Справа № 2а-854/11
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2012-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Кузьмича С.М.,
суддів Матковської З.М., Запотічного І.І.,
при секретарі Федак С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.11.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Стрийському районі Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років,-
в с т а н о в и в :
В серпні 2011 року позивач звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до п«е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 05 квітня 1985 року влаштувався на роботу в лікувальний пансіонат «Прикарпатська ватра» в с. Баня Лисовицька Стрийського району, де працював на посаді медичної сестри. З 18 квітня 1985 року по 08 травня 1987 року позивач проходив строкову військову службу в складі Збройних Сил СРСР. Після служби в армії з 05 червня 1987 року він був зарахований на посаду інструктора по плаванню в піонерському таборі «Прикарпатська ватра». В цьому таборі 01 липня 1987 року позивач був переведений з посади інструктора по плаванню на посаду медсестри. 01 вересня 1987 року з посади медсестри в піонерському таборі він був зарахований на посаду медсестри в лікувальний пансіонат «Прикарпатська ватра». 27 листопада 1989 року у зв`язку з перейменуванням лікувального пансіонату «Прикарпатська ватра» на санаторій «Прикарпатська ватра» позивача було зараховано на посаду медбрата санаторію. 01 лютого 2011 року позивача було переведено на посаду медичної сестри з масажу де він працює по теперішній час. Загальний трудовий стаж позивача становить більше 30 років. Вважає, що за час своєї трудової діяльності він набув достатній стаж роботи, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, який було введено в дію постановою Верховної Ради України № 1931-12 від 6 грудня 1991 року, з 1 січня 1992 року. На його звернення до управління Пенсійного фонду України в Стрийському районі щодо призначення йому пенсії за вислугу років, він отримав лист-повідомлення за № 66/07-30 від 14 серпня 2011 року про відмову йому в призначенні пенсії, в якому відповідач вважає, що немає підстав для зарахування йому до спеціального стажу роботи період з 01 вересня 1987 року до 27 листопада 1989 року на посаді медсестри в лікувальному пансіонаті «Прикарпатська ватра» і період проходження ним строкової військової служби в армії з 05 квітня 1985 року по 08 травня 1987 року. Вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому в зарахуванні до спеціального стажу період його роботи на посаді медсестри в лікувальному пансіонаті «Прикарпатська ватра», а також період проходження ним строкової військової служби в армії в складі Збройних Сил СРСР.
Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.11.2011 року позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач, управління Пенсійного фонду України в Стрийському районі Львівської області, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вищевказану постанову суду, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права і винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю у зв`язку з безпідставністю.
Вимоги за апеляційною скаргою мотивує тим, що ОСОБА_1 звертався до управління про надання інформації щодо права виходу на пенсію по віку за вислугу років, а не із заявою про призначення такого виду пенсії, встановленого чинним законодавством зразка. А відповідно до пункту е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно зі ст. 7 вказаного Закону, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. В рішенні суду зазначено «призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 14.07.2011», чим грубо порушено ст.7 вищезазначеного Закону, оскільки ОСОБА_1 і на час звернення з позовом до суду працював та і до цього часу продовжує працювати в санаторії «Прикарпатська Ватра» Філії «Управління Магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», про що свідчать Індивідуальні відомості про застраховану особу, крім цього згідно цих відомостей підтверджується період спецстажу (необхідний для призначення пенсії за вислугу років) лише з 2004 року.
Представник відповідача в судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та просить винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю у зв`язку з безпідставністю.
Позивач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та винесеним у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та повністю погоджується з його обґрунтуванням.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, пояснення сторін та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Проте, судом першої інстанції не враховано те, що згідно зі ст. 7 вказаного Закону, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію, а ОСОБА_1 і на час звернення з позовом до суду працював та і до цього часу продовжує працювати в Санаторії «Прикарпатська Ватра» Філії «Управління Магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», про що свідчать Індивідуальні відомості про застраховану особу, крім цього згідно цих відомостей підтверджується період спецстажу (необхідні для призначення пенсії за вислугу років) лише з 2004 року.
Крім того, очевидно, що судом першої інстанції не вирішено позовних вимог в частині неправомірності дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області про надання інформації щодо права виходу на пенсію по віку за вислугу років, а не із заявою про призначення такого виду пенсії, встановленого чинним законодавством зразка.
Щодо порядку призначення пенсії за вислугу років та права позивача на призначення цього виду пенсії, то слід зазначити, що згідно Закону України «Про загальнообов`язкове держав пенсійне страхування» п. 2 розділу «Прикінцеві положення» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До прийняття відповідного законодавчого акту пенсії призначаються за нормами вищевказаного Закону за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове держав пенсійне страхування» та з урахуванням ст. 28 цього Закону.
Статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року визначено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
При зобов`язанні відповідача призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення судом першої інстанції не враховано, що основною вимогою норми Закону є наявність спеціального стажу роботи 25 років. Для визначення права на зарахування до спеціального стажу певного періоду роботи необхідно, щоб людина працювала в закладах і на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.
Перелік закладів і установ охорони здоров`я і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінетів Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1436 від 26.09.2002 року. У розділі 2 Охорона здоров`я зазначені лікарі та середній медичний персонал, в тому числі санаторно-курортних закладів.
Проте, судом першої інстанції не враховано те, що до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385, такий заклад, як «пансіонат» не відноситься, та відповідно період роботи у пансіонаті «Прикарпатська ватра» до спеціального стажу позивача зараховуватись не може.
Щодо можливості зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду проходження військової служби, то судом першої інстанції безспірно встановлено, що позивач проходив військову службу в армії з 05.04.1985 року по 08.05.1987 року, в тому числі на посадах начальника медичного пункту з 11.01.1986 року по 10.05.1986 року та санітарного інструктора з 11.05.1986 року по 08.05.1987 рік, згідно довідки № 40 від 28.04.2011 року виданої Стрийським об`єднаним військовим комісаріатом.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що час проходження військової служби зараховується громадянам в загальний стаж роботи, стаж роботи по спеціальності, а також в стаж державної служби.
Наказом Міністра оборони України 20.05.2004 р. № 162 затверджено Перелік закладів охорони здоров`я Збройних Сил України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909.
Проте судом першої інстанції не враховано той факт, що період військової служби до стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років можна зарахувати за умови, що військова служба проходила в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України та на відповідній посаді, що передбачені Переліком.
Отже, виходячи з вищевикладеного, посилання суду на Загальносоюзний класифікатор галузей народного господарства та роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України в листі від 15.02.1994 року, є необгрунтованими та не відповідають нормам чинного законодавства. Даний документ відсутній в переліку зареєстрованих в Міністерстві юстиції України.
Враховуючи викладене суд вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області задоволити.
Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.11.2011 року у справі № 2а-854/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : Кузьмич С.М.

Судді: Матковська З.М.

Запотічний І.І.

Повний текст ухвали виготовлений 13.08.2012р.