Справа № 2-а-38/10
Суддя: Новікова Н. В.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Новікової Н.В.

при секретарі Похвалітовій М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Токмак про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який уточнив та просив визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Токмак Запорізької області у перерахунку йому пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності із статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого законом; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Токмак Запорізької області провести перерахунок призначеної йому державної пенсії по інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого законом; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Токмак Запорізької області провести перерахунок призначеної йому щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав, що він є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом другої групи захворювання, яке повязане з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням серії А №009073 від 05.11.1992 року та вкладкою № 009073 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.09.2002 року, а також пенсійним посвідченням 117151 з вказівкою про його інвалідність другої групи, у зв'язку з чим йому була призначена пенсія відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 50 цього ж Закону.

Статтею 54 зазначеного закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 50 цього ж закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам II групи у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 58 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, Становить: з 01 січня 2008 року 470 гривень на місяць; з 01 квітня 2008 року 481 гривня на місяць; з 01 липня 2008 року 482 гривні на місяць; з 01 жовтня 2008 року 498 гривень на місяць, але фактично позивач отримує пенсію в значно меншому розмірі.

Відповідач відмовив йому у проведені перерахунку посилаючись на те, що пенсії йому виплачуються виходячи з розмірів пенсій, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Позивач ОСОБА_1В в судове засідання не зявився; відповідно до наданої суду заяви просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі з мотивів викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, відповідно до наданої суду заяви просить розглянути справу за її відсутності, позов не визнає.

В обґрунтування своєї позиції відповідачем були надані заперечення, в яких зазначено, що позивачу з 29.05.1991р. призначена пенсія по інвалідності другої групи захворювання повязаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМУ.

Постановою КМУ від 03.01.2002 р. №1 встановлено, що виходячи з розміру 19.91 грн. Проводиться розрахунок підвищень, передбачених ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи під час перерахунку пенсії відповідно до ЗУ Про пенсійне забезпечення (19.91х8=159,28 грн.)

Відповідно до ст.28 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом і застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, передбачених згідно з цим законом. Позивач отримує пенсію відповідно до ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобальської катастрофи, тому розмір мінімальної пенсії за віком у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність для розрахунку для пенсії незастосовується.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1В є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом другої групи захворювання, яке повязане з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням серії А №009073 від 05.11.1992 року та вкладкою № 009073 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.09.2002 року, а також пенсійним посвідченням № 117151 з вказівкою про його інвалідність другої групи, у зв'язку з чим йому була призначена пенсія відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 50 цього ж Закону.

Відповідно до матеріалів справи позивачу з 29.05.1991р. призначена пенсія по інвалідності другої групи захворювання повязаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. з 13.11.1995р., відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Про пенсійне забезпечення. З 02.01.2003 р. було проведено перехід позивача на ІІ групу інвалідності захворювання пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами другої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи - 8 мінімальних пенсій за віком.

Наявність права у позивача на призначення пенсії та додаткової пенсії в розмірах передбачених ст. ст. 50, 54 Закону №796 є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується частиною 2 статті 46 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідач безпідставно посилається на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, посилання відповідача на положення статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є хибними. Оскільки, згідно з даними положеннями, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлене статтями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Таким чином, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи наведене, суд визнає відмову відповідача у перерахунку пенсій позивачу неправомірною.

З урахуванням положень ч.2 ст. 99, та ч.1 ст. 100 КАС України, суд задовольняє позовні вимоги про зобов'язання перерахування державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії в межах встановленого річного строку для звернення до суду, як і просить позивач з 09.11.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 46 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 159, 160-163, 167 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Токмак визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії задовольнити повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Токмак Запорізької області щодо відмови зробити перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю, неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Токмак Запорізької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до чинного законодавства України з 09 листопада 2008 року.

Протягом десяти днів з моменту проголошення постанови може бути подана заява про її апеляційне оскарження, а протягом двадцяти днів з моменту подання вказаної заяви може бути подана апеляційна скарга на постанову до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Суддя: