Справа № 567/940/15-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Венгерчук А.О.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"21" жовтня 2015 р. Справа № 567/940/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

при секретарі Іщенко І.П. ,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від "08" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області протиправними щодо відмови у призначенні пенсії як матері інваліда дитинства та зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області нарахувати та виплатити пенсію з 10.07.2015 року за віком на пільгових умовах, як матері інваліда дитинства відповідно до ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона є матір'ю дитини - інваліда з дитинства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалідність якому вперше була встановлена 12.07.2008 року. Вказує, що 24.07.2015 року вона звернулась із заявою про призначення їй пенсії за віком як матері інваліда з дитинства та подала всі необхідні документи до Управління Пенсійного фонду України в Острозькому району Рівненської області.

Однак, листом №1927/04 від 31 липня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Острозькому району Рівненської області відмовило їй в призначенні пенсії як матері інваліда з дитинства з посиланням на те, що її син ОСОБА_4 не мав медичних показань для визнання його дитиною-інвалідом .

Острозький районний суд Рівненської області постановою від 08.09.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовив.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства визнати протиправними та зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області нарахувати та виплатити пенсію з 10.07.2015 року за віком на пільгових умовах як матері інваліда з дитинства.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21 липня 1990 року.

Згідно довідок огляду МСЕК від 09.07.2008 року, 15.07.2009 року, 14.07.2010 року, 17.07.2012 року та відповідно до останньої виписки з акту огляду МСЕК від 10.07.2014 року інвалідність ОСОБА_4 вперше була встановлена 12 липня 2008 року та продовжена до 01 серпня 2016 року.

24 липня 2015 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі про призначення їй пенсії відповідно до ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як матері інваліда з дитинства.

Відповідач листом № 1927/04 від 31 липня 2015 року відмовив ОСОБА_3 в призначенні пенсії як матері інваліда з дитинства з посиланням на те, що її син не мав медичних показань для визнання його інвалідом до шестирічного віку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність відмови Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

Листом №01-33/804 від 11.06.2015 року Острозька центральна лікарня повідомила , позивача про те, що оскільки відсутні підтвердження в медичній документації щодо проявів хвороби Шарко-Марі-Тута у ОСОБА_4 в період з 12.07.1990 року по 12.07.1996 року то комісія не може видати довідку про те, що ОСОБА_4 мав медичні покази для визнання його дитиною - інвалідом до шестирічного віку.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування , зі внесеними змінами, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Тобто мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 ЗаконуУкраїни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладені у постанові від 27 травня 2014 року реєстраційний номер 39332819.

З матеріалів справи вбачається , що син позивача - ОСОБА_4 визнаний інвалідом з дитинства у сімнадцятирічному віці (10.05.2007 року зазначено в посвідченні НОМЕР_2), а тому позивач мала надати територіальному управлінню Пенсійного фонду України висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Оскільки такого висновку не було надано, комісія ЛКК надала відповідь про відсутність відповідних документів про визнання дитини інвалідом з дитинства до шести років, а тому відповідач обгрунтовано відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову судом першої інстанції винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Острозького районного суду Рівненської області від "08" вересня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області пр-т Незалежності, 9,м. Острог,Рівненська область,35800

- ,