Справа № 2-а-649/2010
Суддя: Кабанячий Ю. В.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа №2-а-649/09
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Кабанячого Ю.В.

при секретарі судового засідання Захарченко Ю.М.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС роти ДПС при УДАІ в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до відповідача, яким просить суд, визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 24 травня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.05.2010 року старшим інспектором ДПС роти ДПС при УДАІ в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_2, відносно нього було складено протокол, в якому зазначено, що 24.05.2010 року о 08 год. 45 хв. в м. Бориспіль, по вул. Київській Шлях він (позивач) керуючи автомобілем «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку і стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 дод.1 ПДР України «Зупинку заборонено» та ближче ніж 30 метрів посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів. На підставі вказаного протоколу інспектором було винесено постанову про накладення адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки в той час коли він керував своїм автомобілем по вул.Київській шлях в м.Бориспіль, він помітив, що показник датчика температури різко підвищився, внаслідок чого він був змушений зупинитися біля краю проїжджої частини і відповідно до п.15.14, 9.9, 9.10 ПДР України, ввімкнувши аварійну сигналізацію, встанови знак аварійної зупинки. Після того виявив відсутність рідини в системі охолодження автомобіля. В цей час відповідачем було складено протокол за зупинку автомобіля та винесено постанову за невиконання вимогу знаку «Зупинку заборонено». При цьому інспектор повністю проігнорував пояснення з приводу вимушеної зупинки. Крім того, в протоколі також зазначено, що зупинку транспортного засобу здійснено ближче ніж 30 м. до посадкового майданчику, однак належним чином дана обставина не була встановлена, а саме ніякими вимірювальними засобами не вимірювалась. Факт несправності транспортного засобу підтверджує акт виконаних робіт щодо замовлення та заміни патрубку системи охолодження двигуна, який знаходиться в матеріалах справи.

Зазначені вище обставини не були взяті відповідачем до уваги та як наслідок складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача. Дану постанову він вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання неодноразово не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, свого представника не направив, свою думку до позову не висловив. На підставі наведеного, суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 24.05.2010 року відповідачем відносно позивача було складено протокол за порушення п.3.34 дод.1 ПДР України, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 24.05.2010 року о 08 год. 45 хв. в м.Бориспіль по вул.Київській Шлях, керуючи автомобілем «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку і стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 дод.1 ПДР України «Зупинку заборонено» та ближче ніж 30 метрів посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, відповідальність за що передбачена ст.122 ч.1 КУпАП. В звязку з чим було винесено постанову про накладення на позивача стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 гривень.

Як пояснив позивач, він здійснив зупинку вимушено, оскільки датчик температури двигуна автомобіля різко підвищився.

Відповідно до п.15.1. ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У відповідності до 15.10. ПДР України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка, у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

В той же час відповідно до п.15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п.9.9. - 9.11 цих Правил.

При цьому п.9.9 вказаних Правил передбачає, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнення у разі вимушеної зупинки.

А відповідно до п.9.10 даних Правил разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід встановити знак аварійної зупинки на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м. до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м. поза межами.

З огляду на вищевикладені правові норми, та так вбачається з пояснень позивача, всі передбачені законодавством вимоги були виконані. Однак вказані обставини не були взяти до уваги інспектором ДАІ і в подальшому відповідачем було складено протокол відносно позивача за порушення правил зупинки і винесено постанову.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Пояснення позивача суд бере за основу при вирішенні спору, оскільки підстав недовіряти їм не має, а також тому, що вони ніким не були спростовані. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача необхідно визнати неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, протокол відповідачем відносно позивача було складено неправомірно та як наслідок винесено неправомірну постанову.

Провадження в адміністративній справі відносно позивача за ст.122 ч.1 КпАП України підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 288, 289 КпАП України, ст.ст.7, 70, 71, 76, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову АІ №253811 від 24.05.2010 року винесену інспектором ДПС роти ДПС при УДАІ в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_2М по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня її оголошення та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду ОСОБА_3