Справа № 2а-1177/12/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № 142364/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Рясне-402» до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ЛКП «Рясне-402» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Державної податкової служби, яким просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 01.11.2011 року № /27684, яким йому було зменшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 110072,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 27518,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що на підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2011 року 110072,00 грн. позивач надав акт звірки отриманих та виданих податкових накладних за липень 2011 року між ЛКП «Рясне-402» та ЛМКП «Залізничнетеплоенерго», реєстр виданих та отриманих податкових накладних платника ЛМКП «Залізничнетеплоенерго», лист ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» від 30.01.2012 року № 08-118, а також додаток 5 до декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року ЛМКП «Залізничнетеплоенерго». Крім того, в судовому засідання в якості свідка допитано головного бухгалтера ЛКП «Залізничнетеплоенерго» ОСОБА_1, яка підтвердила факт помилкової виписки податкової накладної від 31.07.2011 року № 216 на суму 660431,87 грн., в тому числі податок на додану вартість 110071,98 грн. та уточнення відповідної звітності. З врахуванням наведених обставин суд дійшов висновку, що позивач правомірно сформував податковий кредит на підставі податкових накладних, які відображені у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за липень 2011 року та податковій декларації з податку на додану вартість за цей період.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року ЛКП «Рясне-402» завищено суму податкового кредиту на 110071,98 грн. по контрагенту ЛМКП «Залізничнетеплоенерго», що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на вказану суму, оскільки зазначена сума податкового кредиту не була підтверджена відповідними податковими накладними. При цьому, податковий орган посилається на те, що ЛКП «Рясне-402» разом із податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2011 року не подало заяву із скаргою на ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» про порушення останнім порядку реєстрації, а саме не реєстрацію ним в Єдиному реєстрі податкових накладних та копій розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку на додану вартість у зв'язку з придбанням товарів/послуг або копій первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід визнати нечинною, а провадження у справі закрити з наступних підстав.

Як встановив суд, 03.10.2011 року посадові особи Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова провели позапланову невиїзну документальну перевірку ЛКП «Рясне-402» з питань правомірності формування податкового кредиту по взаєморозрахунках з ЛКП «Залізничнетеплоенерго» за липень 2011 року, за результатами якої складено акт № 2459/23-410/20826593.

В акті перевірки вказано про порушення позивачем вимог п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року на 110071,98 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на цю суму.

На підставі даного акта перевірки Державна податкова інспекція в Шевченківському районі міста Львова прийняла податкове повідомлення-рішення від 01.11.2011 року № /27684, яким ЛКП «Рясне-402» зменшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 110072,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 27518,00 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак його скаргу було залишено без задоволення, а рішення відповідача без змін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з таких підстав.

Як встановив суд, ЛКП «Рясне-402» подано до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2011 року, в якій задекларувало податковий кредит в розмірі 171437,00 грн., в тому числі 110071,98 грн. згідно з податковою накладною від 31.07.2011 року № 216 на суму 660431,87 грн., в тому числі податок на додану вартість 110071,98 грн., виданою ЛМКП «Залізничнетеплоенерго», яка відображена в рядку 57 складеного позивачем Реєстру отриманих та виданих податкових накладних.

При цьому, як встановлено судом і не спростовано відповідачем, ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» помилково видало позивачу зазначену податкову накладну і після виявлення цієї помилки в подальшому видало податкові накладні від 31.07.2011 року № 216 на суму 498031,87 грн., в тому числі податок на додану вартість 83005,31 грн., № 348 на суму 123300 грн., в тому числі податок на додану вартість 20550 грн. та № 349 на суму 39100 грн., в тому числі податок на додану вартість 6516,67 грн., які позивач відобразив у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних відповідно у рядках 58, 59, 60.

Пізніше ЛКП «Рясне-402» подало уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року, в додатку 5 якого по ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» відображено суму податку, що надає право формування податкового кредиту від операцій з постачання в розмірі 110071,98 грн.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 цієї статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше - або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

А відповідно до п. 198.6 даної статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до п. п. 201.7, 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Цього Кодексу підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги) на вимогу їх отримувача.

У податковій накладній повинні бути зазначені наступні реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

А згідно з п. 201.6 цієї статті податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Як встановив суд, ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» помилково виписало позивачу податкову накладну від 31.07.2011 року № 216 на суму 660431,87 грн., в тому числі податок на додану вартість 110071,98 грн. замість трьох інших податкових накладних та помилково відобразило у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних.

Проте, як зазначено вище, після виявлення і усунення даної помилки ЛКП «Рясне-402» подало уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року, в якому внесло зміни до додатку 5, де відобразило належним чином оформлені податкові накладні, виписані ЛМКП «Залізничнетеплоенерго», а саме від 31.07.2011 року № 216 на суму 498031,87 грн., в тому числі податок на додану вартість 83005,31 грн., № 348 на суму 123300 грн., в тому числі податок на додану вартість 20550 грн. та № 349 на суму 39100 грн., в тому числі податок на додану вартість 6516,67 грн.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач правомірно включив відповідні суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за липень 2011 року, що підтверджується також наявними в матеріалах справи актом звірки отриманих та виданих податкових накладних за липень 2011 року між ЛКП «Рясне-402» та ЛМКП «Залізничнетеплоенерго», реєстром виданих та отриманих податкових накладних платника ЛМКП «Залізничнетеплоенерго», листом ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» від 30.01.2012 року № 08-118, додатком 5 до поданої ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року.

Крім того, в судовому засіданні в якості свідка допитано головного бухгалтера ЛКП «Залізничнетеплоенерго» ОСОБА_1, яка підтвердила факт помилкової виписки податкової накладної № 216 від 31.07.2011 року на суму 660431,87 грн., в тому числі податок на додану вартість 110071,98 грн. та уточнення відповідної звітності.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи Державна податкова інспекція в Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка є правонаступником Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Державної податкової служби, та ЛКП «Рясне-402», подали до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін шляхом досягнення податкового компромісу.

Вказані клопотання обґрунтовані тим, що 04.03.2015 року ЛКП «Рясне-402» звернулося до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області із заявою про досягнення податкового компромісу, зокрема, щодо грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 137230,00 грн. (110072,00 грн. основний платіж та 27518,00 грн. штрафні (фінансові) санкції), визначеного податковим повідомленням-рішенням від 01.11.2011 року № /27684, яке оскаржується в даній справі. Позивач сплатив 5% даного податкового зобов'язання згідно з платіжним дорученням від 18.03.2015 року № 2211, а рішенням відповідача від 19.03.2015 року № 4581/13-07-22-01-02 погоджено застосування цього податкового компромісу.

Відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується. Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, ним позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2011 року, тобто спірне грошове зобов'язання виникло до 01.04.2014 року, а тому до цього зобов'язання може бути застосовано податковий компроміс.

Як зазначено вище, рішенням Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 19.03.2015 року № 4581/13-07-22-01-02 було погоджено застосування податкового компромісу, зокрема, щодо грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 137230,00 грн. (110072,00 грн. основний платіж та 27518,00 грн. штрафні (фінансові) санкції), визначеного податковим повідомленням-рішенням від 01.11.2011 року № /27684.

А 18.03.2015 року ЛКП «Рясне-402» сплатило 5% даного грошового зобов'язання, що підтверджується платіжним дорученням № 2211.

Відповідно до п. 11-2 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду.

У разі примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статті 113 цього Кодексу.

Згідно з ст. 113 Кодексу адміністративного судочинства України сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову. У разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

А відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 157 цього Кодексу суд закриває провадження у справі, якщо сторони досягли примирення.

Враховуючи наведені вище обставини та положення правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання ЛКП «Рясне-402» та Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про закриття провадження у справі в зв'язку з примиренням сторін підлягають задоволенню.

Водночас колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Тому, оскільки судом першої інстанції було прийнято законну та обґрунтовану постанову, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі (примирення сторін), виникли після її прийняття, відповідно до ч. 2 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України таку постанову слід визнати нечинною та закрити провадження у справі.

Керуючись ч. 3 ст. 113, п. 3 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 194, 196, п. 5 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 203, п. 5 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Державної податкової служби залишити без задоволення.

Клопотання Львівського комунального підприємства «Рясне-402» та Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року у справі № 2а-1177/12/1370 за позовом Львівського комунального підприємства «Рясне-402» до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі міста Львова Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення - визнати нечинною і закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 19.10.2015 року