Справа № 658/503/15-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 658/503/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Подіновська Г.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Домусчі С.Д.

- Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Каховка та Каховському районі, в якому просила суд визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в місті Каховка та Каховському районі від 22 вересня 2014 року та скасувати його, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Каховка та Каховському районі Херсонської області призначити їй пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з моменту подання заяви про призначення пенсії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що згідно записів в її трудовій книжці вона має загальний трудовий стаж, який складає 29 років 2 місяці 23 дні, з яких стаж, який дає їй право на пенсію за вислугою років складає 27 років 6 днів, що дає їй право на призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Оскільки від усіх осіб, які беруть участь у справі, відсутні клопотання про розгляд справи за їх участю, то колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2, позивачка з 01 вересня 1983 року до 27 червня 1986 року навчалась у Бериславському медичному училищі Херсонської області за спеціальністю «медична сестра», що також підтверджується диплом серії НОМЕР_1 за кваліфікацією «медична сестра».

3 11 серпня 1986 року по 04 квітня 1988 року ОСОБА_2 працювала на посаді медичної сестри інфекційного відділення Каховської центральної районної лікарні.

11 жовтня 1990 року позивачка була прийнята до Каховської ЦРЛ до оздоровчого пункту Каховського заводу електрозварювального устаткування згідно наказу № 119-к від 11.10.1990 року, а 01 січня 2001 року звільнена по переводу до ВАТ «Каховський завод ЕСУ» згідно наказу № 11-к від 22.01.2001 року.

02 січня 2001 року ОСОБА_2 прийнята по переводу медсестрою до оздоровчого пункту Акціонерного товариства відкритого типу «Каховський завод електрозварювального устаткування» згідно наказу № 23-к від 02.02.2001 року, а 03 липня 2014 року була звільнена з займаної посади згідно наказу № 153-к від 03.07.2014 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно протоколу засідання комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення № 244 від 22.09.2014 року, оформленого у вигляді рішення, відповідачем визначено спеціальний стаж роботи позивачки, який дає право на пенсію за вислугою років, 21 рік 11 місяців та 24 днів, з розрахунку з 11.08.1986 року по 19.09.1987 року, з 23.09.1987 року по 16.10.1987 року, з 01.11.1987 року по 04.04.1988 року (зараховано в подвійному розмірі), з 20.09.1987 року по 22.09.1987 року, з 17.10.1987 року по 31.10.1987 року, з 11.10.1990 року по 21.12.1996 року, з 15.07.2000 року по 20.08.2000 року, з 02.01.2001 року по 20.07.2008 року, з 28.01.2009 року по 28.01.2012 року, з 30.08.2012 року по 03.07.2014 року, з яких до спеціального стажу відповідачем не зараховані наступні періоди - з 01.01.1997 року по 15.07.2000 року та з 21.08.2000 року по 01.01.2001 року, у зв'язку із тим, що у роботодавця відсутні відомості про нарахування заробітної плати позивачці в зазначений період; з 20.09.1987 року по 22.09.1987 року та з 17.10.1987 року по 31.10.1987 року, з підстав перебування позивачки у відпустці без збереження заробітної плати під час роботи в інфекційному відділенні Каховської ЦРЛ; з 21.07.2008 року по 27.01.2009 року та з 29.01.2012 року по 29.08.2012 року, по причині відсутності акредитацій них сертифікатів установи охорони здоров'я у зазначеному періоді.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції Закону № 5462-VІ від 16.10.2012 року) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я заохочується до стажу роботи у подвійному розмірі.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що спеціальний стаж, що у відповідності до ст.55 п. «е» ЗУ «Про пенсійне забезпечення» дає ОСОБА_2 право на пенсію по вислузі років становить 27 років 0 місяців 8 днів, а саме: з 11.08.1986 року по 04.04.1988 року у зв'язку з роботою в інфекційному відділенні Каховської ЦРЛ протягом 1 року 7 місяців та 23 дні, що у відповідності до ст.60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу в подвійному розмірі і становить 3 роки З місяці 16 днів; з 11.10.1990 року по 01.01.2001 року у зв'язку з роботою медичної сестри оздоровчого пункту Каховського заводу електрозварювального устаткування протягом 10 років 2 місяців 21 днів; з 02.01.2001 року по 03.07.2014 року у зв'язку з роботою на посаді медичної сестри пункту охорони здоров'я ПАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування» протягом 13 років 6 місяців 1 день.

Колегія суддів вважає правильним неприйняття судом першої інстанції позиції відповідача щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 20.09.1987 року по 22.09.1987 року та з 17.10.1987 року по 31.10.1987 року, у зв'язку з перебуванням позивачки у відпустці без збереження заробітної плати під час роботи в інфекційному відділенні Каховської ЦРЛ суд до уваги не бере, оскільки у відповідності до статей 74 та 84 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності надаються щорічні відпустки із збереженням місця роботи і заробітної плати.

У випадках передбаченими ст. 25 ЗУ «Про відпустки» працівнику за його бажанням надаються в обов'язковому порядку відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами та з інших причин на термін, обумовлений угодою між працівником та власником. У зв'язку із цим, суд приходить до висновку, що право на відпустку без збереження заробітної плати не позбавило позивачку права на збереження її місця роботи, тож і безперервного стажу роботи, який має враховуватись до спеціального трудового стажу, який дає право на пенсію по вислузі років та рахуватись в подвійному розмірі.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що період роботи позивачки на посаді медичної сестри інфекційного відділення Каховської ЦРЛ підтверджується довідкою Каховської центральної районної лікарні Херсонської області № 74 від 17.01.2015 року, яка підтверджує факт роботи позивачки на посаді медичної сестри повний робочий день у тісному контакті з інфекційними хворими, за відпрацьований нею час простоїв не було, в період роботи у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та до 6-й річного віку позивачка не знаходилась.

Також колегія суддів вважає правильним неприйняття судом першої інстанції позиції відповідача як на підставу не зарахування до спеціального стажу, який дає право позивачці на пенсію по вислузі років, стаж роботи з 01.01.1997 року по 15.07.2000 року та з 21.08.2000 року по 01.01.2001 року, у зв'язку із тим, що у в Каховській ЦРЛ відсутня первинна документація (відомості, накази) з нарахування заробітної плати. Так, виходячи з довідки Центральної районної лікарні Каховської районної ради від 25.07.2014 року за № 1241 з 1997 року здоровпункт, в якому працювала позивачка на посаді медичної сестри в період з 11.10.1990 року по 01.01.2001 року переведений з бюджетного фінансування на договірну основу з підприємством, у зв'язку із цим кошти з бюджету на заробітну плату не виділялись, тому, відповідно і відомості про нараховану заробітну плату за період з 1997 року по 2000 рік в Каховській ЦРЛ відсутні.

Як визначено правилом ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів вважає, що оскільки в трудовій книжці позивачки визначений період роботи на посаді медичної сестри оздоровчого пункту Каховського заводу електрозварювального устаткування, не має неточностей, спірний період роботи позивачки підтверджується довідкою за вих.№73 від 17.01.2015 року, що не дає сумнівів у справжності та дійсності запису у трудовій книжці позивачки.

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції щодо не зарахування до спеціального стажу позивачки період роботи з 21.07.2008 року по 27.01.2009 року та з 29.01.2012 року по 29.08.2012 року, по причині відсутності акредитаційних сертифікатів установи охорони здоров'я.

Не зважаючи на те, що в Законі України «Про пенсійне забезпечення» жодного посилання, як на підставу не зарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсію по вислузі років, відсутність сертифікату акредитації установи не зазначено, проте Порядком акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 765 від 15.07.1997 року визначено, що акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров'я умов для якісного, своєчасного, певного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров'я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам. Акредитації підлягають всі заклади охорони здоров'я незалежно від форми власності. Постановою Кабінету Міністрів від 04.11.1993р. №909 (із змінами) затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. В п.2 приміток зазначено, що робота в установах освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, передбачених Переліком, дає право на пенсію незалежно від форм власності або відомчої належності закладу.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що спеціальний стаж ОСОБА_2, що дає їй право на пенсію по вислузі років відповідно до п. «є» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» становить 25 років 11 місяців 2 дні (27 років 0 місяців 8 днів - 1 рік 1 місяць 6 днів) та за таких обставин вимоги позивачки є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної додаткової постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області - залишити без задоволення, а постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Домусчі С.Д.

Шеметенко Л.П.