокремленого підрозділу заводу по технічному обслуговуванню та ремонту авіаційної техніки «Тора», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, в якому просить суд, з урахуванням уточнень, скасувати вимогу про сплату боргу від 06.04.2010 року № Ю-22 у сумі 77269,23 грн. Позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі. Таким чином, суд вважає, за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, вважав його безпідставним та необґрунтованим, надав заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою позицію проти доводів позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Стосовно посилань позивача на те, що на час прийняття вимоги про сплату боргу відповідач не дослідів фактичні обставини, а саме факт отримання позивачем коштів на оплату праці за вказаний період часу, суд зазначає наступне.

Позивач, самостійно нарахував на суми фактичних витрат на оплату праці ті інших виплат, пов'язаних з відносинами трудового найму страхові внески, що підлягають сплаті за лютий 2010 року в сумі 92126,23 грн. та надав до управління відповідний розрахунок за лютий 2010 року.

Управління на підставі розрахунку позивача за лютий 2010 року та картки особового рахунку страхувальника на суму заборгованість зі сплати страхових внесків за лютий 2010 року, що залишилась не сплаченою станом на 06.04.2010 року сформувало вимогу про сплату боргу №Ю-22 від 06.04.2010 року та направило її на адресу заявника.

Станом на 01.04.2010 року заборгованість зі сплати страхових внесків становить 2787187,34 грн. в т.ч. новостворений борг 92126,23 грн.

Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не менш двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Не виплачуючи заробітну плату своїм працівникам та не перераховуючи страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування своєчасно та в повному обсязі, позивач порушує вимоги діючого Законодавства України.

Частиною 1 ст. 175 УК України встановлює відповідальність за безпідставну невиплату заробітної плати більше ніж за один місяць.

Стаття 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058 встановлює, саме обов'язок позивача, як страхувальника, сплатити страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, базовим звітним періодом у даному випадку є календарний місяць.

Страхові внески нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці, незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати (ч. 6 ст. 19 Закону України №1058 від 09.07.2003 року).

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. (ч.12 ст. 20 Закону України №1058 від 09.07.2003 року №1058).

Жодним законом не встановлено пільг, які би звільняли страхувальників від обов'язків сплатити страхових внесків нараховані за відповідний базовий звітний період, пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до п.п. 5.1.4. п. 5.1 ч. 5 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 64/8663 від 16.01.2004р. (надалі Інструкція) нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Законодавець прописав норми ст. 20 Закону України №1058 від 09.07.2003 року враховуючи норми діючого трудового законодавства, в яких зазначено, що заробітна плата повинна сплачуватися не рідше двох разів на місяць. Тому абз. 8 ч. 6 ст. 20 Закону України № 1058 і передбачає, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальником одночасно з одержанням коштів на оплату праці (включаючи і сплату авансових платежів).

Відповідно до ч. 12 абз. 1 ст. 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Вищезазначені норми свідчать, що обов'язок нарахувати та сплачувати страхові внески виникає у страхувальника ні з моменту виплати заробітної плати, а з моменту нарахування заробітної плати та не залежать від саме факту її сплати.

Також позивач до суду не надав доказів, які б підтверджували не сплату заробітної плати за лютий та квітень 2009 року.

Статтею 106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року встановлено порядок стягнення несвоєчасної сплати страхових внесків, яким передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Тобто головною ознакою, за якою визначається недоїмка є - саме строк сплати страхових внесків, який встановлений абз. 1 ч. 6 ст. 20 Закону України №1058, а не порядок перерахування страхових внесків, як того бажає позивач, що встановлений в абз. 8 ч.6 ст. 20 Закону України №1058 від 09.07.2003 року.

В ч. 3 ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Зазначений порядок встановлений в розділі 8 зазначеної Інструкції. Відповідно до цього розділу Інструкції, суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені пунктами 5.1, 5.2, 5.3 цієї Інструкції, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Таким чином, саме своєчасне не нарахування та/або не сплата страхових внесків нарахованих за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду є підставою для органів Пенсійного фонду України направляти до страхувальника вимогу про сплату боргу та нараховувати фінансову санкцію та пеню.

Необхідно зазначити, що протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій (абз. 3 ч. 3 ст. 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року).

Таким чином, на сьогоднішній час не існує Порядку, яким встановлювався обов'язок контролюючого органу з'ясовувати фінансово-господарський стан платника страхових внесків під час направлення вимоги про сплату боргу.

Позивач оскаржував вимогу управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 06.04.2010 року № Ю-138 про сплату боргу; заяву страхувальника від 26.04.2010 року за № 138 про узгодження вимоги про сплату боргу залишено без задоволення; вимогу управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 06.04.2010 року № Ю-138 залишено без змін.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході вирішення питання щодо законності прийнятого субєктом владних повноважень рішень суд відповідно до вимог ст.2 КАС України зобовязаний перевірити чи прийнято воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що вимога про сплату боргу № Ю-22 від 06.04.2010 року відповідає карткам особового рахунку платника, прийнята на підставі діючого законодавства, тобто відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Харківського державного авіаційного Орденів ОСОБА_2 та трудового Червоного Прапору виробничого підприємства до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про скасування вимоги про сплату боргу - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 08.12.2010 року.

Суддя М.Д. Кухар