Справа № 156/968/15-а
Суддя: Шумський А. А.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/968/15-а
Номер провадження: 2-а/156/29/15
рядок статзвіту 2.19.6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Шумського А.А.

при секретарі: Фітя А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Конона О.С.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог

на предмет спору ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заболотцівської сільської ради Іваничівського району про визнання недійсним рішення Заболотцівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заболотцівської сільської ради Іваничівського району про визнання недійсним рішення Заболотцівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4. Свій позов мотивує тим, що її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7. У матері була рідна сестра ОСОБА_8, яка разом із ОСОБА_7 проживала у АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_8 про що їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до рішення сесії Заболотцівської сільської ради від 30 грудня 1993 року № 20/1 «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок» ОСОБА_8 було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,34 га, з яких: під будівництво та обслуговування житлового будинку - 0,08 га. та 0,26 га. для ведення особистого господарства. Зазначена земельна ділянка розташована біля житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1. ОСОБА_8 за життя права власності на вказану земельну ділянку належно не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 Права власності на вказану земельну ділянку вона також не оформила. Позивач прийняла спадщину після смерті матері за законом, вступивши у володіння спадковим майном.

Також позивач прийняла спадщину і після смерті свого брата ОСОБА_9, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. На даний час позивачу стало відомо, що 10 квітня 2015 року Заболотцівська сільська рада прийняла рішення № 41/11 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на спірну земельну ділянку ОСОБА_4, вважає, що останній надав недостовірну інформацію на сесії Заболотцівської сільської ради, що власника земельної ділянки немає.

На підставі викладеного просить визнати недійсним рішення Заболотцівської сільської ради № 41/11 від 10 квітня 2015 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та додатково зазначили, що ОСОБА_1 належно вступила у володіння спадковим майном після смерті матері і не з її вини не було виготовлено правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Вважають, що позивач є власником земельної ділянки, оскільки із письмовою заявою про відмову від земельної ділянки до сільської ради не зверталась. Працівникам Заболотцівської сільської ради було відомо, що земельна ділянка спочатку належала ОСОБА_8, а згодом її матері ОСОБА_7 і що позивач належно вступила у володіння спадковим майном.

Представник відповідача Заболотцівської сільської ради Конон О.С. позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що перш ніж ухвалити рішення від 10 квітня 2015 року він звертався до органів державної влади, зокрема до Держкомзему, де йому було роз'яснено, що власника земельної ділянки немає і територіальна громада вправі розпорядитись землею на власний розсуд. Рішення від 10 квітня 2015 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» виносилось не з його ініціативи, а прийнято на сесії Заболотцівської сільської ради. Вважає, що підстав для визнання рішення недійсним немає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він із письмовою заявою звернувся до Заболотцівської сільської ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,25 га. Будь-яких заборон на виділення йому земельної ділянки не існувало і земельна ділянка була вільною, оскільки будь-яких нерухомих речей на ній розташовано не було. Проживаючи по сусідству йому достеменно відомо, що до 1977 року власником будинку була ОСОБА_10, яка там проживала. Потім у будинку почала проживати ОСОБА_8 без будь-яких правовстановлюючих документів. Разом із ОСОБА_11 проживала її сестра ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_11 посилився син ОСОБА_7 ОСОБА_9. Коли у 2007 році ОСОБА_7 померла, син ОСОБА_9 будинок розібрав і продав. З того часу там тільки лиси у норах виводяться. У 2015 році він звернувся до Заболотцівської сільської ради, щоб виділили йому цей пустир і взяв на себе зобов'язання навести там порядок. На даний час він виготовив необхідну документацію, щоб оформити право власності на земельну ділянку на своє ім'я.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Заболотцівської сільської ради від 30 грудня 1993 року № 20/1 ОСОБА_11 було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,34 га., що у с. Заболотці Іваничівського району Волинської області з яких: 0,08 га. під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,26 га. для ведення особистого підсобного господарства. Як встановлено під час розгляду справи, вказана земельна ділянка розташована біля житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1. У житловому будинку, який знаходиться за вище вказаною адресою проживали ОСОБА_11, мати позивача ОСОБА_7 та її рідний брат ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла. Спадщину після її смерті прийняла мати позивача ОСОБА_7 вступивши у володіння спадковим майном.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_11 при житті не виготовила правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку на своє ім'я, яка б могла увійти в склад спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2001 року державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом і у спадкове майно на яке видано вказане свідоцтво, увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива» с. Заболотці Іваничівського району розміром 2,84 га. Тобто, у склад спадщини не увійшла земельна ділянка, яка знаходиться біля житлового будинку, що у АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 Як встановлено у судовому засіданні спадщину після їх смерті прийняла позивач, однак остання не надала суду документального підтвердження про склад спадщини, яка була оформлена після смерті померлих.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ст. 81 вказаного Кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У статті 126 ЗК України (в редакції, яка діяла з 23 лютого 2012 року) закріплено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст. 140 ЗК України підставою припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця.

Як з'ясовано у судовому засіданні, після смерті ОСОБА_9 земельною ділянкою ніхто не користувався та догляду за нею не проводив. Судом встановлено, що ОСОБА_9 будинок розібрав, чим звільнив земельну ділянку, яка стала вільною у користуванні та розпорядженні Заболотцівської сільської ради.

Зазначені норми закону дають підстави суду вважати, що позивач не надала суду документального підтвердження про право власності на спірну земельну ділянку, а також, що у склад спадщини після померлих входила земельна ділянка, що розташована у АДРЕСА_1. Також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні порушення прав позивача щодо володіння чи користування земельною ділянкою, а тому підстав для визнання недійсним рішення Заболотцівської сільської ради від 10 квітня 2015 року № 41/11 суд не вбачає.

На підставі наведеного у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 17, 69, 94, 104, 160-163 КАС України, ст.. 1218 ЦК України, ст. ст. 78, 81, 125, 140 ЗК України, ст. 126 (в редакції яка діяла з 23 лютого 2012 року) ЗК України,суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Заболотцівської сільської ради Іваничівського району про визнання недійсним рішення Заболотцівської сільської ради від 10 квітня 2015 року № 41/11 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. А. Шумський