Справа № 810/4685/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 року 810/4685/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконним рішення відповідача щодо відмови встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни 2-ї групи, що викладена у листі від 08.09.2015 № 2347, а також про зобов'язання відповідача встановити позивачу статус інваліда війни 2-ї групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у травні 1986 році у складі невоєнізованого формування автотранспортної служби Цивільної оборони він брав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав інвалідність 2-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Позивач стверджував, що відповідно до положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на визнання за ним статусу інваліда війни, отримання відповідного посвідчення, але відповідач протиправно відмовив йому у визнанні статусу інваліда війни, чим позбавив передбачених законом гарантій.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що не вбачає підстав для визнання за позивачем статусу інваліда війни, оскільки не має належних документів і відомостей, які б підтверджували перебування позивача у підрозділах цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Обидві сторони звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників). За таких обставин суд, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ухвалою від 05.10.2015 постановив про розгляд справи за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання йому статусу інваліда війни та видачі посвідчення встановленого зразку, до якої додав документи, що підтверджують факти участі його в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримання інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Листом від 08.09.2015 вих. № 2347 відповідач відмовив позивачу в наданні статусу інваліда війни, мотивуючи відмову відсутністю в наданих позивачем документах посилання на розпорядчий документ штабу Цивільної оборони, а також інформації про роботу, яку виконував позивач під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вважаючи відмову безпідставною, позивач оскаржив дії відповідача до суду.

Під час судового розгляду суд встановив, що рішенням Таращанського районного народного суду Київської області від 26.11.1992 встановлено, що 22-23 травня 1986 року ОСОБА_2 перебував у відрядженні в селі Новошепеличі Чорнобильського району в зоні відчуження та виконував роботи з вивезення педагогічних працівників та їх речей у місто Тараща.

Згідно з даними виписки з акту огляду Медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 29.12.2014 серії АВ № 0206005. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської катастрофи.

У грудні 2014 року Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_1 довідку від 11.12.2014 № 000525, згідно з якою підтверджується, що ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З інформаційної довідки від 02.09.2015 № 01.01.-14/1208/4, виданої Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, убачається, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборони СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року №01, від 30.04.1986 року №02, від 04.05.1986 року №16, від 19.05.1986 року №52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх обєктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обовязковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків), залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

З урахуванням фактів, встановлених рішенням Таращанського районного народного суду Київської області від 26.11.1992, даних, повідомлених Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, а також настання у позивача інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що позивач був залучений до складу формувань Цивільної оборони, 22 та 23 травня 1986 року виконував роботи по проведенню евакуації людей і майна із зони відчуження, став інвалідом внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII).

В силу пункту 9 частини другої статті 7 вказаного Закону до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, підставами для надання особі статусу інваліда війни є факти залучення її до складу формувань Цивільної оборони, участі в роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також настання інвалідності, внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 10 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що позивач був залучений до складу формувань Цивільної оборони, 22 та 23 травня 1986 року виконував роботи по проведенню евакуації людей і майна із зони відчуження, став інвалідом внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Це означає, що відмова відповідача у визнанні за позивачем статусу інваліда війни є протиправною.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302.

Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з пунктом 10 згаданого Положення "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Факти залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони, його участь у роботах з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджується документально наявними у справі доказами.

Суд також зазначає, що лист Міністерства праці та соціальної політики України від 26.10.2011 № 1088/014/91-11, який відповідач використав для обґрунтування відмови у визнанні за позивачем статусу інваліда війни, не є нормативно-правовим актом, а носить інформаційно-розяснювальний характер і не утворює підстави для встановлення чи відмови у наданні правового статусу інваліда війни.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню з державного бюджету на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним рішення Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області, викладене у листі від 08.09.2015 № 2347, щодо відмови у визнанні за ОСОБА_1 статусу інваліда війни 2-ї групи.

Визнати за ОСОБА_1 статус інваліда війни 2-ї групи як за особою, залученою до складу формувань Цивільної оборони, яка стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області видати ОСОБА_3 посвідчення інваліда війни 2-ї групи встановленого зразку та нагрудний знак.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.