Справа № 2а-5535/2011/1416
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/2440/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Маслія В.І., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред'явила позов до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до вимог статтей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу за 2010 рік, починаючи з 01 лютого 2011 року, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва перерахувати та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком відповідно до вимог статтей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу за 2010 рік, починаючи з 01 лютого 2011 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2011 року відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

06 червня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва в порядку скороченого провадження було прийнято постанову про задоволення позовних вимог.

Копія повного тексту постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2011 року була направлена відповідачу 23 червня 2011 року, що підтверджується супровідним листом суду першої інстанції.

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва повний текст постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2011 року отримало 25 червня 2011 року, про що вказано у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

03 липня 2012 року Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2011 року.

Разом із апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, проте не обґрунтувало причини пропуску строку на апеляційне оскарження більш ніж на рік.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції послався на положення частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 20 грудня 2011 року) та зазначив, що оскільки апелянтом пропущено строк звернення до суду більше ніж на рік, це є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із висновками суду апеляційної інстанцій із огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що УПФ апеляційну скаргу подано 03 липня 2012 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року № 4176-VI (далі - Закон № 4176-VI), який набрав чинності 15 січня 2012 року, частину 4 статті 186 КАС України було виключено, а частину 4 статті 189 КАС України було викладено у новій редакції наступного змісту: «Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення».

В пункті 12 рішення Європейського суду з прав людини справа «Мельник проти України» (Заява № 23436/03) від 28 березня 2006 року зазначено, що на момент винесення рішення судом апеляційної інстанції перший пункт статті 321 Цивільного процесуального кодексу України передбачав, що касаційна скарга подається протягом трьох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції або протягом одного року з дня проголошення рішення суду першої інстанції, якщо ці ухвали або рішення не були оскаржені в апеляційному порядку.

В пункті 28 вказаного рішення Європейського суду з прав людини визначено, що за відсутності будь-яких перехідних чи таких, що мають зворотну силу, вимог у змінених положеннях заявниця могла обґрунтовано очікувати, що новий кінцевий строк буде перенесений на 4 травня 2002 року (через місяць після набуття змінами чинності). Суд вважає, що такий кінцевий строк був би передбачуваним для заявниці, оскільки вона мала б ще місяць, щоб подати свою апеляційну скаргу після набуття змінами чинності, навіть якщо цей новий кінцевий строк зменшив строк, передбачений старим Цивільного процесуального кодексу України (тобто 27 травня 2002 року, три місяці після проголошення рішення Вінницького апеляційного суду, на яке подавалась касаційна скарга).

Закон № 4176-VI набрав чинності 15 січня 2012 року, тому річний строк, передбачений частиною 4 статті 186 КАС України, яка була викладена у новій редакції відповідно до даного закону, повинен відраховуватись з дати набрання чинності законом.

Оскільки з дня набрання законності Законом № 4176-VI річний строк, передбачений частиною 4 статті 186 КАС України на час подачі апеляційної скарги не сплинув, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції неправомірно відмовив скаржнику у відкритті апеляційного провадження з підстав подання апеляційної скарги після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Оскільки суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, постановлена ухвала є незаконною і підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2013 року скасувати.

Адміністративну справу направити до Одеського апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: