Справа № 264/4750/15-а
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4750/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Литвиненко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України в Донецькій області з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що на підставі постанови від 16.07.2015 року посадової особи відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП на нього було накладено штраф у розмірі 425 грн. Згідно із зазначеною постановою він, 16.07.2015 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті пр..Ілліча з пров.Прокатним проїхав на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ПДР України. Із цією постановою він не згодний. Так, посадовою особою відповідача не виконані вимоги ст..268 КУпАП щодо розяснення прав у звязку з притягненням до адміністративної відповідальності, при розгляді справи не були доведені та зясовані обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення. Так, він дійсно 16.07.2015 року керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався по пр..Ілліча в м.Маріуполі. Підїжджаючи до перехрестя з пров.Прокатний на світлофорі був увімкнений зелений колір світлофору, який дозволяє рух, крім того, за його автомобілем рухався в притул інший транспортний засіб. Проїхавши перехрестя та досить тривалий відрізок шляху, його було зупинено працівниками ДАІ, однак позивачу невідомо було де саме відносно перехрестя знаходились працівники ДАІ. При цьому вони помилково зробили висновок щодо порушення позивачем ПДР України та наполягали на тому, що вони все знімали на побутову камеру. Інспектор ДАІ повідомив позивачу, що він нібито проїхав на заборонений сигнал світлофору на перехресті, на що він заперечив та пояснив, що рухався на зелений сигнал світлофору, а на заборонений жовтий сигнал світлофора змушений був закінчувати маневр, оскільки виїхавши на перехрестя не встиг закінчити маневр на зелений сигнал світлофора та не міг зупинити транспортний засіб , не створюючи перешкод для руху інших транспортних засобів. Також працівником ДАІ не було відібрано пояснень від осіб, які повинні бути свідками зазначеної вище ситуації. На прохання позивача надати дислокацію маршрутів патрулювання, картку маршруту патрулювання, журнал патрулювання та інші документи, працівники ДАІ жодного документу не надати. При таких обставинах, вважав, що інспектором ДПС не надано жодних доказів, які б підтверджували факт скоєння ним правопорушення, крім того, інспектор ДПС упереджено та необєктивно поставився до зясування обставин по справі, незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Просив скасувати постанову про притягнення його до відповідальності.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 16.07.2015 року ІДПС взводу ДПС ДАІ м.Маріуполя ОСОБА_2, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 364625, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 16.07.2015 року о 16 год. 10 хв. він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті пр..Ілліча та пров.Прокатного в м.Маріуполі проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України.

Вказана постанова не відповідає вимогам закону та винесена з його порушенням, тому підлягає скасуванню.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобовязані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незабезпечення відповідачем виконання вимог ст. 254 та 268 КУпАП призвело до того, що він не зміг при розгляді справи про адміністративне правопорушення повною мірою виконати вимоги і ст. 280 КУпАП щодо зясування обставин, які є обовязковими для прийняття рішення.

Ці порушення з боку відповідача, на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставинах скоєння правопорушення. Пояснення свідків, які б підтвердили факт порушення ПДР відсутні; відсутні також і показання працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем жодних тверджень позивача належними засобами доказування не спростовано. Також суд позбавлений можливості дослідити будь-які фактичні докази у справі, передбачені ст. 251 КУпАП, оскільки відповідачем вони не надані.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.І КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України в Донецькій області з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 364625 від 16.07.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ст. 122 ч.2 КУпАП, винесену Інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ м.Маріуполя ОСОБА_2 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя: Н. В. Литвиненко