Справа № 2-а-1557/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Іванків О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" серпня 2012 р. Справа № 2-а-1557/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "16" червня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.06.2011 року позов задоволено частково. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ) в розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 01.01.2011 року по 16.06.2011 року та додаткову пенсію, передбачену ст. 51 Закону №796-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком за період з 17.08.2011 року по 16.06.2011 року.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі щодо нього. Зокрема апелянт зазначає, що в частині задоволення позовних вимог за ст. 51 Закону №796-ХІІ мало місце порушення норм процесуального права, а саме неправильно визначено період задоволення позовних вимог (з порушенням ст.ст. 99, 100 КАС України).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду як особа, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує підвищення до пенсії та додаткову пенсію, передбачені ст.ст.39, 51 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановами КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітних плати. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії проводиться в такому ж розмірі.

Згідно із ст. 51 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та №530 від 28.05.2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Зазначеними постановами, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри доплат в твердій грошовій сумі та у розмірах до прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат до пенсії та додаткової пенсії застосуванню підлягають саме статті 39, 51 Закону №796-ХІІ, а не постанови КМУ за №836 від 26.07.1996 р., та за №530 від 28.05.2008 р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Проте, приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд залишив поза увагою положення ч.2 ст.99, ст.100 КАС України.

Так, у відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.100 КАС - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із адміністративним позовом 17.03.2011 року та просив зобов'язати УПФ виплатити йому недоплачене підвищення до пенсії та додаткову пенсію починаючи з 22.05.2008 року.

З урахуванням наведеного, у суду не було підстав задовольняти позовні вимоги ОСОБА_3 за період з 22.05.2008 року по 17.09.2010 року. Тому, постанова у цій частині підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду. У решті рішення підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 100, 197, 198, 202, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Скасувати постанову у частині зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію передбачену ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком за період з 17.08.2010 року по 17.09.2010 року. Позовні вимоги ОСОБА_3 у цій частині залишити без розгляду.

У решті постанову залишити без зміни

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_4 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул. Федорова 12,,с. Сошники,Володимирецький район, Рівненська область,34385

3- відповідачу ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028