Справа № К/800/31038/15
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Київ К/800/31038/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
секретар судового засідання - Коцюрба В.М.,

за участю: представника позивача - Круглія Ю.Б.,

представника відповідача - Дуба О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ 24 Енергоресурс-Монтаж» про стягнення заборгованості, що переглядається за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області (далі - Управління ПФ) звернулося до суду з позовом до ТОВ «СУ 24 Енергоресурс-Монтаж» (далі - Товариство) про стягнення заборгованості.

Зазначали, що Товариство зобов'язане відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) колишнім працівникам.

Посилаючись на те, що Товариство має заборгованість з відшкодування пенсії за листопад-грудень 2014 року у розмірі 6244,07 грн, просили стягнути вказану суму з відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 4561,49 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління ПФ, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права в частині відмови в задоволенні позову, просить оскаржувані рішення в цій частині скасувати, а позов задовольнити.

В іншій частині рішення судів сторонами не оскаржуються.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовивши в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_6 набув частину пільгового стажу на Товаристві до 1 січня 1992 року, а тому, за цей період витрати на виплату і доставку пільгової пенсії не підлягають до відшкодування.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі ? Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до положень якого позивач входив до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж із абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»?«з» статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Стосовно законності нарахування управлінням ПФУ позивачу сум на відшкодування витрат з виплати та доставки пенсії, призначеної на підставі пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII, то обов'язок відшкодовувати їх ґрунтується на абзаці четвертому підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, відповідно до якого підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Саме у відповідних 2007-2009 рокам розмірах ? 50, 60, 70 відсотків ? відповідачем нараховувалися витрати позивачу.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «а», «б»-«з» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах Верховного Суду України від 25 вересня 2012 року №№ 21-251а12, 21-293а12, від 17 грудня 2013 року № 21-453а13 і колегія суддів бере її до уваги.

Тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку в частині відмови в задоволенні позову.

За правилами частини першої статті 229 Кодексу адміністративного Відповідно до статті 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ 24 Енергоресурс-Монтаж» на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 1682 (одна тисяча шістсот вісімдесят дві) гривні 58 копійок.

В решті - судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов