Справа № 464/2666/15-а 2-а/464/84/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/7406/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 24 червня 2015 року по справі № 464/2666/15-а, 2-а/464/84/15 за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради за участю третьої особи - Львівського комунального підприємства "Під Зуброю" про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, яким просить скасувати постанову №198 від 25 грудня 2014 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 150 КУпАП та накладено штраф у розмірі 34 грн, за те, що нібито вона спільно з мешканцями квартири №18 самовільно встановила вхідні двері у загальному коридорі до квартир №17 та №18 по проспекту Червоної Калини, 105 у м. Львові. Зазначену постанову вважає незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Адміністративна відповідальність має індивідуальний характер, а тому має застосовуватись лише до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. Вхідні двері встановлював її чоловік разом із сусідом з квартири №18. А відтак, відповідати за вчинок повинні вони. Окрім того, в оскаржуваній постанові відсутня вказівка на закон, який нею порушено. Зазначає, що вхідні двері в коридорі загального користування встановлені 20 років назад, а тому закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 24 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Постанову Адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №198 від 25 грудня 2014 року скасовано, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за статтею 150 КУпАП закрито в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

З таким рішенням суду не погодився відповідач. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивачем пропущено строк апеляційного оскарження передбачений для справ про адміністративні правопорушення.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради №198 від 25 грудня 2014 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 150 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 грн. Відповідно до даної постанови, позивач визнана винним в тому, що вона спільно з мешканцями квартири №18 здійснила самовільне встановлення вхідних дверей у загальному коридорі до квартир №17 та 18 по проспекту Червоної Калини, 105 у м. Львові.

Відповідно до статті 150 КУпАП порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об'єктів благоустрою тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з нормами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка складала протокол; відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з того, що наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення №12/12 від 12 грудня 2014 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а саме в такому не зазначений час вчинення адміністративного правопорушення, не зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, зокрема не зазначено порушення яких саме правил користування жилими приміщеннями чи правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень допустив позивач.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що крім складеного протоколу про адміністративне правопорушення, який став підставою для винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, жодних документальних доказів в матеріалах справи, а також посилань на них в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності немає.

Оскільки, відповідно до статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження законності оскарженого рішення суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування постанови №198 від 25 грудня 2014 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 24 червня 2015 року по справі № 464/2666/15-а, 2-а/464/84/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.