Справа № 646/4516/15-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р.Справа № 646/4516/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.05.2015р. по справі № 646/4516/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Старшого інспектора відділення з обслуговування Червонозаводського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України в Харківській області Луговського В.Ю. , Полковника відділення ДАІ з обслуговування Харківського району та м. Люботин (м. Мерефа) ГУМВС України в Харківській області Лацько С.О.

про скасування постанов про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Старшого інспектора відділення з обслуговування Червонозаводського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України в Харківській області Луговського В.Ю. (далі - відповідач 1), Полковника відділення ДАІ з обслуговування Харківського району та м. Люботин (м. Мерефа) ГУМВС України в Харківській області Лацько С.О. (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 206279 від 19.03.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425,00 гривень, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 215403 від 02.04.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.05.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи оскаржувану постанову такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, порушує норми матеріального та процесуального права.

В ході розгляду справи позивач та його представник повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що Старшим інспектором відділення з обслуговування Червонозаводського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України в Харківській області Луговським В.Ю. 19.03.2015 року складено постанову ПС2 № 206279 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень. В постанові зазначено, що 19.03.2015 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_1, керуючи мікроавтобусом ГАЗ, д.н. НОМЕР_1 по Симферопольському шосе в м. Харкові, здійснював буксировку транспортного засобу та не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим порушив п. 23.10 д, п. 31.3 ПДР. Того ж дня позивач отримав примірник постанови, про що ним поставлено підпис.

Дана постанова прийнята на підставі протоколів про адміністративне правопорушення від 19.03.2015 року серії АП1 № 864355 та серії АП1 № 864356, що відповідає вимогам ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, якими регламентується порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, винесення постанов за їх розглядом, оголошення і вручення примірника постанови особі, яка притягається до адміністративній відповідальності.

Крім того, 19.03.2015 року старшим інспектором відділення з обслуговування Червонозаводського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України в Харківській області Луговським В.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення АП1 № 864357, відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначена постанова була направлена до відділення ДАІ з обслуговування Харківського району та м. Люботин (м. Мерефа) ГУМВС України в Харківській області для подальшого складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постановою полковника відділення ДАІ з обслуговування Харківського району та м. Люботин (м. Мерефа) ГУМВС України в Харківській області Лацько С.О. від 02.04.2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення АП1 № 864357, згідно з яким ОСОБА_1 19.03.2015 року керував автомобілем НОМЕР_2 по Симферопольському шосе в м. Харкові, не маючи посвідчення водія відповідної категорії "Д".

Не погоджуючись з вищезазначеними постановами, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі наявних у справі доказів, встановив, що відповідачі діяли у спосіб, передбачений законом, а тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок, про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України автобус це автомобіль з кількістю місць для сидіння більше дев'яти з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки. Мікроавтобус - одноповерховий автобус з кількістю місць для сидіння не більше сімнадцяти з місцем водія включно.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, ГАЗ 2705, яким керував позивач, є мікроавтобусом.

Відповідно до облікової картки приватного транспортного засобу (далі - ТЗ), листа Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Харківського, Зміївського та Нововодолазького районів УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, ГАЗ 2705, номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, є мікроавтобусом, зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, та має 13 місць, включаючи водія.

В свою чергу, мікроавтобус жодним чином не відноситься до категорії "легковий автомобіль", оскільки Правилами дорожнього руху України чітко розмежовані поняття легкового автомобіля та мікроавтобуса.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач зобов'язаний був дотримуватися вимог п. 23.10 д ПДР України, згідно з якими автобусам забороняється буксирування транспортних засобів, які позивачем під час керування транспортним засобом були порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, відповідно до п. 2 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів ідентифікація транспортного засобу - процес визначення категорії, типу, моделі, марки, призначення, виробника та особливостей конструкції транспортного засобу станом на дату першої реєстрації в Україні згідно з маркуванням, реєстраційними документами, експлуатаційною документацією та інформаційними матеріалами виробника.

Згідно з п. 3 Порядку періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації двічі на рік.

З огляду на той факт, що при реєстрації транспортного засобу він ідентифікований як мікроавтобус, тобто за змістом п. 1.10 ПДР України охоплюється поняттям автобус, тому згідно з п. 3 вищезазначеного Порядку проведення обов'язкового технічного контролю для даного транспортного засобу є обов'язковим двічі на рік.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в розумінні зазначених приписів ПДР України треба виходити також з того, що мікроавтобус повинен мати передбачену конструкцією автомобіля кількість місць для сидіння більше дев'яти з місцем водія включно. Такої кількості місць для сидіння разом з місцем водія мікроавтобус ГАЗ 2705, д.н. НОМЕР_3, на думку позивача, не має. При цьому, позивач не переобладнував свій мікроавтобус. Отже, керований позивачем мікроавтобус ГАЗ 2705, д.н. НОМЕР_3, не є автобусом, що за ПДР України не може буксирувати інші транспортні засоби. Кількість його місць разом з місцем водія - 8. Це вантажопасажирський мікроавтобус (суцільнометалевий фургон) за своєю конструкцією та комплектацією, виготовленою заводом-виробником.

Згідно технічної комплектації заводу - виробника (Горьківський автозавод, Росія) ГАЗ 2705 є суцільнометалевим фургоном, що комплектується трьома або сьома пасажирськими місцями. Завод-виробник, навіть, не відносить його до комерційних мікроавтобусів.

Також, згідно технічної комплектації (Горьківський автозавод, Росія) до комерційних мікроавтобусів відноситься не ГАЗ 2705, а ГАЗ 3221, що комплектується кількістю місць: 8+1, 12+1 та 14+1 та використовується як "маршрутне таксі", для міжміських пасажирських перевезень і т.і.

На сайті офіційного дилера "ГАЗ" компанії "РОСАВТО" ГАЗ 2705 також визначено як суцільнометалевий фургон, що комплектується трьома або сьома пасажирськими місцями.

Таким чином, на думку позивача, мікроавтобус ГАЗ 2705 (суцільнометалевий фургон), д.н. НОМЕР_3 не є автобусом в розумінні п. 1.10. ПДР та ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", адже не має потрібної кількості місць згідно конструкції та комплектації завода-виробника.

В підтвердження зазначених фактів позивач надав Витяги з сайту заводу - виробника та Витяг з сайту офіційного дилера.

В свою чергу, колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи позивача, оскільки матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів, обліковою карткою приватного ТЗ, листом Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Харківського, Зміївського та Нововодолазького районів УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, підтверджено, що ГАЗ 2705, номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, є мікроавтобусом, зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, та має 13 місць, включаючи водія.

Отже, оскільки перереєстрація вказаного транспортного засобу не здійснювалася, посилання позивача на технічну документацію заводу - виробника є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, відповідно до п. 2.1 а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.13. ПДР право на керування транспортними засобами особам може бути надано автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.

Транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, позивач повинен мати посвідчення водія відповідної категорії "D1", проте, маючи транспортний засіб категорії "мікроавтобус" з кількістю місць - 13, ОСОБА_1 керував ним, не маючи посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до посвідчення водія у позивача мається категорія «АВ». Зазначений факт підтверджено наданою інформацією із Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Харківського, Зміївського та Нововодолазького районів УДАІ ГУ МВС України в Харківській області.

Помилкове посилання суду першої інстанції на відсутність у позивача посвідчення водія категорії "Д" не спростовує вчиненого позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до тридцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що, приймаючи оскаржувані постанови, відповідачі діяли у спосіб, передбачений законом, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме зазначення судом про неможливість оскарження постанови, не впливають на правильно вирішену справу по суті.

Крім того, апеляційна скарга прийнята апеляційним судом до розгляду, а отже конституційні права позивача на судовий захист не порушено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.05.2015р. по справі № 646/4516/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2015 р.