Справа № 154/3164/15
Суддя: Пікула Н. В.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді Пікули Н.В.

за участю секретаря: Павлович Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що його вислуга років, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII становить 22 роки, 00 місяців і 11 днів, з яких 19 років 7 місяців і 13 днів - на посадах прокурорів в органах прокуратури Волинської області.

За таких обставин, він 27.08.2015 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ч. 1 п. 8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, однак, відповідачем у призначенні такої пенсії йому було відмовлено посилаючись на те, шо відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а тому з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вважає дії відповідача неправомірнимии та такими, що безпівдставно позбавляють його права на пенсійне забезпечення за вислугу років, а також вважає, що відповідачем при прийнятті рішення порушено вимоги Конституції України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити та слухати справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась подала заперечення проти позову, в якому зазначила, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру". У зв'язку з тим, що такий закон не прийнятий, позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років, а тому просить в задоволенні позовної заяви відмовити за її безпідставністю та слухати спрау у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджання виконанню службових обов'язків або прийняття ним незаконного рішення.

Частиною 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року передбачено право прокурора на пенсію за вислугу років незалежно від віку, за наявності на день звернення з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2015 року позивач відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру», який набув чинності 15.07.2015 року, звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, яка станом на 27.08.2015 року становила 22 роки, 00 місяців і 11 днів, з яких 19 років 7 місяців і 13 днів - на посадах прокурорів в органах прокуратури Волинської області. Однак, у призначенні такої пенсії позивачу було відмовлено з тих підстав, що згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру". У зв'язку з тим, що такий закон не прийнятий, позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років.

На час прийняття вищезазначеного Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та з 01 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1). Саме за нормами цього закону не можливо було призначати «спеціальну» пенсію і вона мала призначатися «на загальних підставах».

Проте, з 15 липня 2015 року введено в дію новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стяття 86).

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону щодо відсутності права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесено та не прийнято.

Отже, положення цієї статті є чинними і дають право працівникам прокуратури України, за наявності на день звернення з 01.10.2014 року по 30 09.2015 року вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років звертатися до органів Пенсійного фонду України про призначення відповідної пенсії за вислугу років.

Частиною 3 статті 8 Основного Закону встановлено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Також однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування.

Згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою, Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях, правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5 рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Окрім цього, у рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності у старості та в інших випадках, передбачених законом. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд України зазначив, що Основний Закон України закрішпоє основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року №10-рп/2001). За Конституцією України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункти 1,3 статті 116).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зорема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціаальних гарантій не може бути звужене шляхом внесення змін до законодавства.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що з 01.06.2015 року, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року, у зв'язку з неприйняттям закону про призначення всіх пенсій що такий закон не прийнятий, позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, суд звертає увагу, що на момент прийняття Закону України № 213-VIII та дії зазначених в ньому прикінцевих Положень, в Україні діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, який з 15.07.2015 року втратив свою чинність і з цього дня вступив в дію інший однопредметний Закон України «Про прокуратуру» №335-VІІІ. Тобто, Закон №213-VIII від 02.03.2015 не міг встановлювати чи вносити зміни до Закону України «Про прокуратуру», який вступив в дію лише з 15.07.2015 року.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років безпідставно, на власний розсуд, всупереч вимогам Конституції України поширює дію старого Закону № 213-VІІ на новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15 липня 2015 року, не зважаючи на те, що жодної прямої вказівки про надання зворотної дії в часі цьому закону не передбачено.

Крім цього, Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, в частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури України є спеціальним законом, та на сьогоднішній день повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 цього Закону, за наявності на день звернення з 01.10.2014 рою по 30.09.2015 року вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, і введений в дію після прийнятого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Такого висновку дійшов і Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року (пункти 2.1 та 2.2 мотивувальної частини Рішення).

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов є обгрунтованим, визнання Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянин Конституційним Судом України вважається скасуванням або обмеженням цих прав і свобод, а безпідставне поширення його дії на нове законодавство є порушенням вимог Конституції України.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що для його відновлення необхідно і достатньо зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року з дня його звернення, тобто з 27.08.2015 року.

Керуючись ст.ст. 7-14, 18-19, 23, 71, 86, 159-163, 183-2 КАС України, ст. ст. 16, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області щодо відмови в призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ з дня його звернення, тобто з 27.08.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула