Справа № 803/540/15-а
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/5160/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Спільного Українсько-Швейцарського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровськ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Спільного Українсько-Швейцарського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровськ ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Спільного Українсько-Швейцарського підприємства ТзОВ "Луцькенергоком" про стягнення податкового боргу в розмірі 55 324,40 грн..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач зареєстрований суб'єктом господарювання, взятий на облік як платник податків в ДПІ у Жовтневому р-ні м.Дніпропетровськ та зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України. За відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 55 324,40 грн., а саме з орендної плати за землю з юридичних осіб, який відповідач в добровільному порядку не сплатив. Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20, пункту 95.3 статті 95 ПК України органи податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, позов задоволено повністю.

Стягнуто з Спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" (43005, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Шопена, 22А, офіс 54, ) в дохід Державного бюджету України податковий борг в сумі 55 324 (п'ятдесят п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні) 40 копійок з банківських рахунків платника.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Спільне Українсько-Швейцарське підприємство ТзОВ "Луцькенергоком" подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули, хоч про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що Спільне Українсько-Швейцарське підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" зареєстроване як юридична особа 22.04.1997 року, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Апелянт знаходиться на обліку як платник податків у ДПІ у Жовтневому р-ні м. Дніпропетровськ.

Як встановлено, за апелянтом рахується податковий борг у сумі 55 324,40 грн., який виник в результаті несплати самостійно визначених податкових зобов'язань відповідно до податкової декларації за 2014 рік з плати за землю, що підтверджується декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік №, яка подана 28.02.2014 року.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Однак, штрафні санкції не були сплачені апелянтом у визначений строк, передбачений ст. 57 ПК України.

Згідно положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом.

Відтак, визначені податковим органом і узгоджені, однак не сплачені суми штрафних санкцій набули статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

З матеріалів справи вбачається, що податковий борг у сумі 55 324,40 грн. є непогашеним. Про наявність суми податкового боргу свідчить зворотній бік облікової картки платника податків.

Податковим органом вживалися заходи з метою погашення податкового боргу, які були передбачені статтею 59 ПК України, а саме: апелянту була направлена податкова вимога №298-15 від 01.10.2013 року, однак це не спричинило погашення платником податків податкового боргу.

Пунктами 95.1, 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Отже, враховуючи те, що за апелянтом рахується податковий борг, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, доказів про сплату вказаної заборгованості в добровільному порядку апелянтом не надано, колегія суддів констатує, що вимоги податкового органу про стягнення податкового боргу в сумі 55 324,40 грн. є підставними та підлягають задоволенню.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Спільного Українсько-Швейцарського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі №803/540/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький