Справа № 826/13238/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у справі позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз", в якому просить:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації автомобільного газоправного пункту ТОВ "Востокгаз" (код ЄДРПОУ-33629792) за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549, до повного усунення порушень.

- заборонити ТОВ "Востокгаз" (код ЄДРПОУ-33629792) експлуатацію автомобільного газоправного пункту за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549, до повного усунення порушень.

- зобов'язати ТОВ "Востокгаз" (код ЄДРПОУ-33629792) зупинити експлуатацію автомобільного газоправного пункту за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549, до повного усунення порушень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року позовні вимоги задоволені повністю. Застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації автомобільного газозаправного пункту Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549, до повного усунення порушень. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" експлуатацію автомобільного газозаправного пункту за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549, до повного усунення порушень. Зобов'язано Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" зупинити експлуатацією автомобільного газозаправного пункту за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549, до повного усунення порушень, до повного усунення порушень.

Не погоджуючись з судовим рішенням представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції, та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Так, апелянт акцентує увагу на ту обставину, що позивач не перевіривши виконання усунення порушень, звернувся до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації автомобільного газозаправного пункту. Посилається на те, що відсутні підстави для повного зупинення експлуатації автомобільного газозаправного пункту.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 18.06.2015 року по 19.06.2015 року відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549.

Актом перевірки автомобільного газозаправного пункту ТОВ "Востокгаз" щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту від 19.06.2015 року № 29 (далі - Акт) встановлені порушення Кодексу цивільного захисту України № 5403-УІ, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за № 252/26697 (далі - ППБУ), Державних будівельних норм України Інженерне обладнання будинків і споруд.

Зокрема, у сфері пожежної безпеки:

- не пройдено навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму всіма особами, яких допущено до роботи (п.10.1 розділу VI ППБУ);

- не надано акт приймання в експлуатацію системи пожежної сигналізації, змонтованої в приміщеннях операторської відповідно до вимог п.6.3 та додатку К ДБН В.2.5-56-2010 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту» (п.1.4 розділу V ППБУ);

- тривожне сповіщення від приймально-контрольного приладу системи пожежної сигналізації не виведено на пульт централізованого пожежного спостерігання відповідно до вимог п.4.9 ДБН В.2.5-56-2010 (п.1.2 розділу V ППБУ п.18 частини 1 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112);

- відсутній договір на технічне обслуговування системи пожежної сигналізації та системи оповіщення людей про пожежу, змонтованих в приміщеннях операторської з організацією яка має ліцензію на проведення даного виду робіт відповідно до вимог п.6.4 та додатку Л ДБН В.2.5-56-2010 (п.1.4 розділу V ППБУ частина 10 розділу IV НАПБ В.01.058- 2008/112);

- не здійснено ревізію (перевірку) пристрою захисту від блискавок будівель, споруд та технологічних установок на території відповідно до вимог п.п.9.3.1-9.3.11 ДСТУ Б.В.2.5- 38:2008 «Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд» (п.1.21 розділу IV ППБУ частина 4 розділу IV НАПБ В.01.058-2008/112);

- допущено експлуатацію зі знятим раструбом вуглекислотного вогнегасника в приміщеннях операторської та порошкового вогнегасника, розміщеного на пожежному щиті (п.3.10 розділу V ППБУ НАПБ Б.01.008-2004);

- не забезпечено необхідною кількістю води для здійснення пожежогасіння у відповідності до вимог ДБН В.2.5-74:2013 "Водопостачання. Зовнішні мережі" (п.2.1 розділу V ППБУ частина 11 розділу IV НАПБ В.01.058-2008/112);

У сфері техногенної безпеки:

- відсутні засоби індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування об'єкта підвищеної небезпеки (п.69 КЦЗУ п.4.3 ПТБ п.2 Порядок забезпечення);

- керівний склад не пройшов функціонального навчання з питань цивільного захисту та не отримав посвідчення встановленого зразка (п. 2.4 Порядок здійснення підготовки населення п.7, п.16 Порядок проведення навчання);

- на об'єкті підвищеної небезпеки не створено автоматизовану систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення відповідно до вимог ДБН В.2.5-76:2014 «Автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та сповіщення населення» (стаття 53 КЦЗУ).

За результатами перевірки винесено припис про усунення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки.

Враховуючи наявність порушень, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про застосування заходів реагування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку про наявність підстав для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації автомобільного газозаправного пункту відповідача, до повного усунення порушень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої, зважаючи на наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 N 877-V (далі - Закон України N 877).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Кодексом цивільного захисту України регулюються відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначаються повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Як зазначено в частині 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України).

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець пов'язує настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 27.11.2014 р. у справі № К/800/51577/14.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на момент проведення перевірки відповідачем було надано документи, що підтверджують:

- пройдення навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму всіма особами, яких допущено до роботи та проходження функціонального навчання з питань цивільного захисту та не отримав посвідчення встановленого зразку (п.2.4. порядок здійснення підготовки населення, П.7.П.16 Порядок проведення навчання)

- - було надано копії та виписки з протоколів про проходження відповідних навчань (копія протоколів та посвідчень до заперечення надається);

- засоби індивідуального захисту знаходились на об'єкті та лежали в кабінці оператора;

- АГЗП було забезпечено необхідною кількістю води для здійснення пожежогасіння у відповідності до вимог ДБН В 2.5.-74:2013.

Крім того, відповідачем надано додаткові документи на підтвердження усунення порушень, які встановлені перевіркою, зокрема:

- було прийнято у експлуатацію систему пожежної сигналізації, змонтованої в приміщеннях операторської відповідно до вимог п. 6.3. та додатку К ДБН В 2.5.-56-2010 «інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту», про що були складено відповідний акт, що підтверджується відповідним актом;

- було встановлено тривожне сповіщення від приймально-контрольного приладу системи пожежної безпеки не виведено на пульт централізованого пожежного спостерігання відповідно до вимог п. 4.9. ДБН В.2.5.-56-2010;

- було здійснено ревізію (перевірку)пристрою захисту від блискавок будівель, споруд та технологічних установок на території відповідно до вимог п.п. 9.3.1.-9.3.11 ДС'І'У Б.В. 2.5-38:2008 «Улаштування блискавко захисту будівель і споруд»;

- було ліквідовано пошкодження Допущено експлуатацію зі знятим раструбом вуглекислотного вогнегасника в приміщеннях операторської та порошкового вогнегасника, розміщеного на пожежному щиті;

- не забезпечено необхідною кількістю води для здійснення пожежогасіння у відповідності до вимог ДБН В 2.5.-74:2013.

- на об'єкті підвищеної небезпеки не створено автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення відповідно до вимог ДБН В.2.5.-76:2014.

Разом з тим, після усунення вимог припису в термін, передбачений вказаним приписом, відповідач звернувся до позивача з заявою про проведення повторної перевірки, однак, на даний час позивачем не було проведено повторну перевірку.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на об'єкті за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 549 було встановлена автоматична пожежна сигналізація та оповіщення про пожежу, що підтверджено актом прийняття до експлуатації автоматичної пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу (а.с.64-67).

Крім того, 19.10.2015 року на адресу суду апеляційної інстанції, від відповідача надійшли декларації об'єктів підвищеної небезпеки від 01.01.2015 року та експертний висновок Декларації безпеки від 21.09.2015 року (а.с.104-116). Вказані документи, на думку колегії суддів, в повній мірі підтверджують фактичне виконання вимог припису з усунення встановлених порушень.

Також, зважаючи на фактичне усунення порушень, принцип пропорційності порушення і покарання, на час вирішення цього спору, колегія суддів приходить до висновку про відсутність необхідності у примусовому порядку застосовувати до відповідача таких заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), як повного зупинення експлуатації автомобільного газозаправного пункту.

Зазначене вище є підставою для відмови у задоволенні позову, так як позивачем не доведено необхідність застосування заходів реагування ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

З огляду на вищезазначене позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокгаз" про застосування заходів реагування відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 26 жовтня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.