Справа № 826/20379/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила встановити факт, що використання земельної ділянки АДРЕСА_1 здійснюється ОСОБА_3 не за цільовим призначенням; припинити право ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_1 шляхом визнання недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 у зв'язку з використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням; визнати недійсним пункт 74 рішення Київської міської ради від 16.03.2006 року № 245/3336 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд»; встановити, що ділянка АДРЕСА_1 є територією, що забезпечує встановлені законодавством міжбудинкові розриви між садибним будинком АДРЕСА_2 переходить (повертається) у власність територіальної громади м. Києва та багатоповерховим багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 та не підлягає забудові; зобов'язати Київську міську раду відновити поверхню зазначеної земельної ділянки шляхом засипання та утрамбування котловану; зобов'язати Київську міську державну адміністрацію здійснити підготовчі дії, спрямовані на перехід права власності, а саме: розробити та затвердити у зв'язку зі зміною власника та обмеженнями використання земельної ділянки АДРЕСА_1, нову необхідну технічну документацію, що є підставою для внесення змін до Державного земельного кадастру, як відомості про зміну власника та відомості про обмеження у використанні цієї земельної ділянки; подати документацію із землеустрою до адміністратора Державного земельного кадастру державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», для внесення відомостей до Державного земельного кадастру; зобов'язати Київську міську раду як власника земельної ділянки АДРЕСА_1 або уповноважений нею орган після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі звернутись до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення реєстрації речових прав на земельну ділянку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2015 року закрито провадження у справі № 826/20379/14 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, в частині вимог про припинення права ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_1 шляхом визнання недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

На вказану ухвалу суду позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав на наявність приватно-правового спору в частині вимог щодо припинення права ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_1 шляхом визнання недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, а тому застосував в цій частині положення пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 17 КАС України визначена юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єкта владних повноважень, під яким слід розуміти орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься конкрента справа, суд насамперед повинен виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Як свідчать матеріали даної справи, у спірних правовідносинах позивач серед іншого ставить питання про визнання недійсним документу, яким посвідчується право власності особи на земельну ділянку.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом статті 126 Земельного кодексу України та статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», видача державних актів здійснюється з метою посвідчення державної реєстрації права власності на землю, яке вже виникло.

Отже, основними ознаками державного акта є: видача органом виконавчої влади; видача в межах процедури державної реєстрації права власності; єдиний порядок оформлення; фіксування факту державної реєстрації права власності на змелю.

Оскільки предмет спору у даній справі в частині вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язаний із реалізацією права власності на нерухоме майно, то вказане, на думку колегії суддів, виключає розгляд такої вимоги в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Згідно п.1 ч.1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович

Повний текст ухвали виготовлено - 06.10.15р.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.