Справа № 2а-15/2010
Суддя: Омеко М. В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-15/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.01.2010 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Омеко М.В., при секретарі Наливка Н.П., за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ Томаківського району Дніпропетровської області старшого сержанту міліції ОСОБА_2 про визнання дій посадової особи субєкта владних повноважень протиправними щодо складеного протоколу та про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій інспектора ДПС ВДАІ Томаківського району Дніпропетровської області старшого сержанту міліції ОСОБА_2 протиправними та про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи наступним.

9 січня 2010 р. він рухався по автомобільній дорозі із смт.Томаківка в напрямку с.Кисличувата по вул. Шосейній на автомобілі Хюндай Акцент (держ.номер АЕ4353). Біля автобусної зупинки його зупинив інспектор ДПС ОСОБА_2, заявивши, що зупинив в звязку з порушенням ним п.19.1 Правил дорожнього руху, а саме, рухався з включеними габаритними вогнями в умовах недостатньої видимості, після чого склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс одразу постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач зазначає, що в протоколі серії АЕ 013408 ним було зроблено запис з поясненням всієї ситуації, при цьому він зазначив, що незгоден з тим, що рухався з включеними габаритними вогнями, так як на автомобілі було ввімкнене ближнє світло фар.

Старшим сержантом міліції ОСОБА_2 09 січня 2010 року було складено постанову серії АЕ № 125757 по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн. за адміністративне правопорушення ПДР України, відповідальність за що передбачена частиною 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що протокол складено безпідставно, а постанова винесена з порушенням чинного законодавства України, з наступних підстав.

При розгляді справи не були на законних підставах зясовані, доведені і встановлені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

На запитання до інспектора, яким чином він визначив умови недостатньої видимості у його випадку він відповів, що у ПДР зазначено відстань 300 м, яка є допустимою видимістю при тумані. Жодних положень розділу 19 „Користування зовнішніми приладами, які стосуються визначення умов недостатньої видимості ніде не зазначено, тобто на власний розсуд розтлумачив відповідну норму адміністративного законодавства тільки для того аби притягнути його до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що інспектор належним чином не перевірив того факту, що він дійсно рухався з включеним ближнім світлом фар, так як відрізнити включені габаритні вогні від ближнього світла досить складно, оскільки він рухався вдень, близько 10 години ранку і видимість була чудовою, тому визначити Інспектору, що він рухався з ввімкненими габаритними вогнями в той момент було не можливо.

Свідків, які б могли підтвердити факт порушення ним Правил дорожнього руху немає. Такими неправомірними діями порушено ч.1 ст. 256 КУпАП, де зазначається про необхідність відібрання свідчень у свідків правопорушення. В порушення відповідної статті, аби хоча б якимось чином довести його вину, інспектор зупинив водія ОСОБА_3, якого попросив зазначити своє прізвище, імя та поставити підпис в графі „свідки або потерпілі, тобто засвідчити факт його правопорушення в тексті постанови про адміністративне стягнення. Це є грубе порушення його прав, оскільки водій ОСОБА_3 не бачив того факту, що він їхав безпосередньо із ввімкненими габаритними вогнями.

Розгляд справи відбувся без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - не тільки порушує його права, передбачені ст. 268 КУПАП та ст. 59 Конституції України, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про що був належним чином повідомлений, а також не повідомив суд про причину неявки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З протоколу серії АЕ 013408 від 09.11.2010 р. про адміністративне правопорушення вбачається, що інспектор ДАІ, який є відповідачем по справі, посилаючись на порушення пункту 19.1 Правил дорожнього руху, тобто порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами з недостатньою видимістю, зазначив, що позивач рухався на автомобілі в умовах недостатньої видимості з ввімкненими габаритними вогнями замість фар ближнього світла. Одночасно відповідач також виніс постанову, якою на позивача було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 430 грн. відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП. Фактично в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б підтверджували, що позивач здійснив вказане адміністративне правопорушення, а саме в графі «свідки» та «поняті» відсутні повні відомості про них, які могли б засвідчити вказаний факт, при цьому з матеріалів справи та з пояснення позивача вбачається, що він не згоден із зазначеним порушенням.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач не визнавав себе винним в скоєнні адміністративного правопорушення, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували порушення Правил дорожнього руху та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містить. Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість жодного доказу в заперечення позову не надано.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Зважаючи на односторонність і поверховість досліджених обставин по справі по адміністративному правопорушенню, допущені процесуальні порушення при складанні протоколу, постанова винесена з порушенням вимог ст. ст. 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому постанова серії АЕ № 125757 від 09.01.2010 р. підлягає скасуванню.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а його позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 12, 17, 159 - 163, 167 КАС України, ст. ст. 122, 256, 280, 287-289, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АЕ 125757 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 09 січня 2010 року інспектором ДПС ВДАІ Томаківського району Дніпропетровської області старшим сержантом міліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 430 грн.

В решті позову відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_4