Справа № 819/2159/15
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2159/15

22 жовтня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання Шпіцері О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни (далі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», Банк, третя особа), в якому просить:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Надра» за рахунок Фонду, у тому числі шляхом внесення змін до такого переліку та подати їх Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду щодо невжиття заходів до включення ОСОБА_2 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2015 року між позивачкою, ОСОБА_2, та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший». На виконання вищевказаного договору позивачка розмістила у банку депозитний вклад на суму 200 000 грн. строком на шість місяців до 04.08.2015 року.

В подальшому ПАТ КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію, з 05.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначено Уповноважену особу Фонду. З 12.06.2015 року розпочалася виплата коштів вкладникам Банку. Проте позивачка свого вкладу не отримала, у зв'язку з чим зверталась з відповідними заявами до Уповноваженої особи Фонду. Вважає дії Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб неправомірними. В обґрунтування своєї позиції позивачка посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у адміністративному позові, просила позов задовольнити.

Відповідач 1 Уповноважена особа Фонду подала до суду письмові заперечення проти позову від 08.09.2015 року (а. с. 46-48), в яких зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки Уповноважена особа Фонду діяла у відповідності з приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правових актів Фонду.

З метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банку, зокрема, з метою забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку. Під час такої перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивачки, надійшли внаслідок так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта ОСОБА_4. Мало місце штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання сум гарантованого відшкодування, у зв'язку з чим було тимчасово обмежено здійснення Фондом виплат такому вкладнику. Договір, укладений з позивачкою віднесено до нікчемного, оскільки він був спрямований на незаконне використання державної власності та заволодіння такою власністю.

Відповідач 1 просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник Відповідача 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позов не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову від 07.08.2015 року (а. с. 26-27), в яких зазначив, що відповідно до статей 26, 27 та 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року, Фонд починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників. Виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого Уповноваженою особою Фонду. Оскільки позивачку не було включено Уповноваженою особою Фонду до Переліку вкладників, Фонд не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню її до Загального реєстру та виплаті відшкодування. Посилаючись на викладені вище обставини, відповідач 2 стверджує, що права позивачки Фондом не порушені, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не прибули повторно, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неприбуття до суду не повідомили, а тому відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи здійснено за відсутності представників відповідачів та третьої особи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах адміністративної справи, звіривши копії документів, поданих позивачкою з їх з оригіналами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2015 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір № 2120809 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший» строком на шість місяців (а. с. 13). Відповідно до пункту 1.1 договору вкладник зобов'язується в строк не пізніше п'яти календарних днів з дня підписання договору передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 200 000 грн. та повернути вкладникові вклад, сплатити проценти на умовах та в порядку, передбаченому договором. Вкладник у день підписання договору відкриває вкладний (депозитний) рахунок № 2120809 на ім'я вкладника (пункт 1.2 договору). Вкладник за домовленістю з банком вносить кошти у розмірі вкладу одним платежем/однією сумою на вкладний рахунок готівкою або перераховує з поточного рахунку вкладника № НОМЕР_2, відкритого в рамках відповідного Пакету послуг (пункт 2.5 договору).

Як вбачається з квитанції № 6688 від 04.02.2015 року відділення №1921 ПАТ КБ «Надра» (оригінал якої оглянуто у судовому засіданні) ОСОБА_2 04.02.2015 року в межах тарифного пакету ПУ «Перший» перераховано з поточного рахунку № НОМЕР_2 на депозитний рахунок № 2120809 кошти у розмірі 200 000 грн. (а. с. 14).

Також судом встановлено, що 05.02.2015 року постановою Правління Національного банку України № 83 віднесено ПАТ КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року за № 26 про запровадження з 06.02.2015 року тимчасової адміністрації строком на три місяці з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Надра» Стрюкову І.О. (а. с. 49). Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23.04.2015 року № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Надра» по 05.06.2015 року (а. с. 50).

05.06.2015 року виконавчою дирекцією Фонду відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» прийнято рішення за № 113 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкову І.О. (а. с. 51-52).

Також судом встановлено, що 16.03.2015 року Уповноваженою особою Фонду прийнято наказ № 264 про перевірку вкладників фізичних осіб, а 23.03.2015 року - наказ № 298 про тимчасове обмеження здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками вкладників. У додатку № 1 до даного наказу визначено перелік таких вкладників, у якому ОСОБА_2 відсутня. Разом з тим, у такому переліку є відомості про тимчасове обмеження банківських операцій по вкладнику ОСОБА_4 (а. с. 61). З пояснень представника відповідача 1 вбачається, що саме за рахунок «дроблення» вкладу ОСОБА_4 було сформовано депозит позивачки, а тому обмежено виплату вкладу і позивачки, на що вказує витяг з додатку № 2 (без зазначення назви, номера та дати документа, додатком до якого він є) (а. с. 62). Проте у наказі № 298 від 23.03.2015 року взагалі відсутня інформація про наявність додатку № 2 та про тимчасове обмеження виплат коштів вкладникам згідно додатку № 2, тобто про тимчасове обмеження виплат коштів ОСОБА_2

З пояснень осіб, які беруть участь у справі, вбачається, що виплата коштів ОСОБА_2 за вкладом згідно з договором від 04.02.2015 року № 2120809 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший», не проведена, доказів зворотнього відповідачами суду не надано, а також доказів того, що позивачка включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

16.06.2015 року та 13.07.2015 року ОСОБА_2 зверталась до Уповноваженої особи Фонду з відповідними заявами про виплату коштів за вкладом (а. с. 15, 139) та отримала відповідь від 19.08.2015 року про тимчасове обмеження виплати коштів за вкладом у зв'язку тим, що операції по рахунку вкладника мають ознаки, які підпадають під критерії перевірки з метою попередження безпідставного збільшення витрат Фонду через відшкодування коштів вкладникам, що штучно створили такі підстави (а. с. 140). Одночасно ОСОБА_2 повідомлялась, що матеріали перевірки за банківськими операціями скеровані до правоохоронних органів для правової оцінки та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства. Також Уповноважена особа Фонду повідомляла, що після отримання відповідної правової оцінки операцій по рахунку, в стислі терміни будуть вжиті всі необхідні заходи із зняття встановлених обмежень та включення особи до переліку вкладників, які мають право на одержання відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Також судом встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві від 11.09.2015 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006576 від 05.06.2015 року, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України щодо фізичних та юридичних осіб, які з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами Фонду здійснювали перерахування грошових коштів зі своїх рахунків на рахунки інших фізичних осіб у сумі, яка згідно з законодавством виплачується та гарантується Фондом у розмірі 200 000 грн. (а. с. 142-144). Під час проведення досудового розслідування не здобуто доказів щодо наявності умислу у фізичних та юридичних осіб, клієнтів банку, направленого на незаконне заволодіння коштами ПАТ КБ «Надра» під час укладення банківських договорів. Така постанова направлена Уповноваженій особі Фонду 16.05.2015 року та отримана останньою 25.05.2015 року (а. с. 142).

В подальшому комісія, створена у відповідності до наказу № 264 від 16.03.2015 року з метою перевірки вкладів фізичних осіб ПАТ КБ «Надра», враховуючи постанову старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві від 11.09.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006576 від 05.06.2015 року, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, прийняла рішення від 02.10.2015 року звернутися до дирекції Фонду щодо зняття обмежень на виплату грошових коштів клієнтам згідно з додатками 1, 2, 3, 4, 5 (додатки суду не надано). Згідно з пунктом 2 рішення комісії від 02.10.2015 року визначено члену комісії ОСОБА_5 після схвалення рішення Уповноваженою особою Фонду Стрюковою І.О. підготувати та направити до Фонду реєстр вкладників для здійснення виплат зі змінами. Таке рішення комісії затверджене Уповноваженою особою Фонду Стрюковою І.О. (а. с. 145).

Щодо подальших дій Уповноваженої особи Фонду суду будь-яких відомостей не надано.

З метою з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами суд вживав заходи, визначені частинами четвертою, п'ятою статті 11 КАС України, зокрема, зобов'язав відповідачів надати належні докази на підтвердження того, чи включена позивачка до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, чи передано таку додаткову інформацію про вкладників до Фонду, чи включено позивачку Фондом до відповідного реєстру.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно із частинами четвертою-шостою статті 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Представники відповідачів не надали суду жодних відомостей та належних доказів вчинення дій після затвердження Уповноваженою особою Фонду 02.10.2015 року рішення про підготовку та направлення до Фонду реєстру вкладників зі змінами для здійснення виплат гарантованих сум, що позбавило суд об'єктивної можливості виконати вимоги частини третьої статті 2 КАС України, тобто, перевірити, правомірність дій (бездіяльності) відповідачів та дотримання ними вимог чинного законодавства України.

При цьому, за приписами частин другої, четвертої статті 71 КАС України саме на відповідачах лежить обов'язок доказування правомірність оскаржуваних дій (бездіяльності) та надання суду всіх наявних документів та матеріалів, які можуть бути використані як доказ у справі. Проте відповідачами у даній справі такий обов'язок виконаний не був.

Оскільки відповідачами доказів не подано, то на підставі частини шостої статті 71 КАС України суд вирішує справу на основі наявних доказів.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені та регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), тут і надалі в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (частини перша-друга статті 4 Закону № 4452-VI).

Згідно із статтею 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Судом встановлено, що Уповноважена особа Фонду, керуючись рішенням щодо тимчасового призупинення виплати коштів за рахунками фізичних осіб на час дії тимчасової адміністрації, не включила позивачку до переліку (внесла зміни), сформованого відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI, що призвело до не включення останньої (внесення змін) і в затверджений Фондом реєстр вкладників.

Надаючи оцінку доводам відповідачів про правомірність тимчасового обмеження виплат та невключення позивачки до переліку, а в подальшому до Загального реєстру, суд виходить із редакції нормативних актів, що діяли станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду, та має право, зокрема:

- вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

- продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

- повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

- звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Згідно із статтею 38 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

При цьому, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

- банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

- банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

- банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В запереченнях проти адміністративного позову відповідач 1 посилається на те, що укладення позивачкою договору банківського вкладу підпадає під ознаки дій, вчинених з метою збільшення розміру гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами інших осіб, та вказує, що проведенням інших операцій по поточному і депозитному рахунках було здійснено для досягнення протиправної мети - незаконного заволодіння державними коштами, гарантованими Фондом, тобто договір банківського вкладу є нікчемним.

Проте у спірному випадку відповідачем 1 не надано суду будь-яких доказів про те, що ним приймалось рішення про визнання правочину, укладеного з позивачкою, нікчемним, з відповідним обґрунтуванням та з визначенням конкретної підстави, передбаченої частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI. Уповноваженою особою Фонду листом від 19.08.2015 року лише повідомлено позивачку про те, що проводиться перевірка банківських вкладів, наведено критерії перевірки і зазначено, що операції по рахунку ОСОБА_2 підпадають під наведені ознаки у зв'язку з чим і обмежується виплата коштів за вкладом. Проте позивачку, як сторону за договором банківського вкладу, не було належно повідомлено у відповідності до частини другої статті 37, частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI про нікчемність договору, у разі наявності підстав для такого визнання.

Щодо обґрунтування відповідача 1 про те, що кошти на рахунок позивачки надійшли внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнту з метою створення штучного зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування коштів за рахунок держави, то суд зазначає, що нормами чинного законодавства не заборонено внесення коштів на депозитний рахунок особи, третьою особою.

Так, статтею 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Зі змісту договору банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший», № 2120809 від 04.02.2015 року вбачається, що вкладник може вносити кошти у розмірі вкладу одним платежем/однією сумою на вкладний рахунок готівкою або перераховує з поточного рахунку. У даному випадку позивачка внесла зі свого поточного рахунку № НОМЕР_2 на депозитний рахунок № 2120809 кошти у розмірі 200 000 грн. (а. с. 14). На квитанції міститься підпис уповноваженої особи банку та відтиск штампу самої банківської установи із зазначенням МФО та коду ЄДРПОУ банку. Порядок зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_2, з якого перераховано суму депозиту (чи внесено готівкою чи шляхом поповнення поточного рахунку в інший спосіб), не впливає на виконання умов договору банківського вкладу.

Факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок банку позивачкою підтверджується належним чином оформленим документом банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти були внесені відповідно до умов та у спосіб, визначені договором банківського вкладу.

Відповідачами доводів щодо протиправності дій із вкладами позивачки та первісного власника коштів в межах цивільно-правового поля не наведено.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Надаючи оцінку посиланням відповідача 1 на нікчемність правочину, суд зазначає, що Цивільний кодекс України розділяє недійсні правочини на оспорювані, ті що підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, та неоспорювані - нікчемні, ті, що не потребують їх визнання недійсними у судовому порядку.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У разі посилання відповідачем 1 на нікчемність угоди у зв'язку із порушенням публічного порядку, такі обставини мають бути доведеними. Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України та Закону № 4452-VI, суд приходить до висновку, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

У спірному випадку, відповідачем 1 не наведено обставин, що свідчили б про порушення публічного порядку в розумінні статті 228 Цивільного кодексу України, зокрема, відповідач 1 не зазначає підстав протиправності укладення договору, окрім наміру іншої особи ОСОБА_4 отримати додаткові кошти за рахунок Фонду, не надає будь-яких доказів на підтвердження таких обставин та на доведення умислу осіб.

При цьому, суд враховує ту обставину, що постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві від 11.09.2015 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006576 від 05.06.2015 року, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України щодо фізичних та юридичних осіб, які з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами Фонду здійснювали перерахування грошових коштів зі своїх рахунків на рахунки інших фізичних осіб в сумі, яка згідно з законодавством виплачується та гарантується Фондом у розмірі 200 000 грн., так як під час проведення досудового розслідування не здобуто доказів щодо наявності умислу у фізичних осіб, клієнтів банку, направленого на незаконне заволодіння коштами ПАТ КБ «Надра» під час укладення банківських договорів (а. с. 142-144).

Статтями 26, 38 Закону № 4452-VI визначено виключні підстави для не включення вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та обов'язок Уповноваженої особи Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляти сторони за договорами про нікчемність цих договорів.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, Уповноваженою особою Фонду не надано відповідного повідомлення ОСОБА_2 про нікчемність договору банківського вкладу - банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший», № 2120809 від 04.02.2015 року та наявності правових підстав для не включення позивачки до переліку вкладників ПАТ КБ «Надра», а також не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, тому така бездіяльність Уповноваженої особи Фонду суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце саме бездіяльність Уповноваженої особи Фонду, а не дії як зазначає позивачка, оскільки лист із повідомленням ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виплати грошових коштів та невжиття Уповноваженою особою Фонду належних заходів, передбачених Законом №4452-VI, свідчить про допущену бездіяльність щодо невключення позивачки до відповідного переліку.

Таким чином, суд виходить за межі позову та задовольняє їх в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 09.06.2015 року К/800/16057/15, від 25.06.2015 року К/800/19839/15, К/800/18572/15, постанові від 04.08.2015 року К/800/24809/15.

На відновлення порушеного права ОСОБА_2 суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки такі дії передбачені Законом № 4452-VI.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Фонду на підставі додаткової інформації, наданої Уповноваженою особою Фонду, включити позивачку до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ КБ «Надра» за рахунок Фонду, то, на думку суду, в цій частині в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на таке.

Із наведеної вище статті 27 Закону № 4452-VI слідує, що виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Так як позивачка не була внесена Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, відповідно вона не могла бути внесена в реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування виконавчою дирекцією Фонду, оскільки виконавча дирекція Фонду проводить тільки затвердження реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Дії виконавчої дирекції Фонду по внесенню позивачки до реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування та затвердження такого реєстру в даному випадку можливі тільки за умови подання Уповноваженою особою Фонду до виконавчої дирекції Фонду додаткової інформації про позивачку як вкладника ПАТ КБ «Надра», яка має право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи наведене суд вважає, що відсутні правові підстави для того, щоб зобов'язувати Фонд включити ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Надра», за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, так як така позовна вимога заявлена позивачкою передчасно за відсутності порушення будь-яких її прав з боку виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, оцінюючи обставини справи, встановлені судом, та аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

У зв'язку із частковим задоволенням позову відповідно до частин першої, третьої статті 94 КАС України суд присуджує на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, судовий збір у розмірі 36,54 грн. відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкову Ірину Олександрівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 (п'ятдесят чотири) копійки, сплачений згідно з квитанцією відділення ПАТ «Кредобанк» у місті Тернополі від 28 липня 2015 року № ПН2474.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 27 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.