Справа № 524/11020/14-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р.Справа № 524/11020/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.08.2015р. по справі № 524/11020/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука

про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 17.08.2011 року (день звільнення) по 26.12.2014 року (день проведення розрахунку) в сумі 39665 грн. 01 коп.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.08.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 22.10.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04.03.2008 року працювала у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на посаді спеціаліста ІІ по роботі з населенням за місцем проживання, а 17.08.2011 року - звільнилася із займаної посади.

21.10.2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд своєю постановою визнав неправомірними дії виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука щодо утримання заробітної плати ОСОБА_1 за період з 04.03.2008 року профспілкових внесків, та стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_1 частину заробітної плати, утриманої на сплату профспілкових внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011 року у загальному розмірі 469 грн. 99 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2014 року на виконання вищевказаного судового рішення відповідач здійснив виплату позивачеві профспілкових внесків ( а.с.75-76).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передумови для настання відповідальності роботодавця, так як роботодавець не міг знати про те, що не визначалось нормативними актами, а було визначено судом через значний час після звільнення працівника. На день звільнення позивача заборгованості по заробітній платі відповідач перед позивачем не мав. За таких обставин, при відсутності вини роботодавця в контексті статей 116 - 117 Кодексу законів про працю України, коли сам спір виник через декілька років, суд дійшов висновку про неможливість застосовування цих правових норм до зазначених правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зауважити на таке.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 117 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що вищезазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_1 частину заробітної плати, утриманої на сплату профспілкових внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011 року у загальному розмірі 469 грн. 99 коп.

В ході судового розгляду справи встановлено, що вищевказане судове рішення виконано відповідачем та остаточний розрахунок проведено 26.12.2014 р.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

На день звернення ОСОБА_1 із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, спричиненого тривалим невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, трудовий договір із позивачем вже було припинено і спору з приводу проходження публічної служби між ОСОБА_1 та Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука -не було.

Після ухвалення судом рішення про стягнення з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на користь ОСОБА_1 частину заробітної плати, утриманої на сплату профспілкових внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011 року у загальному розмірі 469 грн. 99 коп., і звернення його до виконання, відносини щодо виплати присуджених сум регулюються Законом України "Про виконавче провадження". Стаття 117 КЗпП у такому разі застосовуватися не може.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.08.2015р. по справі № 524/11020/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2015 р.