Справа № 2а-0870/4578/11
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року < Текст > Справа № 2а-0870/4578/11

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

при секретарі судового засідання Пшець Ю.Ю.

за участю

позивача не зявився

представника відповідача1 - не зявився

представника відповідача 2 не зявився

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області

до Державної податкової інспекції у Приазовському районі Запорізької області

Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1, звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду задміністративним позовом до до Державної податкової інспекції у Приазовському районі Запорізької області (далі відповідач 1), Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області (далі відповідач 2), в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не направлення до відповідача 2 висновку про відшкодування податку на додану вартість в сумі 3 196,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за серпень 2007 року в сумі 3 196,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати.

Позивач, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до вимог законодавства звернулася до ДПІ у Приазовському районі Запорізької області із декларацією з ПДВ за серпень 2007 року, заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунком суми бюджетного відшкодування. Вважає висновки податкової щодо неможливості підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування по декларації за серпень 2007 року на суму 3196 грн. грн. необґрунтованими та такими, що спростовуються постановою господарського суду Запорізької області від 27.08.2008 у справі №11/486/08-АП, яка ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2009р., та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.01.2011р. залишена без змін.

Представник відповідача -1 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та дату судовго засідання повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи без його участі до канцелярії суду не надходило. Відповідно до раніше наданих заперечень з позовними вимогами не погодився з підстав, зазначених у наданих запереченнях. Зазначає, що вимоги позивача ґрунтуються на помилковому розумінні норм діючого законодавства, що регулює спірні відносини і є такими, що не підлягають задоволенню. Указом Президента України від 03.07.1998 №727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництвавстановлено, що платники єдиного податку - фізичні особи звільняються від сплати податку на додану вартість. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 №507 Про роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727 суб'єктам малого підприємництва - фізичним особам надано право вибору щодо реєстрації їх платниками податку на додану вартість. Позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування, а тому не має право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача -2 у судове засідання не зявився, про час та дату судовго засідання повідомлений належним чином. До судового засідання до канцелярії суду надав пояснення на адміністративний позов, в якому просить розглядати справу без його участі. Зазначає, що спільним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України від 03.08.2004 №451/501/132, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.08.2004 за №971/9570, розділом 4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 02.07.1997 №209/72, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.06.2001 за №489/5680, передбачено, що відшкодування податку на додану вартість здійснюється органами Державного казначейства України на підставі висновків згідно з реєстрами субєктів підприємницької діяльності на відшкодування податку на додану вартість, які надаються як регіональними податковими органами, так і Державною податковою адміністрацією України, або за рішенням суду. У зв'язку з тим, що на теперішній час до відповідача -2 не надходило висновку та реєстру суб'єктів підприємницької діяльності на відшкодування позивачу податку на додану вартість за вказаний в позовній заяві звітній період та на визначену позивачем суму, то і підстав для перерахування коштів у відповідача -2 немає. Просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись приписами статей 41 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку із відсутністю осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_1 звернулася до ДПІ у Приазовському районі Запорізької області із декларацією з податку на додану вартість за серпень 2007 року, заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунком суми бюджетного відшкодування.

ДПІ у Приазовському районі Запорізької області здійснено виїзну позапланову перевірку суб'єкта господарювання - ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період серпень 2007 року включно. На підставі матеріалів перевірки складено акт №705/1702/НОМЕР_1.

У висновках акту перевірки податковий орган зазначив, що приватний підприємець ОСОБА_1 не мала права на отримання бюджетного відшкодування, завищено заявлену суму бюджетного відшкодування по декларації за серпень 2007 року в сумі 3196 грн.

На підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 23.11.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2007 р. на 3196 грн.

Також, судом встановлено, що постановою господарського суду Запорізької області від 27.08.2008 у справі №11/486/08-АП за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Приазовському районі Запорізької області, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Приазовському районі Запорізької області від 23.11.2007р. №/0, яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 3196 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.09.2009 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДПІ у Приазовському районі Запорізької області на постанову господарського суду Запорізької області від 27.08.2008 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2009 у справі №11/486/08-АП. Також цією ухвалою задоволено клопотання відповідача про зупинення виконання постанови господарського суду Запорізької області від 27.08.2009 року.

Під час розгляду справи № 11/486/08-АП судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що визначені законодавствам умови щодо заявленої суми податку на додану вартість до бюджетного відшкодування суб'єктом господарювання ОСОБА_1 дотримані у повному обсязі і податковим органом не заперечувався той факт, що заявлена у серпні 2007 року до відшкодування сума податку на додану вартість фактично сплачена позивачем постачальникам товарів (послуг).

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету в зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету та строки розрахунків визначено пунктом 7.7 статті 7 Закону України Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. Сплата податку провадиться не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за звітним періодом.

Сутність механізму відшкодування податку на додану вартість полягає у тому, що за підсумками періоду (першого), в якому виникло від'ємне значення, платник податку бюджетного відшкодування не одержує. Сума такого від'ємного значення у даному періоді враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а за його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного (другого) податкового періоду.

Платник податку набуває право на бюджетне відшкодування лише у випадку, визначеному підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 №168/97-ВР, коли за підсумками наступного (другого) звітного періоду від'ємне значення податку на додану вартість залишається. Відшкодуванню підлягає лише та частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому (першому) податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). Інша частина від'ємного значення, що не потрапила під бюджетне відшкодування, включається до податкового кредиту наступного (третього) податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування подає відповідному податковому органу податкову декларацію, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка значиться в декларації, розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, право позивача на отримання бюджетного відшкодування заявленого у серпні 2007 року на суму 3196 грн. підтверджено судовим рішенням у справі №11/486/08-АП, яке набрало законної сили.

Згідно із ч.2 п.п.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР після закінчення процедури адміністративного чи судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Спільним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України від 03.08.2004 №451/501/132, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.08.2004 за №971/9570, розділом 4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 02.07.1997 №209/72, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.06.2001 за №489/5680 передбачено, що відшкодування податку на додану вартість здійснюється органами Державного казначейства України на підставі висновків згідно з реєстрами субєктів підприємницької діяльності на відшкодування податку на додану вартість, які надаються як регіональними податковими органами, так і Державною податковою адміністрацією України, або за рішенням суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем -1 порушено зазначену норму, оскільки до цього часу податковий орган не надав до відповідача -2 відповідного висновку щодо бюджетного відшкодування суми 3196 грн.

Суд також не може погодитись з твердженням відповідача -1 про те, що позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування, а отже не має право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість є необґрунтованими, виходячи з наступного.

ДПІ у Приазовському районі Запорізької області безпідставно посилається на п.п. бп.п.7.7.11. п.7.7 ст. 7 Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР, оскільки вказана норма встановлює, що не має права на отримання бюджетного відшкодування особа, яка є платником єдиного податку за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, що передбачають сплату цього податку у спосіб, відмінний від встановленого цим Законом, або звільнення від такої сплати.

Відповідно до п.11.42. Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР коли фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності одночасно зареєстрована платником податку на додану вартість і є платником єдиного податку за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, на неї поширюється порядок нарахування та сплати податку на додану вартість відповідно до цього Закону.

Таким чином, для фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, яка одночасно зареєстрована платником податку на додану вартість і платником єдиного податку, законодавством України не передбачено відмінний від встановленого Законом України Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР спосіб сплати податку на додану вартість, або звільнення від його сплати, і тому положення п.п. бп.п.7.7.11 п.7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартістьвід 03.04.1997 №168/97-ВР на зазначених осіб не розповсюджується. Вказані особи сплачують податок на додану вартість за ставкою 20 % у загальному порядку і відповідно мають право на бюджетне відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 161-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Приазовському районі Запорізької області щодо не направлення до управління Державного казначейства України у Запорізькій області висновку про відшкодування податку на додану вартість в сумі 3196 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за серпень 2007 року в сумі 3196 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та 31 грн. 96 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена та підписана 26.07.2011.

Суддя І.В.Шара