Справа № 821/2981/15-а
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2981/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІСС" до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЛІСС" (далі - позивач, ТОВ "ТАЛІСС") звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ у м.Херсоні), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 4097238 грн., з яких за основним платежем на 3277790 грн., за штрафними санкціями на 819448 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю висновків відповідача про нереальність здійснення господарських операцій з ТОВ "Нафтакомпані", оскільки такі твердження спростовуються первинними бухгалтерськими документами, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит. Зазначає про те, що юридична відповідальність має індивідуальних характер, а тому позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства, допущені контрагентом-постачальником.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з вказаних підстав.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог. Зазначили, що позивачем протиправно сформовано податковий кредит по відносинах з ТОВ "Нафтакомпані" внаслідок документування безтоварних операцій, оскільки даний контрагент має стан "9" - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, підприємство не знаходиться за податковою адресою, відсутні трудові, матеріальні ресурси, виробничі потужності, транспортні засоби. Крім того, ТОВ "ТАЛІСС" не надано жодного сертифіката відповідності на нафтопродукти, документа (товарно-транспортних накладних тощо) на підтвердження руху нафтопродуктів від постачальника ТОВ "Нафтакомпані" до покупця ТОВ "ТАЛІСС", що не дає можливості ідентифікувати сутність господарських операцій.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем у період з 03.06.2015 р. по 09.06.2015 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТАЛІСС" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами постачальниками та покупцями за лютий 2015 року та відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, за результатами якої складено акт від 16.06.2015 р. № 141/21-03-22-04/39492287.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ "ТАЛІСС" ст.44, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у лютому місяці 2015 року на суму 3277790 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 4097238 грн., з яких за основним платежем на 3277790 грн., за штрафними санкціями на 819448 грн.

З матеріалів справи слідує, що на нарахування грошового зобов'язання за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням вплинули висновки ДПІ у м.Херсоні про завищення податкового кредиту внаслідок відображення безтоварних операцій з ТОВ "Нафтакомпані" у лютому 2015 року.

Як вбачається з акту перевірки висновки ДПІ у м.Херсоні про неправомірне формування ТОВ "ТАЛІСС" податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Нафтакомпані" ґрунтуються на наявності інформації, що надійшла від Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області листом від 07.04.2015 р. № 388/7/10-04-22-20, відповідно до якої не підтверджено реальність здійснення господарських відносин у зв'язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою. Відсутність ТОВ "Нафтакомпані" за юридичною адресою, на думку ДПІ у м.Херсоні, вказує на порушення порядку оформлення податкових накладних, виписаних на адресу позивача, внаслідок зазначення у них адреси, яка не відповідає дійсності. Тому ці податкові накладні не мають юридичної сили.

Також ДПІ у м.Херсоні вказує на ненадання позивачем сертифікатів відповідності нафтопродуктів та документів (товарно-транспортних накладних тощо) на підтвердження руху нафтопродуктів від постачальника ТОВ "Нафтакомпані" до покупця ТОВ "ТАЛІСС".

Крім того, зазначає про невизнання поданої ТОВ "Нафтокомпані" декларації з ПДВ за лютий 2015 року як податкової звітності.

Дані обставини свідчать лише про документування ТОВ "ТАЛІСС" господарських операцій з ТОВ "Нафтакомпані", без реального постачання товарів, з метою отримання податкової вигоди.

Між тим суд не погоджується з такими доводами ДПІ у м.Херсоні з наступних підстав.

Порядок формування податкового кредиту визначено Податковим кодексом України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, з точки зору податкового законодавства України головними умовами для віднесення сплаченого при придбанні товару ПДВ до складу податкового кредиту є використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності платника податків у межах оподатковуваних операцій та належне документування сплаченого ПДВ.

Судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ "ТАЛІСС" є роздрібна торгівля пальним.

З метою здійснення господарської діяльності позивач укладав договори з ТОВ "Нафтакомпані" на поставку нафтопродуктів.

Зокрема, у лютому 2015 року між позивачем та ТОВ "Нафтакомпані" було укладено договори на поставку нафтопродуктів від 02.02.2015 р. № НК-0061, від 09.02.2015 р. № НК-0076, від 11.02.2015 р. № НК-0100, від 12.02.2015 р. № НК-0110, від 13.02.2015 р. № НК-0126, від 16.02.2015 р. № НК-0144, від 23.02.2015 р. № НК-0208, від 24.02.2015 р. № НК-0227, від 25.02.2015 р. № НК-0246, від 26.02.2015 р. № НК-0273, відповідно до яких постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти. Додатковими угодами до договорів від 02.02.2015 р. № 00061, від 09.02.2015 р. № 00076, від 11.02.2015 р. № 00100, від 12.02.2015 р. № 00110, від 13.02.2015 р. № 00126, від 16.02.2015 р. № 00144, від 23.02.2015 р. № 00208, від 24.02.2015 р. № 00227, від25.02.2015 р. № 00246, від 26.02.2015 р. № 00273, визначено, що постачальник зобов'язується поставити нафтопродукти на умовах ЕХW - резервуар нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" та інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

На виконання умов цих договорів ТОВ "Нафтакомпані" поставило позивачу у лютому 2015 року нафтопродукти на загальну суму 16388950,15 грн., з яких ПДВ - 3277790,03 грн., що підтверджується листами ТОВ "Нафтакомпані" про доставку нафтопродуктів та знаходження їх на зберіганні у ПАТ "Дніпронафтопродукт" від 02.02.2015 р. № 251/02/15-Н, від 09.02.2015 р. № 252/02/15-Н, від 11.02.2015 р. № 253/02/15-Н, від 12.02.2015 р. № 254/02/15-Н, від 16.02.2015 р. № 256/02/15-Н, від 23.02.2015 р. № 257/02/15-Н, від 24.02.2015 р. № 258/02/15-Н, від 25.02.2015 р. № 259/02/15-Н, від 26.02.2015 р. № 260/02/15-Н, актами приймання-передачі нафтопродуктів від 28.02.2015 р. №№ 00061, 00076, 00100, 00110, 00126, 00144, 00208, 00227, 00246, 00273, податковими накладними від 28.02.2015 р. №№ 1500266, 1500163, 1500247, 1500119, 1500095, 1500228, 1500129, 1500080, 1500145, 1500293, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 2821, 631, 311, 281 за лютий 2015 року, журналами обліку нафтопродуктів, які надійшли до АЗС №№ 22, 27, 29-37, 38, 42-47, 53, 54.

Розрахунки між ТОВ "ТАЛІСС" та ТОВ "Нафтакомпані" у лютому 2015 року не проводились.

14.01.2015 р. між ПАТ "Дніпронафтопродукт" та ТОВ "ТАЛІСС" укладено договір зберігання № 4521, відповідно до якого Зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності, які передаються Поклажодавцем, і повернути їх Поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою. Зберігач має право здійснювати відпуск Товару зі складів третіх осіб, які знаходяться в договірних відносинах зі Сторонами цього Договору, тільки за вимогою Поклажодавця.

Позивачем надано до суду лист ПАТ "Дніпронафтопродукт", відповідно до якого на підставі договорів зберігання протягом січня-квітня 2015 року підприємство надавало послуги із зберігання нафтопродуктів ТОВ "Нафтакомпані". У лютому 2015 року ТОВ "Нафтакомпані" повідомляло ПАТ "Дніпронафтопродукт" про перехід права власності на нафтопродукти до ТОВ "ТАЛІСС" шляхом направлення письмових повідомлень. Крім того, згідно умов договору зберігання ПАТ "Дніпронафтопродукт" має право видавати ТОВ "ТАЛІСС" нафтопродукти, передані на зберігання зі складів третіх осіб, яким, зокрема, є ТОВ "Еквіта".

Факт виконання умов договору від 14.01.2015 р. № 4521 підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів на зберігання від 28.02.2015 р.

Оплата наданих послуг зі зберігання нафтопродуктів здійснена у безготівковій формі, про що свідчить платіжне доручення від 26.03.2015 р. № 99 на суму 52700 грн.

Перевезення отриманих від ТОВ "Нафтакомпані" нафтопродуктів від місця їх зберігання на ПАТ "Дніпронафтопродукт" та на ТОВ "Еквіта" до АЗС, які орендуються ТОВ "ТАЛІСС", здійснювалося ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс", ТОВ "Нерон-1" на підставі договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2015 р. № 8 (додаткові угоди від 29.01.2015 р. № 1, від 27.02.2015 р. № 2), від 14.01.2015 р. № 2, про що свідчать акт здачі-прийомки виконаних робіт від 28.02.2015 р. № АР-0000163, акт здачі-приймання виконаних послуг від 28.02.2015 р., товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність поставок нафтопродуктів від ТОВ "Нафтакомпані" внаслідок відсутності товарно-транспортних накладних, оскільки: по-перше, законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість. Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Таким чином, товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення; по-друге, у ТОВ "ТАЛІСС" є в наявності товарно-транспортні накладні на перевезення нафтопродуктів від постачальника до нафтобаз, де зберігалися нафтопродукти.

Аналогічно й щодо сертифікатів якості на придбані нафтопродукти, які не є тими документами, які свідчать про реальність господарських операцій, та не мають впливу на формування податкових зобов'язань та їх відображення в обліку.

Суд вважає протиправними доводи відповідача щодо неправомірного формування податкового кредиту внаслідок того, що податкова декларація ТОВ "Нафтакомпані" з податку на додану вартість за лютий 2015 року не визнана податковою звітністю, у зв'язку з чим неможливо підтвердити факт надання послуг за лютий 2015 року, оскільки норми податкового законодавства не ставлять в залежність право платника податків на формування податкового кредиту (за умови належного ним декларування та виконання податкових зобов'язань) від дій його контрагента, в тому числі у разі неподання цим контрагентом чи невизнання поданої ним податкової звітності.

Більш того, прийняття чи неприйняття контролюючим органом податкової декларації жодним чином не впливає на реальність господарських операцій.

Аналіз наданих позивачем первинних та платіжних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціях з ТОВ "Нафтакомпані", які були предметом перевірки.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пп.2.15 та пп.2.16 п.2 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Із досліджених у судовому засіданні первинних документів, оформлених за результатами господарської діяльності позивача із ТОВ "Нафтакомпані", вбачається, що зазначені первинні документи повністю відповідають ознакам первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік, тобто, господарські та бухгалтерські документи, отримані позивачем від ТОВ "Нафтакомпані", є дійсними.

Таким чином, господарські операції між ТОВ "ТАЛІСС" та ТОВ "Нафтакомпані" з приводу поставок нафтопродуктів повністю підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до положень ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у м.Херсоні не надала суду належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем ТОВ "Нафтакомпані" вчиняло порушення в сфері оподаткування, документувало безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб'єктів господарювання, та укладало нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

Надані суду докази не дають підстав для висновку, що вчинені позивачем господарські операції з ТОВ "Нафтакомпані" є сумнівними, не відповідають дійсному економічному змісту і вчинені з метою одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

На думку суду, при здійсненні господарської операції з боку позивача обов'язковому контролю підлягають наявність у постачальника дозвільної документації на складання податкової накладної, відповідність реквізитів податкової накладної фактичним даним на момент вчинення правочину та фактична наявність товару, отримання (надання) якого документується сторонами господарської операції.

Суд зазначає, що на час здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ "Нафтакомпані" мало свідоцтво платника ПДВ, що не заперечується відповідачем, а тому підприємство мало право виписувати податкові накладні.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України від 15.05.2003 р. № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано до суду доказів про наявність на час здійснення господарських операцій з позивачем записів у ЄДРПОУ про скасування державної реєстрації ТОВ "Нафтакомпані" чи визнання його установчих документів недійсними, визнання вказаного підприємства банкрутом чи припинення юридичної особи.

Стосовно наведених в акті перевірки обставин діяльності ТОВ "Нафтакомпані" суд зазначає, що діюче податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов'язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобовязань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з ПДВ та формування витрат по операціях з такими контрагентами. Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому ТОВ "ТАЛІСС" не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства іншими особами по ланцюгу постачання. Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що за відсутності доказів проведення позивачем фіктивних господарських операцій з ТОВ "Нафтакомпані" та при наявності належним чином оформлених первинних документів по операціях з поставки нафтопродуктів у цього постачальника, висновок ДПІ у м.Херсоні про завищення позивачем податкового кредиту за такими операціями є протиправним.

Тому ТОВ " ТАЛІСС" правомірно сформувало податковий кредит у сумі 3277790 грн. по відносинах з ТОВ "Нафтакомпані", у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № НОМЕР_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

Положеннями ч.1 ст.94 КАС України (в редакції, яка була чинною на час звернення позивача до суду) визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, сплачений ТОВ "ТАЛІСС" судовий збір у сумі 487,20 грн. згідно квитанції від 28.08.2015 р. № 21 підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 30.06.2015 р. № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІСС" () судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 жовтня 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3