Справа № 2а-4137/11/0970
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/49483/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про скасування розпоряджень, поновлення на посаді, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування розпоряджень № 38-к від 30.09.2011 року про попередження про неповну службову відповідність та оголошення догани, № 48-к від 14.11.2011 року про звільнення з публічної служби, поновлення на посаді, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2012 року позов задоволено частково.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У відповідності з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач не порушив процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну дисциплінарну відповідальність, оголошення догани та звільнення позивача з публічної служби, визначену КЗпП України.

З 9 квітня 2014 року ОСОБА_4 обіймав посаду завідувача сектору з питань діяльності правоохоронних органів, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Городенківської районної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Городенківської районної державній адміністрації № 365 від 5 жовтня 2005 року ОСОБА_4 надано доступ до роботи з документами, що становлять державну таємницю.

Розпорядженням голови Городенківської районної державній адміністрації № 38-к від 30 вересня 2011 року позивача попереджено про неповну службову відповідність та оголошено догану відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про державну службу» та ст.ст. 147, 148 КЗпП України, оскільки постановами Городенківського районного суду від 6 серпня 2010 року, 24 травня 2011 року та 14 липня 2011 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 212-2 КУпАП, а саме за порушення законодавства про державну таємницю.

14 жовтня 2011 року з 13:00 год. до 15:30 год. ОСОБА_4 був відсутній на роботі без поважних причин, а саме протягом 2 год. 30 хв. про що складено відповідні акти.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_4 не звертався до керівника апарату Городенківської районної державній адміністрації та не просив у нього дозволу бути відсутнім у вказаний час, що слугувало підставою для звільнення ОСОБА_4 із займаної посади.

14 листопада 2011 року профспілковим комітетом Городенківської районної державній адміністрації і районної ради надана згода на звільнення позивача та отримано погодження на його звільнення від Івано-Франківської обласної державної адміністрації за № 9978/1/1-11/01-124.

Розпорядженням Городенківської районної державній адміністрації № 48-К від 14.11.2011 року ОСОБА_4 звільнено з посади за систематичне невиконання посадових обов'язків щодо безумовного дотримання чинного законодавства та нормативно-правових актів про державну таємницю та суттєве порушення трудової дисципліни.

Враховуючи викладене, висновки апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову про скасування дисциплінарних стягнень ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало