Справа № 2а-1310/11 (2а/1304/91/12)
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/36272/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівЛогвиненка А.О.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) "Львівський керамічний завод" до Львівської міської ради, третя особа - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про скасування ухвали за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ЗАТ "Львівський керамічний завод" в Галицькому районному суді м. Львова пред'явило позов до Львівської міської ради, третя особа - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про скасування ухвали.

Просило визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року № 385 "Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова від ЗАТ "Львівський керамічний завод" відомчих гуртожитків № 17 та № 19 на вул. Низинній".

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2012 року, залишеною без зміни ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року, позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року № 385 "Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова від ЗАТ "Львівський керамічний завод" відомчих гуртожитків № 17 та № 19 на вул. Низинній".

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Львівська міська рада подала касаційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, гуртожитки № 17 та № 19 по вул. Низинній в м. Львові належать ЗАТ "Львівський керамічний завод".

21 квітня 2011 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 385 "Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова від ЗАТ "Львівський керамічний завод" відомчих гуртожитків № 17 та № 19 на вулиці Низинній", згідно якої Львівська міська рада ухвалила надати згоду на прийняття у власність територіальної громади м. Львова від ЗАТ "Львівський керамічний завод" відомчі гуртожитки № 17 та № 19 на вул. Низинній.

Задовольняючи позов, суд першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що не існує рішення ЗАТ "Львівський керамічний завод", як власника вказаних гуртожитків та рішення суду про їх передачу у власність територіальної громади м. Львова, а тому Львівська міська рада не мала підстав для прийняття оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі рішення судів з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 статті 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", гуртожитки, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації, передаються у власність територіальних громад відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", передача гуртожитків у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку або за рішенням суду.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували надання власником згоди на передачу гуртожитків, а також проведення погодження на передачу з трудовим колективом цього підприємства.

Також у матеріалах цієї справи міститься копія постанови Вищого господарського суду України від 27 березня 2012 року про задоволення касаційної скарги ЗАТ "Львівський керамічний завод" та скасування рішення Господарського суду Львівської області від 16 травня 2011 року, яким визнано гуртожитки по вул. Низинній, 17 та 19 у м. Львові об'єктами державного житлового фонду, а також скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2011 року в частині визнання гуртожитків по вул. Низинній, 17 та 19 у м. Львові об'єктами державного житлового фонду.

Отже, оскаржуване рішення суб'єктом владних повноважень прийнято без згоди та всупереч волі власника на передачу у власність територіальної громади об'єктів житлового фонду.

Не можна погодитися з доводами Львівської міської ради що оскаржуване рішення є лише пропозицією передати у власність територіального громади м. Львова гуртожитків, оскільки у пунктах 2 і 3 цього рішення містяться вказівки Департаменту житлового господарства та інфраструктури та Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради вчини ряд дій, спрямованих на вирішення питань оформлення у встановленому порядку правочинів щодо прийняття об'єктів житлового фонду тощо.

Крім того, пункт 4 цього рішення містить у собі рекомендацію ЗАТ "Львівський керамічний завод" утриматися від вчинення певних дій, що може бути втручанням у господарську діяльність Підприємства.

Водночас в ухвалі відсутнє будь-яке посилання на наявність згоди (клопотання) ЗАТ "Львівський керамічний завод" щодо передачі або прийняття вказаних об'єктів житлового фонду у власність територіальної громади м. Львова.

Дана ухвала, як рішення органу місцевого самоврядування, є обов'язковою для суб'єктів відповідних правовідносин й підлягала виконанню і вона є такою, що прийнята у спосіб, який не передбачений законом та порушує право власності ЗАТ "Львівський керамічний завод" на об'єкти житлового фонду.

Суди попередніх інстанцій повно й об'єктивно дослідили усі обставини справи з зазначеного питання і дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року в адміністративній справі за позовом Закритого акціонерного товариства "Львівський керамічний завод" до Львівської міської ради, третя особа - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про скасування ухвали - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Логвиненко А.О.

Швед Е.Ю.