Справа № 804/4770/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року справа № 804/4770/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 804/4770/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кільчень» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2015 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 1202816,98 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що Акт перевірки від 15.12.2014 р. за № 3724/04-61-22-01/13441792 складено з грубими порушеннями вимог податкового законодавства, а винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2015 р. є незаконним і підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

12.05.2003 р. між Дніпропетровською міською радою та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки державної власності (далі - Договір), відповідно до якого позивачеві, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 р. за № 94/7, строком на 15 років було надано в платне користування земельну ділянку загальною площею 0,9262 га. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Камінського, 2, яка розташована в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

Згідно з п.1.1 Договору, орендодавець (міська рада) передає, а орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по Донецькому шосе в районі Кайдацького мосту, площею 0,9262 га і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером; :01:502:0007.

Відповідно до п. 3.1 договору вказано, що сума орендної плати за користування

земельною ділянкою на термін дії договору складає 615 343,20 грн. (шістсот п'ятнадцять тисяч триста сорок три грн., 20 коп.).

На підставі наказу від 26.11.2014р. № 1071 посадовими особами відповідача відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1. ст. 78, п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ "Кільчень" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти нарахування та своєчасності сплати плати за землю за період грудень 2011 року - жовтень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 3724/04-61-22-01/13441792 від 15.12.2014 р. та встановлено порушення позивачем пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 розділу XIII Податкового кодексу, що призвело до заниження розміру податкового зобов'язання по орендній платі за землю в розмірі 962253,58 грн. При цьому розмір орендної плати податковим органом розрахований виходячи з 3% нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки, яка за даними ДЗК управління Держкомзему у місті Дніпропетровськ з 2011 року складає 12388256,36 грн. Таким чином, річний розмір орендної плати повинен бути не менше ніж 371647,68 грн., тоді як позивачем цей розмір задекларований у 2011 році - 41693,01 грн. (в т.ч. грудень 2011 року - 3474,42 грн.), у 2012 році - 41807,25 грн., у 2013 році - 41693,01 грн. (а.с. 19-27).

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.01.2015 року за № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 1202816,98 грн., з яких за основним платежем - 962253,58 грн. та за штрафними санкціями - 240563,4 грн.

Позивач вказане податкове повідомлення-рішення вважає протиправним і просить його скасувати.

Суть спору полягає у тому, чи має право податковий орган донараховувати орендну плату за землю орендарю у випадку, якщо розмір такої плати, визначений в договорі оренди, є меншим ніж нижча межа річного розміру орендної плати за землю, визначена Податковим кодексом України.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV) вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності ПК, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону № 161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Згідно підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового Кодексу України в редакції до 01.04.2014 року що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Відповідно до підпунктів 288.5.1 та 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового Кодексу України в редакції з 01.04.2014 року розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. З огляду на вказане розмір орендної плати за землю, визначений в договорі, не може бути меншим ніж нижча межа річної суми орендної плати, передбачена в пункті 288.5 статті 288 ПК України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Разом з тим, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Вказані висновки колегією суддів здійснені з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі № 21-274а14 (постанова ВСУ від 2 грудня 2014 року), яка відповідно до вимог ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244? Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватись судами при застосуванні правових норм в аналогічних правовідносинах.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 198, 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 804/4770/15 скасувати.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кільчень» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко