Справа № 808/2498/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2498/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 року

справа № 808/2498/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі №808/2498/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Єврообладнання» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області і про скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ :

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що підприємство виконало в повному обсязі та в межах встановлених строків обов’язки щодо надання копій необхідних документи та в свою чергу правомірно віднесло суми ПДВ за виданими ТОВ “РП Україна” податковими накладними до податкового кредиту.

Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та винести нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Також, заявник апеляційної скарги зазначив, що при винесенні податкового повідомленні рішення він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.12.2014 року посадовою особою ДПІ у Ленінському районі була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, на підставі якої був складений акт №_39_/08-28-15-01/34829633.

Не погодившись з висновками зазначеного акту, 31.12.2014 року Позивач звернувся до Відповідача із запереченнями, які за наслідком розгляду податкового органу були залишенні без задоволення.

Не погодившись з обґрунтованістю винесення вказаного податкового повідомлення-рішення, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на дату проведення перевірки, податковий кредит був повністю підтверджений належним чином, що свідчить про відсутність підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з мето їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Із системного аналізу зазначених матеріально-правових норм вбачається, що до підстав формування платником податків податкового кредиту зокрема відноситься сплата податку на додану вартість вартості товарів (робіт, послуг), яка в свою чергу має підтверджуватися відповідними податковими накладними. При цьому, до податкового кредиту не можуть відноситися суми, які не підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу. Однак, якщо продавець відмовився надати належним чином оформлену податкову накладну, то покупець має право на формування податкового кредиту, за умови подання до податкового органу заяви про таку відмову та копій всіх первинних документів по відповідній господарській операції протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання господарський операцій з постачальником та правомірності формування податкового кредиту за жовтень 2014 року, що листом №17/12-1 від 19.12.2014 року підприємством до податкового органу було подану копії документів до додатку №8 “Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушенням ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних”, а саме: податкову накладну №53 від 28.10.2014 року, лист-повідомлення ТОВ “РП-Україна” від 31.10.2014 року №01/3110-14, рахунок №1688 від 16.10.2014 року, виписку по особовому рахунку за період з 28.10.2014 року по 28.10.2014 року.

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом як первинні оскільки вони відповідають вимогам Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність”, а саме відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, обов’язкові посвідчення та фіксують факт здійснення господарської операції.

При цьому, у своїх поясненнях податковий орган зазначає, що ТОВ “Єврообладнання” надало копії вказаних документів лише 17.12.2014 року, тобто з пропущенням законодавчо встановленого строку для подання податкової декларації з податку на додану вартість (20.11.2014 року) та втратило право на отримання податкового кредиту.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що право платника податку на формування податкового кредиту за відсутності податкової накладної або порушення порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період.

Як вбачається з матеріалів справи, кінцевим терміном подання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року є 20.11.2014 року.

Отже, право Позивача на формування податкового кредиту за наявності податкової накладної, складено з порушенням порядку її заповнення, зберігається до 19.01.2015 року.

Як було встановлено судом, заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушенням ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних була подана Позивачем 13.11.2014 року, а додатки до неї 17.12.2014 року, що в свою чергу свідчить про дотримання ним встановлених законом строків.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року є законною і обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі №808/2498/15 – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко