Справа № 815/4569/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4569/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області про визнання протиправним наказу по особистому складу Управління Національного банку України в Одеській області № 127-К від 31.05.2007 року про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області, в якому позивач просила: визнати протиправним наказ по особистому складу Управління Національного банку України в Одеській області № 127-К від 31.05.2007 року про звільнення позивача за ст. 38 КЗпП України; поновити позивача на посаді завідувача сектором регіональної розрахункової палати центру інформатизації Управління Національного банку України в Одеській області з 01.06.2007 року; стягнути з Управління Національного банку України в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Разом з позовом представником позивача до суду подано заяву про поновлення строків, в якій останній просив суд поновити строк на подання позовної заяви про поновлення на роботі ОСОБА_2, посилаючись на те, що з наказом по особистому складу Управління Національного банку України в Одеській області № 127-К від 31.05.2007 року про її звільнення останню до теперішнього часу не ознайомлено, трудову книжку на руки не видано.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року зазначений позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить вищезазначену ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які встановлюють строки звернення до суду та початок перебігу цих строків.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спірне питання та залишаючи без розгляду заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 99, 100 КАС України з наступних підстав.

Так, колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року)).

В силу положень ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Тобто, законодавець поділяє строки звернення з адміністративним позовом на загальні та спеціальні.

Загальні строки встановленні ч. 2 ст. 99 КАС України, а спеціальні іншими статтями зазначеного Кодексу та іншими Законами, які зазвичай коротші від загального строку, що обумовлено специфікою відповідних відносин.

Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом ч. 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, визначений ч. 3 ст. 99 цього Кодексу, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З адміністративного позову та доданих документів вбачається, що позивач оскаржує наказ по особовому складу Управління Національного банку України в Одеській області № 127-К від 31.05.2007 року про звільнення її за ст. 38 КЗпП України.

Про вказаний наказ позивачу достеменно стало відомо 11.06.2007 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією позовної заяви ОСОБА_2 (а.с.74), з якої вбачається, що 11.06.2007 року позивач звернулась до суду з позовом, зокрема, про визнання нечинним цього рішення відповідача.

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 від 11.06.2007 року вбачається, що позивач просила суд визнати нечинним рішення (наказ) відповідача щодо її звільнення з посади, згоду на зайняття якої вона не надавала, за датою, яка суперечить даному законом праву позивача звернення за пенсією з 26.05.2007 року згідно з Законом України «Про державну службу», вказане мотивування звільнення не відповідає факту припинення державної служби та вказана посада не відповідає займаній позивачем на час припинення державної служби посаді.

Також, в описовій частині вказаної позовної заяви, позивач зазначила, що за наказом по особовому складу Управління Національного банку України в Одеській області від 31.05.2007 року № 27-К ОСОБА_2 звільнена з 01.06.2007 року за власним бажанням.

Крім того, за змістом позовної заяви ОСОБА_2 від 01.06.2007 року вбачається, що до цієї позовної заяви нею було додану копію оскаржуваного наказу від 31.05.2007 року № 127-К (3 прим. на 3 акр.).

Окрім викладеного, як вірно встановлено судом першої інстанції, в межах адміністративної справи № 2а-5830/08/1570, також, розглядались вимоги ОСОБА_2 про поновлення її на посаді, проте ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 року, вказаний позов був залишений без розгляду відповідно до приписів п. 8 ч. 1 ст. 155 КАС України (позивач до закінчення судового розгляду залишила судове засідання без поважних причин і не звернулася до суду із заявою про судовий розгляд за її відсутності).

Водночас, даний адміністративний позов позивачем подана до суду лише 11.08.2015 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України.

Будь-яких доказів, що свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом з 11.06.2007 року (дата, з якої позивачу достеменно стало відомо про прийняття оскаржуваного наказу), в тому числі, з 30.05.2013 року (з дати набрання законної сили ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 року про залишення без розгляду її позовної заяви, зокрема, про поновлення на посаді), позивачем не надано.

Згідно з імперативною нормою ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали їй своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи ст. 100 КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними, колегія суддів приходить до висновку про правильність судового рішення щодо залишення поданої позовної заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом спростовуються наведеними вище обставинами, що свідчать про обізнаність позивача про прийняття оскаржуваного рішення з 11.06.2007 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про залишення позовної заяви без розгляду, судова ухвала відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків останньої, а тому підстави для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області про визнання протиправним наказу по особистому складу Управління Національного банку України в Одеській області № 127-К від 31.05.2007 року про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.В. Єщенко