Справа № 2а-14/11
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/70498/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання неправомірними дій щодо припинення виплати пенсії по інвалідності та зобов'язання відновлення пенсійних виплат за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, в якому просив: визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області; зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з дня зупинення за попередньою ІІ групою інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності ОСОБА_4 була призначена пенсія по інвалідності, яку він отримував до серпня 2008 року. Проте, у серпні 2008 року виплата позивачу пенсії по інвалідності була припинена на підставі листа обласного центру медико-соціальної експертизи від 20 травня 2008 року № 683, згідно з яким ОСОБА_4 не підтверджено раніше встановлену Кременчуцькою МСЕК № 2 інвалідність.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 лютого 2011 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області щодо припинення виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_4 з серпня 2008 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області відновити пенсійні виплати ОСОБА_4 з серпня 2008 року як інваліду ІІ групи у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити пенсійні виплати ОСОБА_4 з серпня 2008 року як інваліду ІІ групи у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 16 травня 1995 року при виконанні службових обов'язків в органах внутрішніх справ отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком по матеріалам службового розслідування від 29 березня 1996 року.

З 16 грудня 1998 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області ОСОБА_4 призначено безстроково і в подальшому декілька разів перераховано пенсію по інвалідності ІІ групи.

В першому кварталі 2007 року пенсійна справа ОСОБА_4 була передана на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавські області.

Під час проведення внутрівідомчої перевірки пенсійної справи позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було отримано лист Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 20 травня 2008 року №683. У вказаному листі зазначено, що відповідно до акту огляду № 27/1 Кременчуцької МСЕК № 2 від 20 січня 2000 року ОСОБА_4 визнаний інвалідом ІІІ групи на 2 роки до 20 січня 2002 року, травма отримана при виконанні службових обов'язків, про що ОСОБА_4 видана довідка серії 7-66 ТЕ № 0313315.

З серпня 2008 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України припинено виплату пенсії позивачу.

Вважаючи рішення щодо припинення виплати пенсії незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про задоволення позову, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання пенсії як інваліда ІІ групи відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». В той же час, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, то обов'язок щодо відновлення виплати пенсії має бути покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, кримінально-виконавчої системи України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно статті 18 цього Закону пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» передбачено, що групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, документи щодо встановлення ОСОБА_4 ІІІ групи інвалідності відсутні, проте в матеріалах справи міститься виписка з акту огляду МСЕК № 27/1 Кременчуцької МСЕК № 2 від 20 січня 2000 року про встановлення ОСОБА_4 ІІ групи інвалідності безстроково.

Так, ОСОБА_4 Кременчуцькою МСЕК №2 20 січня 2000 року видана довідка МСЕ №0313342 серія 7-66 ТЕ щодо встановлення ІІ групи інвалідності безстроково. Вказаний документ виготовлений на відповідному спеціальному бланку, містить всі необхідні реквізити, підпис голови МСЕК з розшифровкою прізвища та засвідчений належним чином печаткою Кременчуцької МСЕК №2.

Відповідно до пункту 31 Положення про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 8 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) переогляд інвалідів з нестійкими, оборотними морфологічними змінами та порушеннями функцій органів і систем організму з метою визначення ефективності відновного лікування та реабілітаційних заходів, стану здоров'я і ступеня соціальної адаптації проводиться через 1 - 3 роки. Переогляд інвалідів раніше вказаних строків, а також громадян, інвалідність яким встановлено без зазначення строку переогляду, проводиться при зміні стану здоров'я і працездатності або при виявленні фактів зловживань чи помилок, допущених у встановленні групи інвалідності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що Полтавським обласним центром медико-соціальної експертизи до Пенсійного фонду України надано інформацію щодо встановлення ОСОБА_4 ІІІ групи інвалідності в порушення вимог Положення про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 8, за наявності певних побоювань щодо достовірності встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та без проведення переогляду ОСОБА_4 щодо визначення групи інвалідності, що призвело до прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області неправомірного рішення про припинення пенсійних виплат позивачу.

При цьому, оскільки позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов'язане відновити пенсійні виплати ОСОБА_4 як інваліду ІІ групи у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

З огляду на встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, враховуючи, що відповідачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що позивач не має права на отримання пенсії по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», вірним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність у відповідача обов'язку відновити пенсійні виплати позивачу.

Доводи касаційної скарги не ґрунтуються на законі та спростовуються висновками суду апеляційної інстанції, рішення якого є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало