Справа № 815/4444/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4444/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Одеса

11 год. 26 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

при секретарі судового засідання - Лопатюк Ю.А.

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю)

представник відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФЕР УА» (3) до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 500070005/2015/000002/2 від 25.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОФЕР УА» (3) до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 500070005/2015/000002/2 від 25.06.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов контракту № 0246 від 31 січня 2015 року укладеного з РУА Болгарія ЕООД/RUA BULGARIA EOOD придбав баритовий концентрат для нафтової промисловості.

Для митного оформлення позивачем надані ВМД № 500070005/2015/001694 та необхідний пакет документів, але 25.06.2015 року Одеською митницею ДФС; м/п «Ізмаїл» відмовлено у митному оформлені товару згідно ст. 256 Митного кодексу України у увязку з порушенням вимог ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 500070005/2015/000002/2 від 25.06.2015 р.

Позивач не погоджуючись з винесеним Одеською митницею ДФС Рішенням про коригування митної вартості товарів, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у звязку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаних позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що в доданих до митного оформлення документах та ВМД № 500070005/2015/001694 наявні розбіжності, а відтак є підстави для коригування митної вартості.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 січня 2015 року між РУА Болгарія ЕООД/RUA BULGARIA EOOD та ОФЕР УА/OFFER UA укладено контракт № 0246, предметом якого є поставка баритового концентрату для нафтової промисловості. За умовами вказаного контракту товар поставляється на територію України з Болгарії через порт Ізмаїл (арк. справи 13-19).

На виконання умов контракту продавець 25.06.2015 р. поставив на митну територію України обумовлений контрактом товар, а саме: баритовий концентрат (сульфат барію природний - барит) для нафтовидобувної промисловості (номер CAS: 7727-43-7, характеристики: BaSo4-94,65 %, CaO - max 1 %, SiО2 - max 1 %, Fe2О3 - max 1,5 %, відносна вага - min 4,2 г/см3, залишок на решті - 0,074 мм до 3 %, вологість - max - 1 %).

Всього поставлено 144 000 кг (96 біг бегів по 1,5 тони) баритового концентрату по 0,16 дол. США за кг на загальну суму 23 040,00 дол. США.

Позивачем до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані ВМД № 500070005/2015/001694 та наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 31.05.2015 №0246 з доповненнями; інвойс від 26.05.2015 № ВА 051; висновок експерта про вартісні характеристики товару, підготовлений ДП «Дежзовнішформ» від 16.06.2015 №10/379; рахунок-проформу від 03.02.2015 № ВА 008; платіжне доручення від 12.05.2015 №1; митна декларація країни відправлення від 28.05.2015 № 15BG004205A0001633; пакувальний лист від 26.05.2015 б/н; коносамент від 26.05.2015 №121; маніфест від 26.05.2015 № б/н.

25.06.2015 року Одеською митницею ДФС; м/п «Ізмаїл» відмовлено у митному оформлені товару згідно ст. 256 Митного кодексу України, у увязку з порушенням вимог ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500070005/2015/000002/2 від 25.06.2015 р.

Своє рішення відповідач мотивує тим, що на виконання вимог ст. 54 Митного кодексу України та у звязку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контроль правильності визначення митної вартості товарів» під час проведення митного контролю і митного оформлення здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). В наданих до митного оформлення документах інспектором було виявлено наступні розбіжності:

· відомості про відправника - сторона контракта - RUA BULGARIA EOOD, Болгарія, містять розбіжності в поданих товарно-супровідних документах, а саме в коносаменті, маніфесті, інвойсі, рахунку-проформі тощо зазначена адреса, яка відрізняється від адреси, зазначеної в зовнішньоекономічному контракті від 31.01.2015 № 0246 та сертифікаті про походження;

· якісні характеристики товару, зазначені в графі 31 митної декларації згідно п. 7.2. зовнішньоекономічного контракту від 31.01.2015 № 0246, не відповідають даним сертифікату безпеки стосовно інформації про вміст наступних компонентів: СаО (згідно контракту - max 1 %, згідно сертифікату безпеки - 0,5 %), Fe2О3 (згідно контракту - max -1,5%, згідно сертифікату безпеки - 1,3 %);

· згідно п. 4.2. зовнішньоекономічного контракту від 31.01.2015 № 0246 Покупець зобовязаний зробити передплату на користь продавця по партії товару, поставленого по даному контракту, в розмірі 100 % вартості продукції на протязі 14 діб з моменту виставляння проформи- інвойса продавцем. Проте ТОВ «ОФЕР УА» оплата за поставлений товар згідно наданого платіжного доручення № 1 здійснена 12.05.2015, що свідчить про невиконання вимог п. 4.2. зовнішньоекономічного контракту від 31.01.2015 № 0246 в частині недотримання покупцем терміну оплати.

Вищевказані обставини стали підставою для застосування відповідачем резервного методу визначення вартості товару відповідно до митного режиму імпорту.

Для застосування резервного методу відповідач використовував ВМД ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ»№110120000/2015/405810 від 19.05.2015 року.

За даною ВМД субєкт господарювання ввозив в Україну аналогічний товар баритовий концентрат, придбаний у того ж самого постачальника - RUA BULGARIA EOOD за тими ж самими умовима поставки CFR.

Так судом встановлено, що ціна товару (розмитнення) у ВМД №110120000/2015/405810 (ТОВ «ІНКО-Профіт») вища ніж ціна товару(розмитнення) ніж у ВМД №500070005/2015/001694(ТОВ «ОФЕР УА») і складає 0,242 дол. США, проте позивачем заявлена ціна 0,16 дол. США.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що у ТОВ «ОФЕР УА» ціна нижча, ніж у ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ», у звязку з тим, що ТОВ «ОФЕР УА» є офіційним представником компанії «РУА Болгарія ЕООД» на території СНД, що підтверджується листом №248/30.01.2015(арк. справи 39).

Суд звертає увагу на той факт, що інших доказів офіційного представництва позивачем не надано.

Крім цього, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що про укладення між ТОВ «ОФЕР УА» і компанією «РУА Болгарія ЕООД» дилерського договору або угоди на офіційне представництво йому не відомо.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість; ітерації); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції)

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може ти визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, зокрема: відомості про товари, фактурна вартість товарів, митна вартість товарів та метод її визначення.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно наданої до суду копії митної декларації № 500070005/2015/001694, яку було подано до Одеської митниці ДФС позивачем для митного оформлення ввезеного товару у графі 43 Метод визначення вартості зазначений порядковий номер (код) методу визначення митної вартості, що використовувався 1, тобто декларантом використовувався основний метод визначення митної вартості товарів.

У графі 45 вказаної декларації Коригування зазначено у національній валюті України (грн.) митна вартість товару, визначена декларантом самостійно.

З урахуванням зазначеного, митні платежі та податок були сплачені з розрахунку митної вартості, яка була зазначена декларантом у графі 45 вказаної МД у національній валюті.

У відповідності до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товару, що переміщуються через митний кордон України, згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Щодо розбіжності зазначеної адреси в поданих товарно-супровідних документах, а саме в коносаменті, маніфесті, інвойсі, рахунку-проформі суд зазначає, що вона дійсно відрізняється від адреси, зазначеної в зовнішньоекономічному контракті від 31.01.2015 № 0246 та сертифікаті про походження, а саме розбіжність в одній літері у назві вулиці: у контракті назва вулиці зазначається як: «BOGATITZA», а в проформі-інвойсі та ін. як: «BOGATITSA».

Проте суд не бере до уваги зазначений факт, оскільки розбіжність є лише в одній літері назви вулиці, а всі інші реквізити, а саме: країна, місто, індекс, номер будинку та офісу співпадають, у звязку з чим суд вважає, що дана розбіжність є технічною помилкою.

З урахуванням зазначеного, оскільки якісні характеристики товару, зазначені в графі 31 митної декларації згідно п. 7.2. зовнішньоекономічного контракту від 31.01.2015 № 0246, не відповідають даним сертифікату безпеки стосовно інформації про вміст наступних компонентів: СаО (згідно контракту - max 1 %, згідно сертифікату безпеки - 0,5 %), Fe2О3 (згідно контракту - max -1,5%, згідно сертифікату безпеки - 1,3 %), а також враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що між ТОВ «ОФЕР УА» і компанією «РУА Болгарія ЕООД» укладались дилерський договір або угода на офіційне представництво, з урахуванням відомостей зазначених в ВМД №110120000/2015/405810 суд приходить до висновку, що відповідачем не було здійснено протиправних дій під час коригування митної вартості товарів.

Таким чином, суд погоджується з позицією митного органу стосовно необґрунтованості доводів позивача щодо неправомірності дій Одеської митниці ДФС із коригування митної вартості товарів.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку щодо доведеності відповідачем правомірності дій з коригування митної вартості товарів, у звязку із чим, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФЕР УА» (3) до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 500070005/2015/000002/2 від 25.06.2015 року слід відмовити повністю.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФЕР УА» (3) до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 500070005/2015/000002/2 від 25.06.2015 року відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФЕР УА (3, адреса: 39803, АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету України решту суми судового збору у розмірі 1 339 (одна тисяча триста тридцять девять) грн. 80 (вісімдесят) коп. на р/р 4005, отримувач УК у м. Одесі/Київський район, код отримувача 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код класифікації бюджету 22030001.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 20 жовтня 2015 року

Суддя Я.В. Балан

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФЕР УА» (3) до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 500070005/2015/000002/2 від 25.06.2015 року відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФЕР УА (3, адреса: 39803, АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету України решту суми судового збору у розмірі 1 339 (одна тисяча триста тридцять девять) грн. 80 (вісімдесят) коп. на р/р 4005, отримувач УК у м. Одесі/Київський район, код отримувача 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код класифікації бюджету 22030001.

20 жовтня 2015 року.