Справа № 591/642/15-а (2а/591/75/15)
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/30625/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Загороднього А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе», про зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, в якому просила зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах призначити їй пенсію на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

У касаційних скаргах Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах просять постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені доводи в касаційних скаргах та рішення судів щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 01 липня 1981 року по 13 жовтня 1987 року працювала в ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» на посаді слюсаря з механоскладальних робіт по обдирці металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом і має стаж роботи на цій посаді 6 років 3 місяці 13 днів, що підтверджується даними трудової книжки, довідкою ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» від 05 червня 2014 року №25-04-787 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, та досягла віку, який дає право для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до наказу ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» від 03 червня 2014 року №3531 внесені зміни до записів в трудовій книжці із зазначенням, що ОСОБА_2 з 01 липня 1981 року по 13 жовтня 1987 року працювала в ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» на посаді слюсаря з механоскладальних робіт по обдирці металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом.

05 червня 2014 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах із письмовою заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте листом від 14 липня 2014 року згідно з рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах від 02 липня 2014 року №138 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком як працівнику, зайнятому на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. До пільгового стажу не зарахований період роботи у ПАТ «Сумське СНВО ім. М.В.Фрунзе» з 01 липня 1981 року по 13 жовтня 1987 року на посаді слюсаря з механоскладальних робіт по обдирці металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом, оскільки підприємством не надані первинні документи, підтверджуючі зайнятість позивачки на вказаних роботах та характер виконуваних робіт.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Суми складені акти перевірки правильності та достовірності видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії на пільгових умовах за Списком №2 від 21 січня 2014 року та від 25 червня 2014 року, в яких зазначено, що відповідно до наданих на підприємстві первинних документів не підтверджено характер виконуваних робіт.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку про те, що на час звернення ОСОБА_2 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач набула права на призначення такої пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів із наступних підстав.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Особам, які працювали до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 01 січня 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, пенсія за віком призначається згідно із статтею 100 зазначеного закону на умовах раніше діючого законодавства.

Відповідно до пункту б статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

У період роботи позивача з 01 липня 1981 року по 13 жовтня 1987 року були чинними Списки №1, №2 виробництв, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173. Підрозділом 10 розділу ХV до таких робіт та посад віднесені робітники по обдирці, точінні, шліфуванні, металевих виробі і інструменту абразивними кругами сухим способом.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 в період з 01 липня 1981 року по 13 жовтня 1987 року працювала на посаді слюсаря з механоскладальних робіт по обдирці металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ця посада відповідає чинному на той час Списку №2.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки при зверненні із заявою про призначення пенсії позивач мала документально підтверджений трудовий стаж, який дає право на нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають. Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення, а постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе», про зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.М. Заїка

Судді С.В. Білуга

А.Ф. Загородній