Справа № 808/1340/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1340/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року

справа № 808/1340/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2014р. у справі №808/1340/14

за позовом Дочірнього підприємства "Запорізький Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України "

до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що актом перевірки від 30.05.2013року № 480/20/26249725 встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства у вигляді прострочення встановленого строку сплати податку з доходів фізичних осіб, утриманого із заробітної плати, за що передбачена відповідальність ст.126 ПК України. Однак, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 29.08.2013 відповідач застосував штраф на підставі ч.1 п.127.1 ст. 127 ПК України, тобто за несплату узгодженого грошового зобов’язання, а не за прострочку сплати. На думку позивача, контролюючим органом невірно застосовано норми податкового законодавства, оскільки ч.1 п.127,1 ст.127 ПК України не поширюється на правопорушення, виявлене податковим органом під час перевірки.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. Суд погодився з доводами платника податку щодо помилкового застосування відповідачем норм податкового законодавства, а саме з тим, що податковим органом було безпідставно застосовано по позивача штрафні санкції, передбачені п.127.1 ст.127 ПК України, оскільки в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого даною статтею – несплата податку з доходів фізичних осіб після виплати заробітної плати.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права. Апелянт наполягає на тому, що позивачем допущено порушення норм податкового законодавства, за яке обґрунтовано застосовано санкції, передбачені ст.127 Податкового кодексу України.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо того, що філії “Чернігівський райавтодор” ДП дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” є відособленим підрозділом ДП “Запорізький Облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України””, не є юридичною особою, здійснює свою діяльність на принципах внутрішнього господарського розрахунку, підпорядкованості та підзвітності органам управління підприємства. ДП “Запорізький Облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” засноване з метою забезпечення економічних інтересів держави, задоволення потреб держави, населення та оборони країни в удосконаленні та розвитку автомобільних доріг загального користування, розширення можливостей виробничого та соціального розвитку підприємств дорожнього господарства, підвищення ефективності використання матеріальних, фінансових та інших ресурсів на основі спільної діяльності, розподілу праці і кооперації.

Предметом діяльності підприємства є виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, мостів, інших споруд та елементів обстановки доріг; будівництво мостів, шляхових естакад, тунелів та метрополітену; забезпечення сталої роботи на автомобільних дорогах в умовах стихійного лиха, аварій, катастроф і подолання їхніх наслідків; виконання інших функцій, пов'язаних з реалізацією покладених на підприємство завдань, які не суперечать чинному законодавству.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України (ПК України), наказу №298 від 02.04.2013р., на підставі направлень від 12.04.2013р. №61-65 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб’єктів господарювання, Токмацькою ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку Філії “Чернігівський райавтодор” Дочірнього підприємства “Запорізький Облавтодор” з питань виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2012 по 31.12.2012, про що складено акт №480/20/26249725 від 30.05.2013.

В акті також зазначається, що на момент перевірки заборгованість по податку погашена в повному обсязі.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Позивач є податковим агентом в розумінні норм п. 18.1 ст.18 ПК України, тобто особою на яку цим Кодексом покладено обов’язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Норми підпунктів 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України визначають, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Підпунктом 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пп.49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Как визначається абз.1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

При цьому у відповідності до п. 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Таким чином, податок, який утримується з нарахованого, але не виплаченого (не наданого) доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки для місячного податкового періоду. Тобто, 10 календарних днів для сплати податкового зобов’язання, починають розраховуватись після 20 числа що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Тобто норми Податкового Кодексу України визначають момент узгодження грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб та строки для перерахування податку до бюджету.

- за лютий 2012 року – в сумі 5491,98 грн.,

- за березень 2012 року – 4912,32 грн.,

- за травень 2012 року – 6708,30 грн.,

- за липень 2012 року – 8356,06 грн.,

- за серпень 2012 року – 8604, 38 грн.,

- за вересень 2012 року – 9319,42 грн.,

- за листопад 2012 – 6841,62 грн.

Матеріали справи иакож підтверджують, що на момент перевірки податок позивачем сплачений у повному обсязі.

З аналізу норм гл.11 ПК України вбачається, що у разі несплати сум узгоджених грошових зобов'язань у строки, встановленні податковим законодавством, вони набувають статусу податкового боргу і платник податків несе відповідальність у вигляді штрафу за порушення строків перерахування податку.

Відповідальність платників податків за податкові правопорушення регламентується главою 11 ПК України, яка, зокрема, передбачає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків (стаття 126 ПК України) та за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати (стаття 127 ПК України).

Відповідно до ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, правопорушення, відповідальність за яке передбачає ст.126 ПК України, полягає у виконанні платником податків обов'язку щодо сплати узгодженої суми грошового зобов'язання після закінчення встановлених ПК України строків їх сплати, тобто таке порушення може мати місце, якщо контролюючий орган встановить, що платник податків сплатив узгоджене грошове зобов'язання, але несвоєчасно.

Натомість, за статтею 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Тобто відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, настає у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом). В такому випадку контролюючий орган за результатами перевірки визначає суму грошового зобов'язання платнику податків та застосовує штраф у розмірі 25 або 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

У спірному ж випадку позивачем допущено несвоєчасну сплату суми узгодженого грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що відповідає складу правопорушення, передбаченому статтею 126 ПК України.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо помилковості правової позиції відповідача при застосуванні норми законодавства, яка передбачає відповідальність.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2014р. у справі №808/1340/14 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2014р. у справі №808/1340/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна