Справа № 813/4091/13-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Справа № 876/8607/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч - Львів» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

27.05.2013 року Львівський міський центр зайнятості звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 4404,63 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився Львівський міський центр зайнятості, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, необ'єктивність оцінки всіх обставин та доказів, що мають значення для вирішення справи по суті, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Мотивуючи свою незгоду із судовим рішенням, апелянт зазначив, що при проведенні розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (про що складено акт № 315 від 21.03.2013 р.) встановлено, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 за № 15 про поновлення її 12.03.2010 р. на посаді бухгалтера згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.09.2010 р. та № 16 про звільнення її 10.07.2012 р. з посади бухгалтера за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України здійснені особою, яка не має жодного відношення до підприємства ВАТ «Сортнасіннєовоч», а саме, колишнім директором ОСОБА_2 Останнє підтверджується також листом ВАТ «Сортнасіннєовоч» від 11.07.2014 р. Тому ці записи є недійсними. Отже, відповідач безпідставно отримувала державну допомогу.

Представник апелянта Водолазький Д.Д.. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, що у ній наведені.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та пояснили, що ОСОБА_1 не подавала центру зайнятості неправдивих відомостей. Просили залишити судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді бухгалтера ВАТ «Сортнасіннєвоч» з 01.12.1988 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9 (зворот)).

12 березня 2010 року ОСОБА_1 була звільнена з посади і звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовом про поновлення на роботі.

03 вересня 2010 року Франківський районий суд м. Львова виніс рішення, яким поновив ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ВАТ «Сортнасіннєовоч».

На підставі вказаного судового рішення на підприємстві було винесено наказ № 7К від 25.03.2011 року, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді бухгалтера ВАТ «Сортнасіннєовоч» з 12.03.2010 року.

07 липня 2012 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про звільнення за згодою сторін. 10 липня 2012 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади, про що зроблено запис в трудовій книжці.

ОСОБА_1 звернулася до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 20.07.2012 року. Статус безробітної їй було надано 27.07.2012 року на підставі власноручно підписаної заяви.

Під час реєстрації в центрі зайнятості 20.07.2012 року ОСОБА_1 подала трудову книжку НОМЕР_2 в якій наявний запис про припинення трудових відносин з ВАТ «Сортнасіннєовоч» 10.07.2012 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

За час перебування на обліку ОСОБА_1 отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення та соціальні послуги з 27.07.2012 року по 29.03.2013 року.

При проведені розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (про що складено акт № 315 від 21.03.2013 року) встановлено, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 за № 15 про поновлення її 12.03.2010 року на посаді бухгалтера згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.09.2010 року та № 16 про звільнення її 10.07.2012 року з посади бухгалтера за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України здійснені особою, яка не має жодного відношення до підприємства ВАТ «Сортнаіннєовоч».

Відповідачу надіслано претензію № 13/2048 від 03.04.2013 року щодо відшкодування коштів у сумі 4404.63 грн., проте дана претензія залишена без задоволення.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Умови виплати допомоги та її розмір визначені ст. ст. 22 та 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Статтею 31 цього Закону встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 цього Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як вбачається з наведеної норми, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов'язків та зловживання ними. Відтак, позивач, який є суб'єктом владних повноважень, повинен довести вину застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття та соціальних послуг.

Відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р. № 219 (надалі - Порядок № 219) під час проведення реєстрації громадянина працівник центру зайнятості із застосуванням автоматизованої системи заповнює персональну картку особи, що звернулася до центру зайнятості (далі - картка), в якій зазначаються особисті дані особи (прізвище, ім'я та по батькові, інформація про реєстрацію місця проживання, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності, що визначений пунктом 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», підстава припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально, та ознайомлює громадянина з пам'яткою «Ваші права - Ваші обов'язки». Форму картки та пам'ятки затверджує Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 12 Порядку № 219 для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не зареєстрований як фізична особа - підприємець та не займається видами діяльності, що визначені частиною 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», і не отримує пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

До зайнятого населення також належать:

1) непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства;

2) батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства;

3) особа, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за ним відповідно до законодавства.

Відповідач подала центру зайнятості необхідні дані для реєстрації та отримання статусу безробітного та надала передбачені законодавством документи, в тому числі копію трудової книжки, в якій відсутній запис про роботу в ВАТ «Сортнасіннєовоч» в період з 27.07.2012 року по 29.03.2013 року. Таким чином, подані нею документи та факти, повідомлені в заяві, не містили неправдивих відомостей.

Належних доказів обізнаності відповідача з фактом відсторонення попереднього директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» ОСОБА_2 від посади суду надано не було.

Також центром зайнятості не доведено факту неправдивості самих записів у трудовій книжці ОСОБА_1

Натомість, суд першої інстанції правильно врахував той факт, що відповідача було поновлено на посаді в межах виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Франківським районним судом м. Львова 03.09.2010 року (у справі № 2-3406/10р.), що здійснювалось Шевченківським ВДВС ЛМУЮ та закінчене постановою від 28.04.2011 року.

Відтак, твердження позивача про наявність умислу ОСОБА_1 на отримання допомоги з безробіття та соціальних послуг протиправним шляхом є необгрунтованими.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у стягненні цих коштів на користь центру зайнятості.

Відповідно до ч. 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задолвення позовних вимог у повному обсязі, постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у спаві № 813/4091/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий судя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 27 жовтня 2015 року.