Справа № 813/2919/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р. Справа № 876/8817/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю представників: позивача Волчок А.А., відповідача Іванського І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у адміністративній справі №813/2919/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Газтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.06.2015р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1736,238 грн.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що реальність правочинів підтверджується договорами, укладеними належним чином та у відповідній формі; наявністю первинної документації по господарських операціях з контрагентом; рухом активів в процесі здійснення господарських операцій. Крім того, на момент вчинення дій, визначених у договорах, сторони були зареєстровані у визначеному законом порядку, а також були зареєстровані платниками податку на додану вартість. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін, оскільки у контрагента позивача ТзОВ «Денікс груп» відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності, у звязку з відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; встановлено неможливість фактичного здійснення ТзОВ «Денікс груп» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. На підставі направленнь на перевірку від 07.05.2015р. №143, №144, наказу Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 07.05.2015р. №247, відповідно до п.п.21.6 п.21 ст.21, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.12 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України (далі ПК України) проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Газтеплоенерго» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаєморозрахунків з ТзОВ «Денікс груп» () за період з 01.01.2012р. по 01.12.2014р. За результатами перевірки складено акт від 18.05.2015р. №2/13-21-22-00/33194066.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість на суму 77167грн., в т.ч. за серпень 2014р. на суму 28667грн., за вересень 2014р. на суму 48500грн.

На підставі вказаного Акту перевірки від 18.05.2015р. №2/13-21-22-00/33194066 Миколаївська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області винесла податкове повідомлення-рішення від 02.06.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача з податку на додану вартість на суму 96459грн., в т.ч. 77167грн. за основним платежем та 19292грн. за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що позивачем в ході розгляду справи судом не доведено реальність -здійснених господарських операцій, оскільки у контрагента позивача ТзОВ «Денікс Груп» відсутні трудові, виробничі ресурси для фактичного здійснення певних видів будівельних робіт.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає її вірними та такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 року за № 168/704), первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі) посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що між позивачем та ТзОВ «Денікс груп» укладено:

- договір підряду №01/08/14-01п від 01.08.2015р., відповідно до умов якого підрядник (ТзОВ «Денікс Груп») в межах твердої договірної ціни зобовязується на свій ризик власними та/або залученими силами та засобами відповідно до кошторисної документації виконати та передати замовникові (позивачу), роботи по обєкту «Поточний ремонт модульної котельні в Гімназії по вул.Могилевського, 5а м.Лисичанськ», в терміни, визначені договором, а Замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити вартість виконаних робіт в порядку та строки, передбачені умовами договору;

- договір підряду №01/08/14-02п від 01.08.2015р., відповідно до умов якого підрядник (ТзОВ «Денікс Груп») в межах твердої договірної ціни зобовязується на свій ризик власними та/або залученими силами та засобами відповідно до кошторисної документації виконати та передати замовникові (позивачу), роботи по обєкту «Поточний ремонт модульної котельні в дитячому садочку «Червона шапочка» по вул.Ломоносова, 9а, м.Лисичанськ», в терміни, визначені договором, а Замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити вартість виконаних робіт в порядку та строки, передбачені умовами договору;

- договір підряду №01/08/14-03п від 01.08.2015р., відповідно до умов якого підрядник (ТзОВ «Денікс Груп») в межах твердої договірної ціни зобовязується на свій ризик власними та/або залученими силами та засобами відповідно до кошторисної документації виконати та передати замовникові (позивачу), роботи по обєкту «Поточний ремонт модульної котельні в дитячому лікарняному містечку по кв.40 років Перемоги, 12-б, м.Лисичанськ», в терміни, визначені договором, а Замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити вартість виконаних робіт в порядку та строки, передбачені умовами договору;

- договір підряду №01/09/14-01п від 01.09.2015р., відповідно до умов якого підрядник (ТзОВ «Денікс Груп») в межах твердої договірної ціни зобовязується на свій ризик власними та/або залученими силами та засобами відповідно до кошторисної документації виконати та передати замовникові (позивачу), роботи по обєкту «Поточний ремонт модульної котельні (гаряча вода) в м.Яворів», в терміни, визначені договором, а Замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити вартість виконаних робіт в порядку та строки, передбачені умовами договору;

- договір підряду №01/09/14-02п від 01.09.2015р., відповідно до умов якого підрядник (ТзОВ «Денікс Груп») в межах твердої договірної ціни зобовязується на свій ризик власними та/або залученими силами та засобами відповідно до кошторисної документації виконати та передати замовникові (позивачу), роботи по обєкту «Поточний ремонт модульної котельні (холодна вода) в м.Яворів», в терміни, визначені договором, а Замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити вартість виконаних робіт в порядку та строки, передбачені умовами договору;

- договір підряду №01/09/14-03п від 01.09.2015р., відповідно до умов якого підрядник (ТзОВ «Денікс Груп») в межах твердої договірної ціни зобовязується на свій ризик власними та/або залученими силами та засобами відповідно до кошторисної документації виконати та передати замовникові (позивачу), роботи по обєкту «Поточний ремонт модульної котельні по вул.Лесі Українки в м.Камянець-Подільський», в терміни, визначені договором, а Замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити вартість виконаних робіт в порядку та строки, передбачені умовами договору.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Денікс Груп» позивач надав суду копії: довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 31.08.2014р. на суму 56000грн., від 30.09.2014р. на суму 46000грн., від 31.08.2014р. на суму 57000грн., від 30.09.2014р. на суму 39000грн., від 31.08.2014р. на суму 59000грн., від 30.09.2014р. на суму 44000грн., від 30.09.2014р. на суму 54000грн., від 30.09.2014р. на суму 51000грн., від 30.09.2014р. на суму 57000грн.; актів приймання виконаних будівельних робіт від 31.08.2014р. на суму 56000грн., від 30.09.2014р. на суму 46000грн., від 31.08.2014р.на суму 57000грн., від 30.09.2014р. на суму 39000грн., від 31.08.2014р. на суму 59000грн.,від 30.09.20134р. на суму 44000грн., від 30.09.2014р. на суму 54000грн., від 30.09.2014р. на суму 51000грн., від 30.09.2014р. на суму 57000грн., зведених кошторисних розрахунків вартості будівництва за договорами №01/08/14-01п від 01.08.2014р., №01/08/14-02п від 01.08.2014р., №01/08/14-03п від 01.08.2014р., №01/09/14-01п від 01.09.2014р., №01/09/14-02п від 01.09.2014р., №01/09/14-03п від 01.09.2014р.; договірних цін за договорами №01/08/14-01п від 01.08.2014р., №01/08/14-02п від 01.08.2014р., №01/08/14-03п від 01.08.2014р., №01/09/14-01п від 01.09.2014р., №01/09/14-02п від 01.09.2014р., №01/09/14-03п від 01.09.2014р.

На підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова Юрківа О.Р. від 12.05.2015р. у позивача вилучено документи, які посвідчують його взаємовідносини з ТзОВ «Денікс груп», що підтверджується описом речей і документів, які вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 11.06.2015р.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні, складені ТзОВ «Денікс Груп», а саме: податкові накладні №285 від 30.09.2014р., №312 від 31.08.2014р., №284від 30.09.2014р., №313 від 31.08.2014р., №283 від 30.09.2014р., №282від 30.09.2014р., №281 від 30.09.2014р., №280 від 39.09.2014р.

Однак, незважаючи на преждсьавлені визе позивачем документи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з виснолвлклм суду першої інстанції про те, що такі не є достатніми доказами для обґрунтування реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, з огляду на наступне.

З договорів підряду (№01/08/14-01п від 01.08.2015р., №01/08/14-02п від 01.08.2014р., №01/08/14-03п від 01.08.2014р., №01/09/14-01п від 01.09.2014р., №01/09/14-02п від 01.09.2014р., №01/09/14-03п від 01.09.2014 р.), укладених мі позивачем та ТзОВ «Денікс Груп», вбачається, що підрядник (ТзОВ «Денікс Груп») виконав роботи по ремонту модульних котелень.

Відповідно до п.п.8.1 наказу №125 від 23.07.1996р. Державного комітету України по нагляду за охороною праці «Про затвердження Правил будови та безпечної експлуатації парових котлів, що працюють під тиском не більше 0,07 МПа, водогрійних котлів та водопідігрівачів температурою води не вище 115град.С» виготовлення, монтаж, налагодження, реконструкція та ремонт котлів та їх елементів повинні виконуватися підприємствами чи організаціями, що мають технічні засоби, необхідні для якісного виконання робіт.

Підприємства та організації повинні мати дозвіл Держнаглядохоронпраці на виготовлення (до виготовлення) котлів відповідно до вимог інструкції про порядок видачі дозволу на виготовлення, ремонті реконструкцію обєктів котлонагляду та здійснення нагляду за виконанням цих робіт, ДНАОП 0.0005.08-96.

Згідно з відповіддю ТУ Держгірпромнагляду у Львівській області від 18.05.2015р. №4/05-01-05/1043 у позивача наявний дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №807.12.46-33.20 від 12.11.2012р. терміном дії з 12.11.2012р. по 12.11.2017р. з монтажу, демонтажу, налагодження, ремонту, технічному обслуговуванню устаткування підвищеної небезпеки.

З відповіді Держгірпромнагляду у м.Києві від 12.05.2015р. №04-03/2222 дозволи на виконання робіт та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки у ТзОВ «Денікс Груп» відсутні, що свідчить про відсутність у контрагента позивача права на проведення робіт по ремонту устаткування підвищеної небезпеки, зокрема, модульних котелень.

Також, з поданих позивачем первинних документів, зокрема, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 31.08.2014р. на суму 56000грн., від 31.08.2014р. на суму 57000грн., від 31.08.2014р. на суму 59000грн., акти приймання виконаних будівельних робіт від 31.08.2014р. на суму 56000грн., від 31.08.2014р. на суму 57000грн., від 31.08.2014р. на суму 59000грн., а також податкових накладних №312 від 31.08.2014р., №313 від 31.08.2014р. вбачається, що такі складені та підписані 31 серпня 2014 року, проте вказана дата є вихідним днем, оскільки припадає на неділю.

Крім того, у податкових накладних, складених ТзОВ «Денікс Груп» в один день, 31.08.2014р., містяться різні адреси місцезнаходження ( податкової адреси) продавця (ТзОВ «Денікс Груп»), так в одниих вказано м. Київ, 03039, вул. Байкова,7, натомість в інших виданих в цей жень день: м. Київ, 01004,вул. Крутий Узвіз, буд. 6/2, літераА, офіс.

Представник позивача Волчок А.А. у судовому засіданні 14.07.2015р. зазначив, що ним особисто прийом виконаних робіт не здійснювався, хоча він підписував акти прийому виконаних робіт. У суді апелдяційної інстанції, вказаний представник зазначив, що приймав роботи не по усіх об'єктах. Одгак, з представлених актів приймання будівельних робіт, видно, що саме Волчок А.А. приймав роботи по усіх об'єктах в один день.

Також, згідно з листом ФОП ОСОБА_4 від 17.11.2014р., ТзОВ «Денікс Груп» не орендувало та не орендує приміщень за адресою: АДРЕСА_1

З відповіді ПАТ «Видавництво «Вільна Україна» №47 на запит старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України у Львівській області від 11.02.2015р. слідує, що вказане видавництво ніколи не перебувало у господарських чи будь-яких інших відносинах з ТзОВ «Денікс Груп». За адресою м.Львів, вул.В.Великого, 2 ТзОВ «Денікс Груп» ніколи не було зареєстроване та не знаходилось.

Крім того, досудовим слідством в ході проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному упровадженні встановлено, що засновник, директор та бухгалтер ТзОВ «Денікс Груп» ОСОБА_5 за адресою його реєстрації ніколи не проживав, фактичне місце перебування його встановити неможливо, що підтверджується листом ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві №552/9/26-50-22-08. За місцем реєстрації (м.Київ, вул.Байкова,7) ТзОВ «Денікс Груп» ніколи не перебувало.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість реального виконання господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Денікс груп» з урахуванням відсутності доказів реального виконання господарських операцій, оскільки у контрагента позивача ТзОВ «Денікс Груп» відсутні трудові, виробничі ресурси для фактичного здійснення таких видів будівельних робіт.

Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно - правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції, оскільки реалізація умов договору та його фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку має бути підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Що стосується доводів апелянта про те, що він не міг бути обізнаний в несумлінності свого контрагента, то такі судом до уваги не беруться, оскільки позивач, за умовами ділового звичаю при виборі контрагентів, повинен був би переконатись не тільки у їх платоспроможності, але й необхідності відповідних ресурсів, зокрема виробничих потужностей, персоналу тощо. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого адміністративного суду від 18.12.2013 р. у справі № К/9991/65996/12.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що документи, подані позивачем на підтвердження фактичного виконання робіт за договором, укладеним з ТзОВ «Денікс груп», не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV, а тому не можуть мати юридичної сили та посвідчувати факт реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

При цьому, виключно обставини щодо розрахунку за надані послуги не можуть братися судом як доказ реального виконання господарської операції.

Згідно з п. 198.3 п.198 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін. визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи зі змісту п. 198.3 ст.198 ПК України правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платника податку .

Згідно з п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредит) вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання; коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Відображатись у податковій звітності повинна лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений в первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат. Господарська операція, яка фактично не відбулась є нікчемною, оскільки не спрямована на реальне настання правових наслідків, а спрямована лише на формування платником податкового кредиту та валових витрат у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що останнє прийняте відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для його скасування не вбачається.

Натомість суд вважає доведеним факт порушення позивачем п.198.1, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість на суму 77167грн., в т.ч. за серпень 2014р. на суму 28667грн., за вересень 2014р. на суму 48500грн., тому податкове повідомлення-рішення Миколаївська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № від 02.06.2015р. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у адміністративній справі №813/2919/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 26.10.2015р.