Справа № 820/17975/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р.Справа № 820/17975/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін: позивача- Виноградової Н.М., відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2015р. по справі № 820/17975/14

за позовом Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, Богодухівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту - Богодухівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_2, відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 10227,38 грн., а саме: суму у розмірі 4559,03 грн. на р/р 0102 (одержувач - місцевий бюджет, банк одержувач - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код одержувача - 37681882, код платежу-13050500); суму у розмірі 5668,35 грн. на р/р 0086 (одержувач - місцевий бюджет, банк одержувач - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код одержувача - 37681882, код платежу - 13050500).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 р. по справі № 820/17975/14 адміністративний позов Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ід.н. НОМЕР_1, поштова адреса: 62113, Харківська обл., Богодухівський район, АДРЕСА_1) податковий борг у розмірі 10227,38 грн. (десять тисяч двісті двадцять сім гривень 38 коп.), а саме: суму у розмірі 4559,03 грн. на р/р 0102 (одержувач - місцевий бюджет, банк одержувач - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код одержувача - 37681882, код платежу-13050500); суму у розмірі 5668,35 грн. на р/р 0086 (одержувач - місцевий бюджет, банк одержувач - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код одержувача - 37681882, код платежу - 13050500).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що ФОП ОСОБА_2 проводилась сплата орендної плати за землю в період з листопада 2006 року по грудень 2007 року (з 24.11.2006 року по 12.12.2007 року), тобто ще до реєстрації договорів оренди землі, яка відбулася 07.12.2007 року, в результаті чого утворилася переплата в сумі 17132,90 грн., у т.ч. по Вінницько-Іванівській сільській раді - 10748,20 грн., по Ульянівській сільській раді - 6384,70 грн. Зазначив, що 30.05.2014 року відповідач звертався до Богодухівської ОДПІ з листом щодо врахування надміру сплачених платежів у рахунок погашення податкового боргу, однак податковим органом 30.06.2014 року було відмовлено відповідачеві у проведенні такого зарахування. Разом з тим, в силу прямих приписів ст.ст.43, 87 Податкового кодексу України кошти в сумі 17132,90 грн. повинні були бути направлені Богодухівською ОДПІ на погашення податкового боргу в сумі 10227,38 грн., а отже, станом на час звернення Богодухівської ОДПІ до суду з даним позовом податковий борг у відповідача відсутній. Однак, як встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, Богодухівською ОДПІ протиправно, без проведення звірки з ФОП ОСОБА_2, було списано сплачені суми орендної плати у загальному розмірі 14626,96 грн. (5472,65 грн. та 9154,31 грн.) з внесенням цих даних до облікової картки платника податків відповідача. Стверджує, що суми було списано протиправно, оскільки декларацій за 2007 рік відповідач не подавав. З огляду на викладене, вважає, що оскільки у діях відповідача відсутня така обов'язкова ознака податкового правопорушення як протиправність в частині нанесення шкоди правам та інтересам держави, у тому числі Державному бюджету України, тому притягнення позивача до відповідальності та покладення на нього податкового обов'язку щодо повторної сплати коштів до бюджету є протиправним.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 р. по справі № 820/17975/14 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що податковий борг по земельному податку в розмірі 10227,38 грн. у ФОП ОСОБА_2 виник внаслідок несплати податкових зобов'язань, визначених відповідачем у податкових деклараціях № від 11.04.2014 р. (по Ульянівській сільській раді) - в сумі 4559,03 грн., та № 140002153 від 11.04.2014 р. (по Вінницько-Іванівській сільській раді) - в сумі 5668,35 грн. У відповідності до п.59.1 ст.59 ПК України на адресу відповідача було направлено податкову вимогу № 93-25 від 07.05.2014 р., однак, це не призвело до сплати податкового зобов'язання відповідача. Відповідачем було оскаржено зазначену ухвалу в судовому порядку, однак, згодом 14.04.2015 року позовну заяву представником ФОП ОСОБА_2 позовну заяву було відкликано, що, на думку Богодухівської ОДПІ, свідчить про згоду ОСОБА_2 із сумою податкового боргу, зазначеною у вимозі № 93-25 від 07.05.2014 р. Сума податкового боргу в розмірі 10227,38 грн. відповідачем наразі добровільно не сплачена, а отже наявні підстави для її стягнення.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ФОП ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця та перебуває на обліку як платник податків в Богодухівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Між відповідачем та Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області (далі по тексту - Богодухівська РДА) укладено договори оренди земельної ділянки водного фонду (а.с.31-44), а отже з урахуванням положень ст. 288 ПК України відповідач по справі є платником орендної плати за земельну ділянку.

ФОП ОСОБА_2 11.04.2014 року до податкової інспекції подано декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), якими самостійно визначено річну суму орендної плати, яка підлягає сплаті з відповідною розбивкою по місяцям у 2014 році (а.с.11-13,16-18).

Із долученої до матеріалів справи облікової картки платника податку (а.с.14-15,19-20) встановлено, що відповідач обов'язок по сплаті зобов'язання щодо плати за землю не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 10227,38 грн.

Богодухівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області з урахуванням положень ст. 59 Податкового кодексу України сформовано та направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 податкову вимогу № 93-25 від 07.05.2014р., яка була отримана відповідачем по справі.

У зв'язку з несплатою відповідачем суми заборгованості у розмірі 10227,38 грн. Богодухівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області звернулась до суду з даним позовом про стягнення вказаної суми у примусовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказів погашення відповідачем вищезазначеної суми або оскарження суми заборгованості відповідач не надав, а отже, вказана сума підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з п. пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

Як встановлено пунктом 285.1 статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.285.2 ст.285 ПК України).

Відповідно до п.286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

За приписами п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.11.2006 року між Богодухівською РДА (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, яка знаходиться на території Вінницько-Іванівської сільської ради за межами населеного пункту, площею 52,9107 га (а.с.31-34).

Крім того, 03.12.2007 року між Богодухівською РДА (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки із земель водного фонду загальною площею 1,7111 га, яка знаходиться на території Ульянівської сільської ради за межами населеного пункту (а.с.36-39).

Також, матеріалами справи підтверджено, що 03.12.2007 року між Богодухівською РДА (Орендодавець) та ОСОБА_2 (позивач) укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 46,1631 га, розташованої на території Ульянівської сільської ради (а.с.40-43).

Таким чином, всі три договори оренди земельних ділянок були зареєстровані у Богодухівському РВ ХРФ ДЗК 03.12.2007 року.

Отже, з вищевказаної дати відповідач по справі є платником орендної плати за земельні ділянки державної власності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що орендна плата позивачем сплачувалась з 24.11.2006 року.

Так, за 2006 рік ОСОБА_2 було сплачено 2437,82 грн., у 2007 році - 14695,08 грн., станом на 01.01.2008 року за відповідачем обліковувалась переплата в розмірі 17132,90 грн.

11.01.2008 року ОСОБА_2. були подані декларації з орендної плати за 2007 рік (вхідні номери Богодухівської ОДПІ 18608 та 18606), в яких було визначено до суми сплати 9154,31 грн. - за земельну ділянку, розташовану на території Вінницько-Іванівської сільської ради та 5472,65 грн. за земельну ділянку, розташовану на території Ульянівської сільської ради.

Отже, 11.01.2008 року відповідачем задекларовано за 2007 рік орендної плати за 2 земельні ділянки в загальному розмірі 14626,96 грн.

17.01.2008 року відбулося розділення рахунків відповідно до сільських рад, тобто, сплата орендної плати повинна була проводитися окремо по Вінницько-Іванівській та по Ульянівській сільських радах.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2008 року ОСОБА_2 були подано до Богодухівської ОДПІ податкові декларації з орендної плати за 2008 рік, у яких визначено до сплати суми в розмірі 9410,63 грн. (по Вінницько-Іванівській сільській раді) та 5685,88 грн. (по Ульянівській сільській раді) (а.с.181-182).

Протягом 2008 року ОСОБА_2 самостійно сплачено орендну плату у розмірі 17899,40 грн. за земельну ділянку, розташовану на території Вінницько-Іванівської сільської раді, та 4360,24 грн. - за земельну ділянку, розташовану на території Ульянівської сільської ради.

Крім того, у 2008 році відповідачеві було нараховано 75,88 грн. штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання за земельну ділянку Вінницько-Іванівської сільської ради та 52,32 грн. - за земельну ділянку Ульянівської сільської ради.

Станом на 30.12.2008 року в картках особового рахунку обліковувалась переплата 41,60 грн. та 4,88 грн. відповідно.

28.01.2009 року ОСОБА_2 подано податкові декларації по орендній платі за землю за 2009 рік (вхідні номери Богодухівської ОДПІ № 875 та № 873) визначено суми, належні до сплати : по Вінницько-Іванівській сільській раді - 10809,27 грн. та по Ульянівській сільській раді - 6472,74 грн.

Сплачено відповідачем протягом 2009 року суми в розмірі 10826,72 грн. та 6538,47 грн., станом на 30.12.2009 року за відповідачем обліковувалась переплата у розмірі 58,71 грн. та 69,97 грн..

Згідно з податковими деклараціями з орендної плати за землю за 2010 рік, зареєстрованими у Богодухівській ОДПІ під № 2367 та № 2635, ОСОБА_2 визначено до сплати суми в розмірі 11597,36 грн. - по Вінницько-Іванівській сільській раді та 7001,37 грн. - по Ульянівській сільській раді.

Протягом 2010 року відповідачем сплачено суми орендної плати у розмірі 11542,56 грн. та 6935,43 грн.

Станом на 30.12.2010 року за відповідачем по Вінницько-Іванівській сільській раді обліковувалась переплата в сумі 1,76 грн., по Ульянівській сільській раді - 1,76 грн..

Відповідно до податкових декларацій за 2011 рік відповідачем задекларовано до сплати орендної плати по Вінницько-Іванівській сільській раді - 11503,10 грн. сплачено протягом 2011 року - 11530,88 грн., по Ульянівській сільській раді задекларовано 6883,43 грн., сплачено протягом 2011 року - 6903,28 грн.

Станом на 30.12.2011 року за відповідачем обліковувалась переплата у розмірі 28,82 грн. та 28,82 грн. відповідно.

Згідно з податковою декларацією № 1235 відповідачем визначено належну до сплати суму орендної плати за землю за 2012 рік по Вінницько-Іванівській сільській раді - 11586,66 грн., по Ульянівській сільській раді - 7172,51 грн. згідно з декларацією № 1240.

Протягом 2012 року ОСОБА_2 сплачено 12254,92 грн. - по Вінницько-Іванівській сільській раді та 7619,94 грн. - по Ульянівській сільській раді.

Станом на 30.12.2012 року за відповідачем у картці особового рахунку обліковувалась переплата у розмірі 696,61 грн. та 468,34 грн. відповідно.

Поданими відповідачем податковими деклараціями № та № за 2013 рік ОСОБА_2 визначено до сплати орендної плати за землю по Вінницько-Іванівській сільській раді 11480,66 грн., по Ульянівській сільській раді - 7128,49 грн., сплачено протягом 2013 року суми в розмірі 12416,63 грн. та 7196,30 грн. відповідно, у зв'язку з чим станом на 10.12.2013 року утворилась переплата по Вінницько-Іванівській сільській раді у розмірі 935,05 грн. та станом на 30.12.2013 року по Ульянівській сільській раді - 67,27 грн.

Крім того, податковими деклараціями за 2014 рік визначено до сплати орендної плати за землю : по Вінницько-Іванівській сільській раді - 12500,66 грн., року по Ульянівській сільській раді - 8191,07 грн. Сплачено протягом 2014 року - 2069,44 грн. та 1188,06 гр. відповідно.

Таким чином, станом на 30.12.2014 року за відповідачем обліковувалась недоїмка в сумі 9498,32 грн. - по Вінницько-Іванівській сільській раді та 6939,46 грн. - по Ульянівській сільській раді.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.04.2014 року ОСОБА_2 подано до Богодухівської ОДПІ податкові декларації з плати за землю за 2014 рік, в якій позивачем самостійно зазначено в якості суми, належної до сплати, 7128,53 грн. - за земельні ділянки, розташовані на території Ульянівської сільської ради площею 46,1631 га та 1,7110 га (594,04 грн. щомісячно) (а.с.11-12) та 11480,66 грн. - за земельну ділянку площею 52,9107 га, розташовану на території Вінницько-Іванівської селищної ради (956,72 грн. щомісячно) (а.с.16-17).

Як встановлено пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Між тим, сума, самостійно визначена відповідачем у податкових деклараціях з плати за землю за 2014 рік, ОСОБА_2 в повному обсязі не сплачена.

Відповідно до довідки Богодухівської ОДПІ, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати орендної плати за земельні ділянки у загальному розмірі 10227,38 грн. (а.с.10), у т.ч. по земельній ділянці Вінницько-Іванівської сільської ради - 5668,35 грн., по земельній ділянці Ульянівської сільської ради - 4559,03 грн., що підтверджується даними облікової картки ФОП ОСОБА_2 (а.с.14-15, 19-20).

За визначенням пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Богодухівською ОДПІ було направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 податкову вимогу № 93-25 від 07.05.2014р., яка була отримана відповідачем по справі, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вказана податкова вимога було оскаржена відповідачем до суду (а.с.63).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року по справі № 820/484/15 відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкової вимоги.

Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_2 до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Однак, 14.04.2015 року представником позивача було відкликано позовну заяву, у зв'язку з чим ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року по справі № 820/484/15 було скасовано, а позов ФОП ОСОБА_2 - залишено без розгляду.

Таким чином, вищезазначена вимога № 93-25 від 07.05.2014р. не скасована ані в адміністративному, ані в судовому порядку та є чинною, однак, відповідачем не виконана.

Отже, Богодухівською ОДПІ як органом, який здійснює контроль за правильністю та своєчасністю сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), вживалися заходи з погашення податкового боргу у встановленому законом порядку, однак, вони не призвели до погашення боргу ФОП ОСОБА_2

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За визначенням пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктами 95.2, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на наведене, беручи до уваги, що ФОП ОСОБА_2 сума боргу з орендної плати за землю не сплачена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність законних підстав для задоволення позову та стягнення з ФОП ОСОБА_2 несплаченої суми боргу з орендної плати за землю в загальному розмірі 10227,38 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання представника відповідача на наявність у ФОП ОСОБА_2 переплати з орендної плати за землю, яка, на думку представника відповідача, унеможливлює стягнення з останнього податкового боргу, з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що спірні відносини щодо сплати орендної плати за земельні ділянки до 01.01.2011 року було урегульовано Законом України «Про плату за землю».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно зі ст.5 цього Закону об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Як встановлено статтею 11 Закону України «Про плату за землю» податок за земельні ділянки, надані на землях водного фонду, за винятком земельних ділянок, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону, справляється у розмірі 0,3 відсотка від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області.

У відповідності до ст.13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 14 цього Закону встановлено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, що не звільняє від обов'язку подання податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на нововідведену земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за звітним.

За приписами ст.15 Закону України «Про плату за землю» власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У свою чергу, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення позивачем договорів оренди земельних ділянок) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Таким чином, право використання земельної ділянки та обов'язок сплачувати орендну плату виникає у орендаря земельної ділянки державної або комунальної власності виключно з моменту державної реєстрації договору оренди.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про плату за землю» податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності громадянами сплачується рівними частками до 15 серпня і 15 листопада.

Надміру сплачені суми податку підлягають поверненню платнику за його письмовою заявою або за його бажанням зараховуються до сплати податку за наступний рік.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про плату за землю» платники, яких своєчасно не було залучено до сплати земельного податку, сплачують податок не більш як за два попередні роки.

Перегляд неправильно нарахованого податку, стягнення або повернення його платнику допускаються не більш як за два попередні роки.

Колегією суддів встановлено, та підтверджується позивачем по справі, що ОСОБА_2 сплачувалась орендна плата за спірні земельні ділянки починаючи з 24.11.2006 року.

Так, як вбачається з пояснень позивача, за 2006 рік ОСОБА_2 було сплачено 2437,82 грн., у 2007 році - 14695,08 грн., станом на 01.01.2008 року за відповідачем обліковувалась переплата в розмірі 17132,90 грн.

17.01.2008 року відбулося розділення рахунків відповідно до сільських рад, тобто, сплата орендної плати повинна була проводитися окремо по Вінницько-Іванівській та по Ульянівській сільських радах.

В матеріалах справи наявні податкові декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2007 рік, які надійшли до Богодухівської ОДПІ 11.01.2008 року (вхідний номер декларацій 18608 та 18606), в яких визначено суми до сплати 9154,31 грн. та 5472,65 грн. відповідно.

Отже, 11.01.2008 року відповідачем задекларовано за 2007 рік орендної плати за 2 земельні ділянки в загальному розмірі 14626,96 грн.

При цьому, як вбачається з цих декларацій, орендна плата декларується та сплачується ОСОБА_2 лише за грудень 2007 року.

Разом з тим, як вбачається з копій укладених договорів оренди, суми в розмірі 9154,31 грн. та 5472,65 грн. є річними сумами орендної плати за земельні ділянки Вінницько-Іванівської та Ульянівської сільської рад відповідно.

Як зазначено у письмових поясненнях Богодухівської ОДПІ, суми в розмірі 9154,31 грн. та 5473,65 грн. були відображені у картках особового рахунку відповідача як нарахування податку (а.с.177).

В результаті чого станом на 31.01.2008 року переплата по Вінницько-Іванівнській сільській раді зменшилась до 1593,89 грн., по Ульянівській сільській раді - до 912,05 грн.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до п.5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, чинного на час виникнення спірних відносин щодо сплати орендної плати за землю за 2007-2008 роки, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_2 уточнюючих розрахунків з орендної плати за землю за 2007 рік до Богодухівської ОДПІ не подавалось.

Матеріалами справи підтверджено, що із заявою з приводу проведення перерахунку орендної плати за землю з урахуванням надмірної її сплати за 2006-2007 роки ФОП ОСОБА_2 вперше звернувся до Богодухівської ОДПІ 30.05.2014 року.

Колегією суддів встановлено, що питання про зарахування надмірно сплачених сум в рахунок поточних податкових зобов'язань, ОСОБА_2 до 2014 року не порушувалось.

З комплексного аналізу ст.ст.17 та 18 Закону України «Про плату за землю» випливає, що питання про зарахування надмірно сплачених платежів в рахунок платежів на наступний рік, відбувається виключно за заявою платника. При цьому строк порушення питання про перегляд надмірно нарахованого податку обмежено терміном у 2 роки.

Отже, станом на 30.05.2014 року (дата звернення позивача із заявою до Богодухівської ОДПІ) відповідач не мав права на перегляд суми орендної плати за 2007 рік, а тому наявність переплати по орендній платі за 2007 рік не є підставою для зменшення податкових зобов'язань позивача у майбутньому.

З приводу доводів відповідача про те, що ОСОБА_2 не подавались до Богодухівської ОДПІ податкові декларації по орендній платі за 2007 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено частиною 4 статті 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи

У відповідності до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.4 ст.71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи (ч.5 ст.71 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції, з огляду на приписи вищенаведених статей КАС України, було витребувано у позивача копії поданих ОСОБА_2 декларацій.

Представником позивача надано до матеріалів справи копії актів Богодухівської ОДПІ про вилучення до знищення документів, не віднесених до національного архівного фонду, якими підтверджено знищення у 2012 році місячних звітів щодо аналізу динаміки нарахувань, збору платежів, сум переплат та податкового боргу, фактичного нарахування та проплат всіх видів податків, тобто, податкових декларацій за період 2006-2008 років.

При цьому, доказів звернення до правоохоронних органів з питання подачі підроблених декларацій за 2007 рік від імені ОСОБА_2 відповідач до матеріалів справи не надав.

Натомість, відповідачем до матеріалів справи подано електронні копії вказаних декларацій, з яких вбачається факт декларування відповідачем податкових зобов'язань.

Слід відмітити, що в подальшому протягом 2008-2014 років відповідачем подавались до Богодухівської ОДПІ податкові декларації з орендної плати за землю, проти факту подання яких відповідач не заперечує.

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача про неподання ОСОБА_2 податкових декларацій з орендної плати за 2007 рік, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2015р. по справі № 820/17975/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 27.10.2015 р.