Справа № 22-а-13607/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2009 р. позивач звернулася до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що вона є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років і відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Всупереч закону відповідач протягом 2007, 2008р. р. виплачує їй державну допомогу в меншому розмірі, а її звернення до відповідача про перерахунок допомоги за цей період залишене без задоволення. Просила визнати неправомірними дії відповідача відносно відмови виплати їй допомоги по догляду за дітьми до трьох річного віку в розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років та зобовязати відповідача сплатити заборгованість за 2008 р. в розмірі 7 327 грн. 17 коп.

В ході розгляду справи в суді першої інстанцією позивачем було уточнено позовні вимоги та просила суд визнати неправомірними дії відповідача, зобовязати УСЗН Білоцерківської міської ради провести перерахунок та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до рівня прожиткового мінімуму на місяць, встановленого для дітей віком до 6 років з грудня 2007 року по листопад 2008 року на дочку ОСОБА_4, з березня 2008 року по грудень 2008 року на дочку ОСОБА_5, відновити пропущений строк для захисту порушеного права та провести виплату згідно ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 р. позов задоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до розміру прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років на користь позивача неправомірними, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку на користь позивача у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років з урахуванням виплачених сум та підвищення виплат відповідно до прожиткового мінімуму на утримання дітей: доньку ОСОБА_3 з грудня 2007 року по листопад 2008 року та на доньку ОСОБА_2 з березня 2008 року по грудень 2008 року.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має дочок ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х років, у звязку з чим знаходиться на обліку в УПСЗН та отримує щомісячну допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х років. У 2007р. позивач отримувала таку допомогу у розмірі, встановленому ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Починаючи з 01.01.2008 р. допомога виплачується позивачу в розмірі 130 грн., встановленому ст.15 та п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин щодо виплати позивачці обох видів допомоги слід застосовувати приписи Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням», а не Закон України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Застосування судом при вирішенні даного спору положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» необґрунтоване і суперечить його змісту. Даний Закон регулює правовідносини щодо соціальних виплат, які здійснюються виключно Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і виключно за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо вказано в преамбулі цього Закону, згідно якої - матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Виплата допомог за цим законом здійснюється за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо передбачено статтями 1, 19 цього Закону.

В даному випадку виплата позивачу допомоги по догляду за дітьми здійснюється органом соціального захисту і за рахунок коштів держбюджету, що врегульовано Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», а тому саме цей закон підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення недоотриманої допомоги при народженні дитини суд керується наступним.

Вимоги про перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років задоволенню не підлягають з таких міркувань.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (в редакції п.23 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік») державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. вказані положення п.23 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» не визнавалися неконституційними, вони є чинними і мають виконуватися, а відтак, виплачуючи позивачці допомогу по догляду за дитиною на підставі цієї норми закону, відповідач діяв правомірно і у відповідності із законом.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову, якою позов задоволити частково в частині стягнення допомоги при народженні дитини.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові з тих підстав, що допомога виплачувалася позивачу протягом 2007, 2008 р. у розмірі, встановленому Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і права позивача порушені не були.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 КАС України, колегія судів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради задоволити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :