Справа № 2а/1270/1879/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/43225/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Інвестхолдінг» до Головного управління юстиції у Луганській області про визнання дій протиправними за касаційною скаргою Головного управління юстиції у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року Приватне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Інвестхолдінг» звернулося до суду з позовом до Головного управління юстиції у Луганській області, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо проведення аналізу фінансового стану ПАТ «Інвестхолдінг» з виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства та складання висновку за результатами проведеного аналізу фінансового стану ПАТ «Інвестхолдінг» від 23 січня 2012 року.

В обґрунтування позову зазначило, що при проведенні аналізу фінансового стану позивача та складанні висновку Головне управління юстиції у Луганській області вийшло за межі наданих йому повноважень, оскільки ПАТ «Інвестхолдінг» не є державним підприємством та підприємством, у статутному фонді якого частка державної власності перевищує 25 відсотків, відносно яких відповідач має право вчиняти такі дії.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління юстиції у Луганській області щодо проведення аналізу фінансового стану ПАТ «Інвестхолдінг» з виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства та видачі висновку за результатами проведення аналізу фінансового стану ПАТ «Інвестхолдінг» від 23 січня 2012 року.

У касаційній скарзі Головне управління юстиції у Луганській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 листопада 2011 року прокуратурою Луганської області направлено на адресу відповідача лист з проханням провести аналіз фінансово-господарського стану підприємства-банкрута ПАТ «Інвестхолдинг».

На виконання зазначеного листа спеціалістом відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Луганській області було здійснено аналіз фінансово стану ПАТ «Інвестхолдінг» та складено висновок від 23 січня 2012 року. Згідно вказаного висновку фінансовий стан ПАТ «Інвестхолдінг» за попередні три роки та на час порушення справи про банкрутство характеризується відсутністю ознак неплатоспроможності. За результатами аналізу наданих документів вбачається можлива наявність ознак фіктивного банкрутства.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо проведення аналізу фінансового стану ПАТ «Інвестхолдінг» з виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства та складання висновку за результатами проведеного аналізу фінансового стану ПАТ «Інвестхолдінг» від 23 січня 2012 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ПАТ «Інвестхолдінг» не є державним підприємством та підприємством, у статутному фонді якого частка державної власності перевищує 25 відсотків, а тому відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень при наданні оскаржуваного висновку. Крім того суди зазначили, що причиною звернення до господарського суду Луганської області із заявою про банкрутство стало погіршення фінансового стану ПАТ «Інвестхолдінг» у 2011 році у зв'язку із стягненням за постановою Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 6/111 на користь ТОВ «Фірма «ТехНова» збитків у сумі 2 714 283,50 грн., однак відповідачем при наданні висновку зазначених обставин враховано не було, фінансовий стан ПАТ «Інвестхолдінг» за 2011 рік не досліджено.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може та вважає їх передчасними.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною 1 статті 6 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин в межах юрисдикції адміністративних судів. Оскільки, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тому для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв'язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача, дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

При цьому, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено адміністративний позов про визнання протиправними дій зі складання висновку від 23 січня 2012 року. При цьому судами не з'ясовано питання на захист яких саме порушених прав та інтересів пред'явлено позов; чи є складений акт правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, чи є він актом індивідуальної дії у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, який зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача; чи було застосовано до позивача на підставі вказаного акту заходи впливу відповідно до чинного законодавства.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства Україниє підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління юстиції у Луганській області задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало