Справа № 2а-245/12/2670
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Київ

01 лютого 2012 року№ 2а-245/12/2670
Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

про про визнання незаконною та скасування постанови № 667 від 22 червня 2011 року, присудження справедливої компенсації за завдану матеріальну та моральну шкоду,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та скасування постанови від 22 червня 2011 року № 667 «Про затвердження Порядку надання медичної допомоги іноземцям та особам без громадянства, які тимчасово перебувають на території України», визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінет Міністрів України»та присудження справедливої компенсації завданої матеріальної і моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 січня 2012 року позовну заяву було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків до 27 січня 2012 року.

26 січня 2012 року позивачем було направлено на адресу суду документи на виконання вимог ухвали суду, при ознайомленні з якими судом встановлено, що недоліки позовної заяви не було усунути позивачем у повному обсязі.

Так, підставою залишення позовної заяви без руху було: (1) ненадання позивачем разом із матеріалами позовної заяви документу про сплату судового збору; (2) відсутність нормативно-правового обґрунтування позовних вимог щодо скасування постанови КМУ від 22 червня 2011 року № 667; (3) необхідність уточнення позовних вимог в частині присудження справедливої компенсації за завдану шкоду; (4) визначення розміру шкоди та надання доказів на підтвердження вказаних вимог.

Усі вищевказані недоліки були детально описані в ухвалі суду та чітко вказано спосіб їх усунення.

Ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 січня 2012 року про залишення позовної заяви без руху в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили, тому відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України підлягала обовязковому виконанню.

На виконання вимог ухвали суду від 22.01.2012 р. представником позивача ОСОБА_2 було подано квитанцію № К11/R/70 від 27 січня 2012 року про сплату судового збору у розмірі 32,19 гривень, уточнену позовну заяву з наведенням нормативно-правового обґрунтування позовних вимог щодо скасування постанови КМУ від 22.06.2011 року № 667, уточненими позовними вимогами про стягнення з відповідача в наслідок дії оскаржуваних положень Постанови матеріальної шкоди в розмірі 500,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 100 000,00 гривень.

Однак, визначившись з розміром шкоди, завданої позивачу оскаржуваними положеннями нормативно-правового акту, позивачем, всупереч приписів ст. 89, ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України не було подано документу про сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

Так, відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ч. 2 статті 4 зазначеного Закону за подачу адміністративного позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку розміру майнових вимог, але не менше 0,1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 2 розмірів мінімальних заробітних плат.

Разом з уточненою позовною заявою, позивачка подала клопотання про звільнення або зменшення розміру судового збору, в якому зазначила, що вона є шукачкою притулку в Україні, не має можливості працевлаштуватися та не має інших джерел доходу, якими вона могла б забезпечити своє проживання та харчування, окрім матеріальної допомоги Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців, відтак розмір судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру становить значну частину її місячного бюджету на проживання.

З приводу вказаного клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір»та ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Отже положення зазначених нормативно-правових актів встановлюють можливість суду полегшення тягаря зі сплати судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення вказаних статтей спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності (стаття 10 КАСУ) всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 4 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік»судовий збір є одним з джерел формування дохідної частини Державного бюджету України на 2011 рік, а отже прийняття судом рішення про зменшення або звільнення особи від сплати судових витрат потребує належного документального підтвердження передбачених законом підстав для прийняття відповідного рішення.

Для надання можливості зменшення судових витрат, суд зобов'язаний з'ясувати майновий стан особи. Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання та документи, які свідчили би про поганий майновий стан.

Позивачем не було надано суду доказів на підтвердження обставини перебування у скрутному становищі, не вказано розмір матеріальної допомоги, отримуваної від Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців та не надано належних документів на підтвердження цього факту, наявність яких могла б надати суду можливість встановити необхідність у зменшенні розміру або звільненні позивача від обовязку сплати судового збору.

Таким чином сплативши судовий збір не в повному обсязі та не довівши необхідності у зменшенні або звільненні від його сплати, позивачем не було виконано вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачу, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

З урахуванням вищевикладеного, позовна заява підлягає поверненню позивачам з розясненням йому права на повторне звернення до суду після усунення вищенаведених недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали (разом з квитанцією про сплату судового збору) будуть повернуті йому супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Патратій