Справа № 2а/0470/3988/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/9522/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Дніпропетровської митниці від 19.01.2012 щодо повідомлення позивача про звільнення у зв'язку зі скороченням штатної чисельності на митному посту «Нікополь» Дніпропетровської митниці з переведенням іншого службовця на вивільнену посаду на митному посту «Нікополь»; визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 27.03.2012 № 342-к про звільнення ОСОБА_4 старшого інспектора митного поста «Нікополь» Дніпропетровської митниці, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку зі змінами в організації виробництва праці - скороченням численності працівників; поновити ОСОБА_4 на посаді старшого інспектора митного поста «Нікополь» Дніпропетровської митниці з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.03.2012 по час фактичного поновлення на посаді.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року залишено без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року.

Дніпропетровська митниця Міндоходів не погодилась з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року і звернулась до суду з касаційною скаргою, в який просить їх скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

Станом на 29.02.2012 позивач працював на посаді старшого інспектора митного поста «Нікополь» Дніпропетровської митниці.

Відповідно до наказу Держмитслужби України від 05.12.2011 № 1926 та на виконання вимог Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085 та постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2010 № 1128, а також постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 1184, якими передбачено скорочення державних службовців, працюючих у центральних органах виконавчої влади і підпорядкованих їм територіальних органах, затверджено граничну чисельність працівників митних органів, спеціалізованих митних установ і організацій, зокрема, чисельність працівників Дніпропетровської митниці скорочено на 85 одиниць.

Наказом Дніпропетровської митниці від 27.12.2011 № 909 уведено в дію нові структуру та штатний розпис Дніпропетровської митниці, відповідно до яких створено митний пост «Нікополь», штатна чисельність якого скорочена на шість одиниць інспекторського складу.

Так, згідно штатного розпису на 2011 рік, затвердженого головою ДМСУ 04.02.2011, по митному посту «Нікопольський» було передбачено 24 одиниці, зокрема, 7 посад головного інспектора, 5 посад провідного інспектора, 4 посади старшого інспектора, 3 посади інспектора, у секторі митного оформлення № 1 - 2 посади старшого інспектора.

Згідно наказу Дніпропетровської митниці № 431 від 10.06.2011 виведено зі складу митного поста «Нікопольський» посаду старшого інспектора та уведено до складу цього митного поста посаду інспектора, при цьому залишено штатну чисельність цього митного поста без змін.

Наказом Дніпропетровської митниці № 746 від 24.10.2011 виведено зі складу митного поста «Нікопольський» посаду інспектора та установлено штатну чисельність цього митного поста у кількості 23 одиниці.

Відповідно до наказу Дніпропетровської митниці від 27.12.2011 № 909, з 27.12.2011 уведено в дію структуру Дніпропетровської митниці на 2011 рік. Зокрема, по митному посту «Нікополь» затверджено 17 посад, з яких 7 посад головного інспектора, 4 посади провідного інспектора, 4 посади старшого інспектора.

На 2012 рік структура штатного розпису уведена наказом Дніпропетровської митниці від 23.02.2012 № 139, згідно якої за штатним розписом по митному посту «Нікополь» затверджено 17 посад, з яких 7 посад головного інспектора, 4 посади провідного інспектора, 4 посади старшого інспектора.

19.01.2012 позивачеві первісно було надано попередження про наступне вивільнення із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці - скороченням штатної чисельності Дніпропетровської митниці відповідно до наказу Держмитслужби України від 05.12.2011 № 1026 та затвердженням Головою Служби 26.12.2011 структури та штатного розпису Дніпропетровської митниці, введених в дію наказом Дніпропетровської митниці від 27.12.2011 № 909. При цьому, пропозиція іншої посади позивачеві надана не була.

Наказом Дніпропетровської митниці № 163 від 29.02.2012 виведено зі складу митного посту «Нікополь» посаду старшого інспектора, установлено штатну чисельність цього митного поста у кількості 16 одиниць.

Повторно попередження про можливе наступне вивільнення позивачеві було вручено 29.02.2012 у зв'язку зі скороченням штатної чисельності Дніпропетровської митниці на тих самих підставах, тобто відповідно до наказу Держмитслужби України від 05.12.2011 № 1026 та наказу Дніпропетровської митниці від 27.12.2011 № 909. Даним попередженням позивачеві також було запропоновано інші посади на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника до дня його фактичного виходу н6а роботу, а саме: посади старшого інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Дніпропетровської митниці, старшого інспектора сектору по контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відділу митних платежів Дніпропетровської митниці та інспектора митного поста «Дніпропетровськ - південний» Дніпропетровської митниці.

Згідно відмітки у попередженні, із запропонованими посадами позивач не погодився та наказом № 342-к від 27.03.2012 Дніпропетровської митниці був звільнений з посади старшого інспектора митного поста «Нікопольський» Дніпропетровської митниці, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці - скороченням чисельності працівників.

Спір у даній справі виник у зв'язку із звільненням позивача із займаної посади старшого інспектора митного поста «Нікопольський» Дніпропетровської митниці відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці - скороченням чисельності працівників наказом Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 27.03.2012 № 342-к, прийнятим відповідачем відповідно до наказу Держмитслужби України від 05.12.2011 № 1926 та на виконання вимог Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085 та постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2010 № 1128, а також постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 1184, якими передбачено скорочення державних службовців, працюючих у центральних органах виконавчої влади і підпорядкованих їм територіальних органах, затверджено граничну чисельність працівників митних органів, спеціалізованих митних установ і організацій, зокрема, чисельність працівників Дніпропетровської митниці скорочено на 85 одиниць.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність звільнення позивача з займаної посади, яке відбулося без отримання відповідної згоди профспілкової організації митного органу, що суперечить ст. 43 КЗпП України, та без урахування перебування на його утриманні двох осіб - неповнолітньої дитини та дружини, яка перебувала у відпустці без оплати по догляду за дитиною в зв'язку з медичним висновком, а також з порушенням процедури звільнення позивача, яке фактично відбулося через двадцять сім днів з дня отримання ним попередження про можливе наступне вивільнення, що не відповідає вимогам ст.49-2 КЗпП України, а також у зв'язку з ти, що запропоновані позивачеві посади у інших підрозділах Дніпропетровської митниці, тобто з переведенням на роботу у іншу місцевість, не були вакантними, оскільки пропонувалися позивачеві на час відпустки основного працівника, тобто для тимчасового працевлаштування, що також суперечить вимогам ст.49-2 КЗпП України.

З таким висновком апеляційного суду погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення пункту 1 частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 492 КЗпП слід зазначити, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що до скорочення з 29.02.2012 року однієї з чотирьох посади старшого інспектора на митному посту «Нікополь», 19.01.2012 року два старших інспекторів митного поста «Нікопольський» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 попереджалися про наступне вивільнення, при цьому ОСОБА_5 погодилася із запропонованою посадою та у наступному була переведена на іншу посаду, що також підтверджується табелем обліку робочого часу за січень 2012 року по митному посту «Нікополь», а ОСОБА_4 інша посада, яка фактично вже передбачалася вивільненою на митному посту «Нікополь», попередження від 19.01.2012 року запропонована не була. При цьому на посаду старшого інспектора, вакансія на яку станом на 19 січня 2012 року не існувала, та за наявності проведення скорочення штату на одну посаду старшого інспектора митного посту, з митного поста «Кривий Ріг» до митного поста «Нікополь» була переведена ОСОБА_6, і після цього ОСОБА_4 було повторно попереджено про наступне вивільнення 29.02.2012 року.

Отже, фактично вивільнення позивача із займаної посади відбулося не у зв'язку зі скороченням штату по митному посту «Нікополь», а у зв'язку з переведенням ОСОБА_6 з іншого митного поста на посаду старшого інспектора митного поста «Нікополь» та необхідністю у зв'язку з цим приведення структури штатного розпису митного поста «Нікополь» у відповідність до наказу Дніпропетровської митниці від 29.02.2012 року № 163. Тобто, відповідачем штучно було створено підстави для скорочення посади, на якій працював позивач, оскільки ОСОБА_6 була переведена з іншого митного посту за рахунок позивача, до моменту його фактичного звільнення.

Також суди попередніх інстанцій вказували на порушення відповідачем процедури звільнення щодо неотримання відповідної згоди профспілкової організації митного органу, яка передбачена ст. 43 КЗпП та без урахування переважного права позивача залишення на роботі, що передбачене законодавством.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суддів попередніх інстанцій щодо незаконного звільнення позивача з посади, оскільки наказ Дніпропетровської митниці № 342-к від 27.03.2012, яким був звільнений ОСОБА_4 з посади старшого інспектора митного поста «Нікопольський» Дніпропетровської митниці, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці - скороченням чисельності працівників, був прийнятий з порушенням процедури вивільнення, є незаконним та підлягає скасуванню.

Оскільки позивача неправомірно звільнено з державної служби, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду щодо поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, вважає, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року - без змін, оскільки суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець