Справа № 2а/0570/9726/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/70339/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання незаконними дій та стягнення незаконно утриманого податку з доходів фізичних осіб з вихідної допомоги.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо утримання податку з доходів фізичних осіб в розмірі 27604 грн. 80 коп. з вихідної допомоги судді Єгурнової Н.О. В решті позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, провадження у справі закрити.

Позивач письмових заперечень та доповнень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до Постанови Верховної ради України №2596-VI від 07.10.2010 року та на підставі наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.10.2010 року №63-к ОСОБА_4 звільнена з посади судді у відставку.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 12.04.2012 року №08-23/992, ОСОБА_4 вихідна допомога нарахована у розмірі 184032,00 грн., з якої при сплаті утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 27604,80 грн.

Не погоджуючись із стягнутою сумою вказаного податку, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково суди попередніх інстанцій дійшли до висновків, з якими погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що виплата вихідної допомоги позивачу мала бути проведена без сплати податку з доходів фізичних осіб. Утримання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області з вихідної допомоги позивача податку з доходів фізичних осіб в сумі 27604,80 грн. є протиправним.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід із джерелом його походження з України - це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі дохід у вигляді заробітної плати, нарахований (виплачений, наданий) унаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, від працедавця.

Пунктом 1.1 статті 1 цього Закону визначено, що для цілей цього Закону під терміном «заробітна плата» розуміються також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Відповідно до підпункту 22.2 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» у разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону.

Проте Конституційний Суд України у Рішенні від 11.10.2005р. №8-рп/2005 зазначив наступне. Конституція України з метою забезпечення права громадян на судовий захист, здійснення правосуддя неупередженим судом закріпила правило, що незалежність суддів гарантується Конституцією і законами України. Гарантії, встановлені у законах України «Про статус суддів», «Про судоустрій України», мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів.

Частиною третьою статті 11 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Це положення кореспондується з частиною восьмою статті 14 Закону України «Про судоустрій України», згідно з якою при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Оскільки положення частини третьої статті 43 Закону України «Про статус суддів» були чинними до 01.01.2011р., а тому при виплаті суддям вихідної допомоги до зазначеної дати мали застосовуватись вимоги саме цієї норми, а не будь-яких інших законів, якими зменшувався рівень гарантій незалежності суддів.

До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Вищого адміністративного суду України при розгляді подібної справи, зокрема постанова від 04 березня 2015 року № К/9991/48572/11.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець