Справа № 2-а-197/10
Суддя: Новікова Н. В.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2010 року Токмацький районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді Новікової Н.В., при секретарі: Похвалітовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора АП роти ДПС №1 ОДДЗ ДАІ м. Запоріжжя лейтенанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 130524 від 04 червня 2009 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора АП роти ДПС №1 ОДДЗ ДАІ м. Запоріжжя лейтенанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 130524 від 04 червня 2009 року, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Так, постановою інспектора серії АР № 130524 від 04.06.2009 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, а саме за те, що 03.06.2009 року о12 год. 54 хв., на 311 км. автодороги Харків-Сімферополь він керував автомобілем «Опель» державний номер НОМЕР_1, рухавшись зі швидкістю 121 км/год., чим перевищив, встановлену швидкість руху на 31 км/год і порушив п.12.6 ПДР, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн.

Позивач вказану постанову вважає незаконною з наступних підстав. У тексті постанови зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель», проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. На місці порушення позивача ніхто не зупиняв, постанову та протокол не складав.

Якщо постанова виноситься за результатами фото фіксації , у порядку ст.. 14-1 КУпАП , то така постанова не повинна містити тверджень, що саме позивач керував транспортним засобом. Крім позивача, право управління зазначеним у постанові автомобілем має його колега ОСОБА_3.

Вважає, що відповідач має довести , що у зазначений у постанові час та у зазначеному в постанові місці автомобілем «Опель» керував саме ОСОБА_1

До того ж, у постанові відсутні вказівки на те, яка саме посадова особа проводила фото фіксацію правопорушення, чи має вона на це право, та чи є засіб вимірювальної техніки «Візир», засобом який працює в автоматичному режимі.

На підставі наведеного просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 130524 від 04 червня 2009 року.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки йому вперше стало відомо, що відносно нього 04.06.2009 року було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, коли він 28.07.2010 року звернувся до відділення ДАІ МВС України міста Токмак з питання проведення чергового технічного огляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце повідомленний належним чином. Крім того, відповідачем не були надані заперечення проти позову.

Суд вважає можливим, на підставі ст. 128 КАС України розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, судом встановлено, що постановою інспектора АП роти ДПС №1 ОДДЗ ДАІ м. Запоріжжя лейтенанта міліції ОСОБА_2 серії АР№ 130524 від 04.06.2009 року, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП за те, що 03.06.2009 року о12 год. 54 хв., на 311 км. автодороги Харків-Сімферополь він керував автомобілем «Опель» державний номер НОМЕР_2, рухавшись зі швидкістю 121 км/год., чим перевищив, встановлену швидкість руху на 31 км/год і порушив п.12.6 ПДР, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн.

Вказану постанову відповідачем було винесено в порядку ст.ст. 14-1, 258 КУпАП, яка передбачає, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники(співвласники) транспортних засобів.

Відповідно до ст.10 Закону України „Про міліцію, яка визначає основні обов'язки міліції, працівник міліції зобовязаний: забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері (п.12 ч.1); припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах про них (п.5 ч.1).

Стаття 11 Закону України „Про міліцію передбачає право працівника міліції використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відеоспостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та фотографії до неї, швидкість вимірювалась ВШ «Візир», серійний номер 0812501, свідоцтво про перевірку № 22-2/0843305 від 12.01.2009 р. чинне до 12.01.2010 р.

Порядок застосування спеціальних контрольно-вимірювальних приладів визначається Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 13 листопада 2006 року за №1111, відповідно до якої спеціальні контрольно-вимірювальні прилади для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, прилади для виявлення підробок у документах, інші спеціальні технічні засоби застосовуються згідно з інструкціями та методичними вказівками про порядок використання цих технічних засобів (п.13.1); до роботи зі спеціальними технічними засобами допускаються працівники, які вивчили інструкції з їх експлуатації та склали заліки з правил їх застосування. Перевірка знань правил експлуатації спеціальних технічних засобів здійснюється щокварталу. Працівники, які не склали заліків, до роботи з такими засобами не допускаються, забороняється застосування засобів вимірювання, які не пройшли метрологічної перевірки або мають свідоцтво про таку перевірку, термін дії якого минув(п.13.2); на кожний засіб вимірювання заводиться журнал обліку роботи технічних засобів вимірювання. Він заповнюється працівником ДПС ДАІ, що застосовував прилад при нагляді за дорожнім рухом. Використання під час несення служби спеціальних технічних засобів, не передбачених табельною належністю підрозділу, забороняється (п.13.4).

Однак, суду не надано доказів що прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації та не знаходився у співробітника ДАІ, який міг використовувати його в ручному режимі. Між тим, ст. 14-1 КУпАП передбачає, що для застосування приладів автоматичного фіксування необхідно щоб фіксація велася саме засобами фото-, кіно-, або відео зйомки, які працюють в автоматичному режимі.

Крім того, в постанові не зазначено хто саме проводив фіксацію правопорушення.

Таким чином, суду не надано доказів того, хто саме проводив фіксацію та чи була дана особа, відповідно до Інструкції допущена до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом.

За таких умов суд вважає, що фіксація відповідачем правопорушення позивача не відповідає вимогам закону.

Відповідачем не доведено, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке було зафіксоване із застосуванням фотозйомки, здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України „Про міліцію, Закону України „Про дорожній рух, Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 13 листопада 2006 року за №1111, оскільки фамілія ОСОБА_2 відсутня у всіх наданих документах.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд дійшов висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.3 ч.1 ст . 293 КУпАП

Додаткових доказів суду не надано.

Враховуючи наведене, суд визнає вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як зазначив позивач, він отримав постанову 28.07.2010 року, що підтверджується відміткою про отримання на постанові в обліковій справі, до суду позивач звернувся 30.07.2010 р., тобто протягом 10 днів з дня отримання постанови.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження з поважних причин, а тому його вимога про поновлення строку на оскарження постанови підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 21,22, 26, 55, 62, 124 Конституції України, ст.ст.14-1, 122-1, 251, 258, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 3,7,8,9,12,71,160,162,163 КАС України, суд

постановив :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову до інспектора АП роти ДПС №1 ОДДЗ ДАІ м. Запоріжжя лейтенанта міліції ОСОБА_2 серії АР № 130524 від 04.06.2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн. скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя: