Справа № 22-а-20172/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Головуючий в першій інстанції
Категорія-10.3.2 /1У/
Доповідач Каранух В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Карнаух В.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.

розглянувши в письмовому провадженні у м. Кривому Розі апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу та ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого рогу від

2 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької

районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними,

стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної

разової допомоги до 5 травня, як ветерану війни, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо відмови у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки у розмірах, передбачених ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і щорічної разової допомоги до дня 5 травня за 2007,2008,2009 роки як інваліду війни, передбачену ч.5 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та стягнути з відповідача суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за зазначений період у розмірі 7240 грн. і суму щорічної разової допомоги до дня 5 травня за вказані роки у розмірі 10296 грн. 48 коп.

Позивач також просив суд визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав та поновити пропущений строк з 23.01.2007 року. '

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, у зв'язку

3 чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту

населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, а

тому відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від

28.02.1991 року № 796-ХІІ йому передбачено виплату щорічної допомоги на

оздоровлення у розмірі п,яти мінімальних заробітних плат. Вказуючи на

те, що відповідач у період за 2007, 2008, 2009 роки не виплачував йому допомогу на оздоровлення у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Крім того, він є інвалідом 2 групи і має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, тому відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової допомоги до дня 5-го травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, які йому також виплачувались у зазначений період не в повному обсязі. 23.01.2007., 10.06.2008. та 2101.2009. позивач отримав допомогу на оздоровлення у розмірі по 120 грн. Допомога до 5 травня була виплачена у квітні 2007, 2008, 2009 років у розмірах : 360 грн., 400 грн. та 430 грн. відповідно.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 2 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано поважною причину пропуску строку звернення до суду стосовно відмови позивачу у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2008,2009 роки, передбачених ст.. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та поновлено строк звернення до суду за захистом своїх прав з такими вимогами з 10 червня 2008 року; визнано протиправними дії відповідача стосовно відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 роки, передбаченої ст.. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов,язано відповідача сплатити на користь позивача недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі п,яти мінімальних заробітних плат за 2008, 2009 роки, передбачені ст.. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплат, які були проведені позивачу.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції через порушення ним матеріального та процесуального законодавства, просить її скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Вважає, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради міста ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі, оскільки розпорядником коштів є головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації. Крім того, при ухваленні рішення суд не врахував положення постанови КМУ № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає розмір компенсації на оздоровлення в сумі 90, 00 грн.; відповідач вважає, що суд при вирішенні спору неправильно визначив розмір мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_1І.в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду, зобов,язати відповідача виплатити щорічну разову допомогу до дня 5-го

травня за 2007,2008,2009 роки та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, суд помилково задовольнив його позов лише частково, не взявши до уваги рішення Коституційного Суду та Конституції України.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради міста ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС, має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, та є інвалідом 2-ї групи захворювання, яке пов,язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв,язку із чим має право на отримання відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п,яти мінімальних заробітних плат, а тому відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової допомоги до дня 5-го травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Однак, відповідачем позивачу проводились нарахування і виплата державної та додаткової пенсії у розмірах нижчих, ніж передбачено зазначеними нормами Закону

Оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 22 вересня 2009 року, враховуючи положення ст.. 99 КАС України, ним було пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав в період з 22.09.2006. по 22.09.2009., включно. Однак за клопотанням позивача суд обґрунтовано поновив пропущенийним строк звернення до суду з дня отримання одноразової допомоги на оздоровлення у 2008 році - з 10.06.2008., як пропущеного з поважних причин та задовольнив позов в частині стягнення з відповідача компенсаційних виплат на оздоровлення за 2008,2009 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 525 грн., встановленої ст.. ст.. 59 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів»

та мінімальної заробітної плати в сумі 605 грн., встановленої ст.. 55 ЗУ «Про державний бюджет України на 2009 рік».

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції у відповідності до положень ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії у розмірі п,яти мінімальних заробітних плат, дійшов обґрунтованого висновку про те, що розрахунок щорічної допомоги на оздоровлення має здійснюватися виходячи із розміру, визначено цим Законом.

Постанова суду також узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007. № 6-рп/2007, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України / є неконституційними положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати / ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобольської катастрофи»/ та з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008. №10-рп/2008. /справа щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України/, згідно якого розтлумачено ст.. 95 Конституції України, яка в сукупності зі ст.. 38 Бюджетного Кодексу України визначає вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов,язків, пільг компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Конституція України не дає закону про «Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів, а тому положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , визнані неконституційними.

Доводи Управління праці та соціального захисту населення Інгулецької районної у місті ОСОБА_2 ради про те , що, оскільки допомога на оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, а тому і немає підстав для її виплати в більшому розмірі, не відповідають вимогам законодавства. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розрахунок щорічної допомоги на оздоровлення має здійснюватися виходячи із розміру, який визначено ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановами КМУ.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п. 4 Порядку). Таким чином, доводи апелянта щодо неналежного відповідача є безпідставними.

Судом також правильно визнано протиправними дії відповідача стосовно відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 роки, передбаченої ст.. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов,язано Управління праці та соціального захисту населення Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу

сплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі п,яти мінімальних заробітних плат за 2008, 2009 роки, передбачену ст.. 48 ЗУ України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням тих виплат, які були проведені позивачу.

Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо виплати щорічної разової допомоги до дня 5-го травня, суд першої інстанції, виходячи з того, що позивачу такі виплати були здійсненні у квітні 2007 та 2008 років, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, посилаючись на відсутність матеріально-правових підстав для задоволення цих вимог.

В той же час, відмовляючи в задоволенні цих позовних вимог за 2009 рік, суд помилково виходив із того, що у 2009 році щорічна разова допомога до дня 5-го травня була виплачена позивачу правильно на підставі постанови КМ України від 18.03.2009. №211, виходячи із реальних можливостей видаткової частини Державного Бюджету.

Однак, на думку колегії суддів, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони протирічить положенням ч.5 ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якого позивач як інвалід другої групи має право на виплату щорічної разової допомоги до дня 5-го травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком і розрахунок щорічної такої допомоги має здійснюватися виходячи із розміру, визначено цим Законом, а не постановою Кабінету Міністрів. Як вбачається із матеріалів справи, допомога до дня 5-го травня була виплачена позивачу у квітні 2009 року в розмірі 430 грн., що не відповідає вимогам зазначеного Закону.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що право позивача на отримання допомоги до дня 5-го травня за 2009 рік порушено.

Тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення зазначених позовних вимог.

В іншій частині постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198,202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради міста ОСОБА_2 залишити без задоволення..

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2009 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення.виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної разової допомоги до дня 5 травня за 2009 рік як інваліду війни, передбачену ч.5 ст.

13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист),» скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення ци/ вимог.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради міста ОСОБА_2 стосовно відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щорічної разової допомоги до дня 5-го травня за 2009 рік, передбаченої ч.5 ст.. 13 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов,язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради міста ОСОБА_2 провести перерахунок та сплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної разової допомоги до дня 5-го травня за 2009 рік, згідно ч.5 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з' урахуванням виплат, які були проведені позивачу.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного су України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: