Справа № 826/18652/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/17776/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2015 р.

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р.

у справі № 826/18652/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтех Состав»

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтех Состав» (далі - позивач, ТОВ «Промтех Состав») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ в Оболонському районі) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2015 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 14.11.2014 року №.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2015 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ в Оболонському районі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Промтех Состав», посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р. - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ в Оболонському районі проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Промтех Состав» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року, за результатами якої складено акт від 29.10.2014 року №1187/26-54-22-04-39157344.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 і п. 200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту за травень 2014 року на 281263,00 грн. та за червень 2014 року - 244 511,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.11.2014 року №, яким позивачу визначено до сплати суму податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 657 218,00 грн., у тому числі 525 774,00 грн. за основним платежем, 131 444,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що що 30 квітня та 30 травня 2014 року ТОВ «Промтех Состав» (Замовник) укладено ідентичні за змістом письмові договори про надання послуг з підприємствами-виконавцями - ТОВ «Техтрейдкомпані» (договір від 30.04.2014 року №19/04), ТОВ «Латустрейд» (договір від 30.05.2014 року №22/05).

Виконання зазначених договорів підтверджено належним чином складеними первинними документами: заявками-повідомленнями замовника, рахунками на оплату, актами огляду технічного стану вантажних вагонів, актами наданих послуг, звітами про надані послуги з підготовки вагонів за травень і червень 2014 року, податковими накладними тощо.

При цьому слід зазначити, що укладення спірних правочинів з ТОВ «Техтрейдкомпані» та ТОВ «Латустрейд» здійснювалося з метою забезпечення виконання ТОВ «Промтех Состав» своїх договірних зобов'язань за попередньо укладеними договорами.

На час здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з ТОВ «Техтрейдкомпані» та ТОВ «Латустрейд», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Крім того, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки податкового органу щодо нікчемності правочинів, з урахуванням всіх обставин справи та вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2015 р. та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві відхилити.

2.Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун