Справа № 826/7370/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7370/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Шелест С.Б.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа - Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок відповідача №53/26-58-17-03-10 від 02.02.2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2015 року, з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року про виправлення описки, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано висновок Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у м.Києві від 02.02.2015 року №53/26-58-17-03-10.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що звернулись в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працює суддею Житомирського окружного адміністративного суду з 2008 року.

Зокрема, ОСОБА_2 призначена на посаду судді Житомирського окружного адміністративного суду строком на п'ять років указом Президента України від 19.09.2008 року №843/2008 "Про призначення суддів". Постановою Верховної ради України від 05.09.2013 року № 450-VII "Про обрання суддів" ОСОБА_2 обрано на посаду судді Житомирського окружного адміністративного суду безстроково.

Статтею 2 Закону України "Про очищення влади" визначений перелік посад щодо яких здійснюються заходи з очищення влади, до якого входять, зокрема, членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою-статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563, Житомирським окружним адміністративним судом проведено перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_2, яка народилась 26 грудня 1974 року в місті Новосибірськ, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_1, м,Житомир, паспорт НОМЕР_3 виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 07 березня 1998 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Для проведення перевірки подавались копії заяви особи про проведення перевірки, передбаченої Законом: України "Про очищення влади", декларації про майно, доходи та витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, копії паспорта.

Під час проведення перевірки податковим органом було встановлено, що ОСОБА_2 відображено у позиції 2 розділу І Декларації за 2013 рік, відомості щодо свого місця проживання, адреси - АДРЕСА_2 та адреси - АДРЕСА_1, однак, при цьому вказане, нерухоме майно не відображено, у позиції 25 розділу III декларації.

В зв'язку з чим, контролюючий орган прийшов до висновку, що вартість майна (майнових прав), вказаних у декларації про майно, доходи та витрати зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутих ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених в п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади» не відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані позивачем із законних джерел.

При цьому, зазначено, що невідповідність має місце у зв'язку з тим, що при заповненні декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік позивачем у позиції 25 розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно» не відображено нерухоме майно, що перебуває на іншому праві користування.

За результатами проведеної перевірки податковим органом винесено висновок від 02.02.2015 року №53/26-58-17-03-10 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» №1682-VII, яким встановлено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч.1 ст. 2 Закону, які не відповідають наявній податковій інформації про майно.

Не погоджуючись з вказаним висновком позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції, прийшов до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог в повному обсязі, так як відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним рішення з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, в даному випадку оскаржується висновок від 02.02.2015 року №53/26-58-17-03-10, який як вірно зазначено судом першої інстанції, є рішенням органу владних повноважень, що підлягає перевірці відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року за N 1682-VII (далі - Закон N 1682-VII) визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (ч. 10 ст. 5 Закону).

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - декларація) визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України N 1100 від 03.11.2014 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 р. за N 1385/26162 (далі - Порядок), яким передбачено процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка).

Згідно з п. 4, п. 6 Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

За змістом п. 12 Порядку у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Так, судовим розглядом встановлено, що позивачем подано декларацію про доходи за 2013 р., в якій, ОСОБА_2 відображено у позиції 2 розділу І Декларації за 2013 рік, відомості щодо свого місця проживання, адреси - АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, однак, при цьому вказане, нерухоме майно не відображено, у позиції 25 розділу III декларації.

Тобто, відповідач прийшов до висновку, що позивачем неправомірно не зазначено вказане майно як таке, що перебуває на іншому праві володіння чи користування декларанта.

У зв'язку чим, відповідач прийшов до висновку, що вартість майна (майнових прав), вказаних у декларації про майно, доходи та витрати зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутих ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених в п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади» не відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані позивачем із законних джерел.

Разом з тим, позивачем було надано пояснення контролюючому органу про те, що квартири за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не належать на праві власності чи на іншому праві користування в розумінні Цивільного кодексу України, а тому позивач не повинна була вказувати вказані квартири в декларації.

Колегія суддів зазначає, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1 - 10 частини 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

При цьому, слід зазначити, що для перевірки інформації про нерухоме майно використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно; платників податків - фізичних осіб - про об'єкти нерухомого майна, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також наявна податкова інформація про нерухоме майно, одержана з інших джерел.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідачем направлялися запити про надання відомостей про ОСОБА_2 Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державній авіаційній службі України, Управлінню ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, Державній інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті щодо суден, зареєстрованих у Державному судновому реєстрі України або судновій книзі України, Державному агентству земельних ресурсів України, Центральній базі даних Державної фіскальної служби України.

Однак, станом на день складання висновку інформації з Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, з Державної авіаційної служби України, з Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, з Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті щодо суден, зареєстрованих у Державному судновому реєстрі України або судновій книзі України, з Державного агентства земельних ресурсів України не надходило.

Тобто, незрозуміло на яких даних відповідачем зроблено висновок, що квартири за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 перебувають у праві власності чи користування позивача.

Підводячи висновок вище зазначеному, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що без отримання витребуваної інформації від інших структур, податковим органом складено висновок від 02.02.2015 року №53/26-58-17-03-10 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 ст. 5 Закону в якому вказано, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої ст. 2 Закону, які не відповідають наявній податковій інформації про майно.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що оскаржуване рішення не містить в собі викладення обставин наявності недостовірних відомостей щодо наявності майна (майнових прав) набутих позивачем за час перебування на посадах, визначених в пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади».

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в оскаржуваному рішенні не зазначено детального переліку майна (майнових прав), яке, на думку податкового органу, не відображено позивачем у розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно» декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

Таким чином, правомірними є доводи суду першої інстанції, що вказані вище обставини свідчать про порушення відповідачем вимог ч. 5 ст. 5 Закону та алгоритму проведення перевірки, визначеного п.3 Порядку № 1100.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним рішення з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому висновок є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання податкового органу в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивачем не було зазначено у декларації автомобілі, які належать позивачу на праві власності - Ssang Yong Musso 601 та Mercury Topaz колегія суддів не приймає до уваги, так як вказані обставини не були підставою для винесення оскаржуваного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що дані обставини були вже після винесення оскаржуваного висновку та можуть бути підставою для винесення нового висновку.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи, які були на час розгляду справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі носять формальний характер та не спростовують висновку суду першої інстанції. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

С.Б. Шелест

Повний текст ухвали виготовлено 26 жовтня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Шелест С.Б.

Межевич М.В.