Справа № 819/1773/14-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 876/10441/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Кременецької районної комунальної лікарні на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі Кременецької районної комунальної лікарні до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування п.2 вимоги №19-04-13-14/5187 від 28 липня 2014 року,-

в с т а н о в и в :

Позивач- Кременецька районна комунальна лікарня звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача- Державної фінансової інспекції в Тернопільській області, в якому (з врахуванням уточнень позовних вимог) просила скасувати п.2 вимоги №19-04-13-14/5187 від 28 липня 2014 року, яким зобов'язано перерахувати в дохід Кременецького районного бюджету, проведені у минулих бюджетних періодах (з 01 липня 2011 по 31 грудня 2013) видатки в сумі 116389,45 грн. та провести відновлення касових видатків за загальним фондом кошторису лікарні на суму 7040,97 грн., як видатки, проведені в поточному році.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову Кременецької районної комунальної лікарні до державної фінансової інспекції в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування п.2 вимоги №19-04-13-14/5187 від 28 липня 2014 року відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що перерозподіл зобов'язань між загальним і спеціальним фондами не може привести до нанесення збитків, як це зазначено у п.2 оскаржуваної вимоги. Також звертає увагу на те, що порушення, які полягають у покритті видатків, пов'язаних з наданням платних послуг, за рахунок коштів загального фонду бюджету, а також спосіб їх усунення не відповідають вимогам чинного законодавства України. Крім того, покликається на те, що зміст вимоги відповідача повинен узгоджуватися з приписами чинного законодавства, а саме: вимога повинна містити вичерпну вказівку підконтрольному суб'єкту щодо вчинення дій, які відповідно до норм законодавства будуть направлені на усунення порушених вимог закону. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, позивач (апелянт) подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, просить апеляційну скаргу задовольнити (вх.№К-21898/15 від 24.09.2015 р.), тому суд, відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову змінити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Державна фінансова інспекція в Тернопільській області провела ревізію фінансово-господарської діяльності Кременецької районної комунальної лікарні за період з 01 липня 2011 року по 31 травня 2014 року, за результатами якої складено акт від 18 липня 2014 року №04-22/224 (а.с. 24-102).

Ревізією встановлено порушення ч.8 ст.13, ч.4 ст.23 Бюджетного кодексу України, якими визначено, що спеціальний фонд включає бюджетні призначення на видатки за рахунок конкретно визначених джерел надходжень, п.23 та п.49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ- щодо дотримання послідовності проведення видатків спеціального фонду у межах і відповідно до надходжень коштів, фактично, кошти спеціального фонду використані Лікарнею за напрямками частково, або в менших сумах, а різниця покривалася за рахунок коштів загального фонду, що призвело до нанесення (збитків) матеріальної шкоди Лікарні за період з 01 липня 2011 року по 31 травня 2014 року на суму 123430,42 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідач надіслав вимогу № 19-04-13-14/5187 від 28 липня 2014 року, п.2 якої зобов`язано Кременецьку району комунальну лікарню усунути виявлені порушення, перерахувати в дохід Кременецького районного бюджету, проведені у минулих бюджетних періодах (з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року) видатки в сумі 116389,45 грн. та провести відновлення касових видатків за загальним фондом кошторису лікарні на суму 7040,97 грн., як видатки, проведені в поточному році.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач безпідставно здійснював покриття видатків спеціального фонду за рахунок коштів загального фонду районного бюджету, чим порушив приписи ч.8 ст.13, ч.4 ст.23 Бюджетного кодексу України, п.23 та п.49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, а тому вимога ДФІ про перерахування нанесених збитків до Кременецького районного бюджету проведених у минулих бюджетних періодах, а видатки, здійснені в поточному році - шляхом проведення відновлення касових видатків за загальним фондом кошторису лікарні є правомірною.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України така є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Державна фінансова інспекція в Тернопільській області пред'явила вимогу від 28 липня 2014 року № 19-04-13-14/5187 про усунення порушень, виявлених ревізією.

При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 15 квітня 2014 року справа №21-40а14, постанова від 18 вересня 2014 року справа №21-332а14, постанова від 07 жовтня 2014 року справа №21-368а14, постанова від 20 січня 2015 року справа №21-603а14), а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову про скасування п.2 вимоги №19-04-13-14/5187 від 28 липня 2014 року, яким зобов'язано перерахувати в дохід Кременецького районного бюджету, проведені у минулих бюджетних періодах (з 01 липня 2011 по 31 грудня 2013) видатки в сумі 116389,45 грн. та провести відновлення касових видатків за загальним фондом кошторису лікарні на суму 7040,97 грн., як видатки, проведені в поточному році необхідно відмовити.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, що в силу вимог ст.201 КАС України є підставою для зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кременецької районної комунальної лікарні задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі №819/1773/14-а змінити з підстав, викладених у мотивувальній частині.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

В.В. Ніколін