Справа № 22а-3895/11
Суддя: Гальонкін С. А.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-3895/11 Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Гальонкін С.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації за інвалідність ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20 липня 2010 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради щодо відмови ОСОБА_4 в проведенні перерахунку та здійсненні виплати одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Зобов'язано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради здійснити перерахунок, нарахувати та сплатити з урахуванням проведених виплат ОСОБА_3 одноразової компенсації за інвалідність , передбачену ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" на час проведення виплати одноразової компенсації.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. 22.03.2010 року позивачу встановлено другу групу інвалідності в зв'язку із захворюванням, отриманим внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою MCE № 0374188 від 22.03.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи 30 мінімальних заробітних плат, інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст. 22 Конституції У країни конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Визначений Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 (на яку посилаються представники відповідачів та у відповідності з якою позивачу нараховувалась одноразова компенсація) порядок та розмір одноразової компенсації за інвалідність протягом тривалого періоду часу не змінювався і не відповідає розміру, встановленому законами України.

Приймаючи до уваги те, що ні Верховна Рада, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень з цих питань не приймали, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова КМУ "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07 1996 року № 836, яка є підзаконним нормативно-правовим актом.

В травні 2010 року позивач звернувся в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної в м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області щодо проведення перерахунку та виплати одноразової компенсації як інваліду II групи, враховуючи розмір 45 мінімальних заробітних плат, в чому йому було відмовлено.

Як вбачається з листа ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної в м. Полтаві ради № К-04/47 від 04.06.2010 року, листа Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області № К-79/01 від 20.05.2010 року, одноразова компенсація в звязку з встановленням позивачу 2 групи інвалідності призначена йому в сумі 284,40 грн., виплати зазначеної суми буде здійснено по мірі надходження коштів.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про державний бюджет на 2010 рік" розмір мінімальної заробітної плати становить з 1 січня - 869 гривень, з 1 квітня - 884 гривні, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня - 922 гривні. А тому компенсація по інвалідності в звязку з отриманням позивачем II групи інвалідності має бути нарахована та виплачена йому в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на час проведення виплати вказаних сум.

Згідно п. З Типового Положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2007 року № 790, одним із завдань управління є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством.

Враховуючи викладене, суд вірно прийшов до висновку про необхідність покладення обовязку з перерахунку, донарахування та виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення на ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради.

Аналізуючи вищевикладене, районний суд правомірно приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради порушено право позивача на отримання одноразової компенсації у розмірі, встановленому відповідними статтями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

А тому його позовні вимоги про визнання неправомірними дій ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради одноразової компенсації за інвалідність у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування допомоги замість органу, якому надані такі повноваження чинним законодавством, крім того, невизначеним є час, коли така компенсація буде фактично виплачена позивачу, тоді як її розмір має бути визначений виходячи з розміру мінімальної заробітної плати саме на час виплати.

Крім того, суд вірно не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання його права на виплату одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки вказане право передбачено чинним законодавством. Не заходить також суд також підстав і для задоволення позовних вимог позивача про покладення на Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області контролю за нарахуванням та виплатою ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради нарахованих сум позивачу.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1