Справа № 804/8414/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 р. Справа № 804/8414/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрохим» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови №110070000/2014/00230 від 28.11.2014р., визнання протиправним та скасування рішення №110070000/2014/300124/1 від 28.11.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрохим» звернулося з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС та просить:

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.11.2014р. №110070000/2014/00230 Дніпропетровської митниці Міндоходів;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості від 28.11.2014р. №110070000/2014/300124/1 Дніпропетровської митниці Міндоходів внаслідок чого була надмірно сплачена сума до державного бюджету у розмірі 4547,56 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2014р. в Україну за МД №110070000/2014/314480 на підставі зовнішньоекономічного контракту №SABIC-PM/6213 від 01.01.2013р. укладеного між позивачем та компанією «SABIС SALES EUROPE B.V.» (Нідерланди) був ввезений товар поліетилен високого тиску (низької щільності) в первинній формі, гранульований (первинна форма), лінійний, без вмісту сополімерів і домішок, а також прищеплених блок сополімерів в своєму складі, з питомою густиною 0,9160 0,9200 г/куб.см. (визнач. при 23 град.С), кількість 22 000 кг, торгівельна марка: SABIС, виробник: СА, Саудовська Аравія, заявлена вартість однієї тони склала 1150,00 євро за ціною договору щодо товарів, що імпортуються, тобто за першим методом. При оформленні вищевказаної декларації від митного органу було отримано повідомлення про надання додаткових документів, а саме: завірених належним чином платіжних доручень, що підтверджують 100% попередню оплату за товар; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів або інформація біржових організацій про вартість товару; інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерської документації. Позивачем на вказане повідомлення 27.11.2014р. були надані додаткові документи, а саме: платіжне доручення №13 від 12.11.2014р. на суму 50490,00 євро; платіжне доручення №16 від 20.11.2014р. на суму 25652,00 євро; платіжне доручення №17 від 21.11.2014р. на суму 25652,00 євро; платіжне доручення №18 від 24.11.2014р. на суму 51304,00 євро; платіжне доручення №19 від 25.11.2014р. на суму 25222,00 євро. Тобто, на думку представника позивача, умови митного органу були виконані у повному обсязі, а тому вважає відмову у митному оформленні шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості та видання картки відмови безпідставною з огляду на те, що відповідач не підтвердив належними доказами наявність у наданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті з урахуванням вимог ст.ст.53,54,55 Митного кодексу України. Окрім того, представник позивача вказує і на те, що вірними умовами поставки є FCA Tallin про що було зазначено у проформі інвойсі від 07.11.2014р., від 20.11.2014р., до вартості перевезення до місця призначення за умовами DAP ціна товару склала 1150Євро/т, яка є ринковою, при цьому,митному органу були надані документи, які підтверджують оплату за транспортні послуги та експедиторські послуги включені до складової митної вартості, вартість товару, умови оплати та поставки в логістичному та комерційному інвойсах співпадають. Представник позивача посилається і на те, що у перекладі інвойсу № від 20.11.2014р. перекладачем була допущена помилка щодо перекладу умов поставки та листом від 25.12.2014р. митниці було надано переклад, умови поставки партії товару FCA Гелен, що не відповідає заявленим. Щодо перевезення товару, то позивач посилається на те, що фактичне перевезення товару було здійснено третіми особами, зокрема, ТОВ «Аверс Транс» згідно укладених договорів, акт здачі-приймання робіт відповідно до умов договору перевезення підписується тільки після фактичного відвантаження товару, тобто 28.11.2014р., а тому ненадання на вимогу митниці акту виконаних робіт представник позивача вважає абсурдним, вважає, що задекларована вартість до кордону України - 13115 грн. є вірною, про що було направлено до митниці відповідні листи та довідки про транспортно-експедиційні витрати у звязку з чим були відсутні підстави для сумнівів щодо повноти врахування транспортної складової у заявленій митній вартості, оскільки задекларована сума більша, ніж у довідці про транспортно-експедиційні витрати, які були розраховані у сумі 14179 грн. помилково. Щодо розбіжностей у зазначенні виробника товару згідно даних електронного інвойсу «SABIС Petrochemicals B.V.»Саудівська Аравія, а укладення договору з компанією «SABIС SALES EUROPE B.V.» (Нідерланди), то представник позивача посилається на те, що фактичним виробником товару є один із виробників:AI Jubail Petrochemical Company (Kemya); Yanbu National Petrochemical Company (Yansab); Eastern Petrochemical Company (Sharg); Arabian Petrochemical Company (Petrokemya), Саудівська Аравія, виробничі потужності цих заводів масштабні, відвантаження конкретних партій з привязкою до конкретного виробничого комплексу відстежити не має можливості та вказані заводи не здійснюють експорт, не оформлюють ні сертифікатів аналізу, ні сертифікатів походження, ні будь-яких інших документів для експорту. Компанія «SABIС Petrochemical B.V.» входить до складу компанії SABIС та здійснює імпорт продукції вищевказаних виробників із Саудівської Аравії та згідно наданих вказаною компанією документів виробником товару є компанія «SABIС Petrochemical B.V.» про що було зазначено в митній декларації. Щодо розбіжностей у платіжних дорученнях про передоплату за додатком № 12 до договору, в той час як поставка здійснювалася за додатком №13 до договору, то представник позивача вказує на те, що доводи митниці про неможливість ідентифікації оплати за заявленою поставкою з урахуванням інвойсів продавця від 20.11.2014р. на загальну суму 50600Євро, складання вартості інвойсів є невірним та не коректним. Щодо висновку Дніпропетровської ТПП з приводу вартості товару, то представник позивача вважає, що за вказаним висновком експертом визначено ринкову вартість товару на умовах FCA м. Кутно на рівні 1185,00 Євро/т, тоді як митна вартість товару з урахуванням витрат на доставку товару митницею була скоригована до 1205,27 Євро/т, тобто вартість товару, яку визначив експерт значною мірою менша, ніж ціна, яку визначив митний орган.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні даного позову позивачеві у повному обсязі посилаючись на те, що митний орган наділений повноваженнями щодо здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; письмово запитувати від декларанта або уповноваженої особи додаткові документи та відомості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів у разі неможливості визначення митної вартості, заявленої декларантом у відповідності до вимог ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України. Так, 26.11.2014р. декларантом позивача до митниці було подано для оформлення в режимі «імпорт» МД №110070000/2014/314338 на товар «поліетилен марка Sabic LLDPE 218B». Вказаний товар надійшов на адресу позивача на виконання умов додатку №13 від 07.11.2014р. до зовнішньоекономічного контракту від 01.01.2013 №SABIC-PM/6213 укладеного між компанією SABIC Sales Europe B.V., Нідерланди (Продавець) та ТОВ Дніпрохим» (Покупець). Митна вартість заявлено позивачем у ДМВ-1 за ціною договору (основний метод). На підтвердження заявленої митної вартості декларантом подані документи, зазначені в графі 44 МД №110070000/2014/314338. Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, у тому числі контроль наявності усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості містять розбіжності у ціні товару, щодо транспортних витрат, а саме: у додатковій угоді від 07.11.2014р. №13 до цього контракту від 01.01.2013р. (відповідно до якого ввезений оцінюваний товар) визначена ціна товару 25300 євро/т за умовах 100% передоплати, 30 календарних днів після підписання цієї угоди. До митниці надано декларантом платіжне доручення від 12.11.2014р. №13 згідно якого перераховано кошти в сумі 50490 Євро, при цьому, у призначенні платежу вказано, оплата по додатковим угодам № 12 від 05.11.2014р. та № 13 від 07.11.2014р. Суми по додатковим угодам №12,13 до зовнішньоекономічного контракту становлять 153020 Євро та 25300 Євро відповідно ( разом 178320 Євро). Крім того, на поставлену партію товару продавцем товару SABIC Sales Europe B.V. надані інвойси від 20.11.2014р., сумарна вартість яких складає 50600 Євро, тоді як задекларована вартість 25300 Євро, при цьому, обидва інвойси датовані одним днем 20.11.2014р., тоді як у листі продавця від 12.11.2014р. вказано, що комерційний інвойс генерується системою обліку SABIC Sales Europe B.V. через 2 робочих дні з моменту загрузки та митного оформлення товару; подані до митного оформлення проформа-інвойс від 07.11.2014р. та від 20.11.2014р. не містять посилання на додаткову угоду, а відтак не відповідають умовам п.7.5 контракту та не дають змогу ідентифікувати вказану поставку з тією, що має відбуватись за додатковою угодою №13. Щодо транспортних витрат, то представник відповідача вказує на те, що відповідно до відомостей, заявлених позивачем, товар «Поліетилен марка Sabic LLDPE 218B» походження з Саудовської Аравії постачається позивачу на умовах FCA Tallin (Естонія) відповідно до додатку №13 від 07.11.2014р. до зовнішньоекономічного контракту №SABIC-PM/6213, в той час як до митниці надана копія додаткової угоди № 13 від 07.11.2014р. за якою заявлено поставку оцінюваної партії товару, не містить відомостей про умови поставки на яких узгоджено ціну товару (PE) Sabic LLDPE 218B 00900» на рівні 1150 Євро/т з урахуванням того, що згідно ст.5 договору поставки визначено, що якщо у додаткових угодах не буде погоджено інше, товари повинні поставлятись на умовах DAP Дніпропетровськ у відповідності до Інкотермс 2010. Враховуючи вищевказане заявлені умови поставки не відповідають узгодженим положенням контракту. Також на підтвердження транспортних витрат надано договір від 02.07.2014р. №020714 укладений між позивачем (Замовником) та ТОВ «Аверс Транс» (Експедитором) за умовами якого Експедитор зобовязався здійснювати перевезення вантажів, використовуючи як власний транспорт, так і залучати до перевезення третю сторону на підставі договору, укладеного між Експедитором і третьою стороною. Так, враховуючи наявні відмітки на товарно-транспортних документах, фактично перевезення товару здійснено Bumerang LTD, з яким відповідно до заявлених відомостей ТОВ «Аверс Транс» укладено договір №171114 від 17.11.2014р. За умовами п.3.6 договору Експедитор зобовязаний у обовязковому поряду надати Замовнику завірені копії документів (актів виконаних робіт, накладних) Експедитора з організаціями, які залучались до виконання зобовязань по договору. Зазначені документи підприємства Bumerang LTD, що залучались до перевезення, фактичні витрати якого є складовими митної вартості згідно ст.58 МК України, не надані до митного оформлення, що унеможливило проведення обчислення та підтвердження заявленої транспортної складової оцінюваного товару. При цьому, також і надане замовлення та рахунок-фактура не містять відомостей про проведення перерахунку, що також унеможливило обчислення та перевірку заявлених відомостей щодо рівня транспортної складової митної вартості на відповідність умовам договору. Також на підтвердження витрат на перевезення товару позивачем до митного оформлення надано довідку ТОВ «Аверс Транс» про транспортно-експедиційні витрати (без номера та без дати) відповідно до якої витрати складають: до кордону України 13115 грн., по території України 10885 грн., експедиційні витрати 500 грн., однак вказана довідка у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік на фінансову звітність в Україні» не може ідентифікувати господарську операцію, перевізником не підтверджена вартість перевезення до митного кордону України. Митницею під час консультацій декларанта зобовязано надати додаткові документи, декларантом 27.11.2014р. до митниці були надані копії платіжних доручень в іноземній валюті №13, №16-19, при цьому, призначення платежу за платіжними дорученнями №16-19 містять відомості про передоплату за додатком № 12 до контракту, тоді як оцінювана партія товару заявлена до ввезення за додатком №13. Відповідно до платіжного доручення №13 передоплата у сумі 50490 Євро здійснена за додатками № 12 та №13 до контракту. Отже, за умови наявності двох інвойсів від 20.11.2014р. на загальну суму 50600 Євро на оцінювану партію товару, неможливості ідентифікації оплати з заявленою поставкою, надані платіжні доручення не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору, з урахуванням наявності розбіжностей у наданих документах. Між тим, під час проведення консультацій з метою обрання методу визначення митної вартості товару зясовано, що у митного органу наявна інформація щодо митного оформлення за ціною операції ідентичного товару (МД від 11.11.2014р. №807100000/2014/46920) у звязку з чим 28.11.2014р. митну вартість товару було скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості на основі наявної у митного органу інформації згідно ст. 59 МК України, яка ґрунтується на інформації щодо вартості операції ідентичного товару та складає 1,2385 євро/кг(1,545$/кг). З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що картка відмови у митному оформленні та рішення про коригування митної вартості прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства. Щодо наданих позивачем відомостей на підтвердження визначення митної вартості за ціною договору 25.12.2014р., то представник відповідача вказує на те, що позивачем були надані додаткові документи, які не тільки не підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а, навпаки, - викликають сумнів в достовірності наданих відомостей, а тому у митниці не було підстав для скасування рішення про коригування митної вартості. Окрім того, представник митниці послався і на правомірність позиції митниці посилаючись на те, що відповідна позицію підтверджена судовою практикою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015р. у справі №810/983/15 за позовом ТОВ «Дніпрохим» до Київської митниці з аналогічними обставинами справи та з приводу ввезення аналогічного товару відповідно до умов того самого контракту. Відповідач також заперечує і проти позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору посилаючись на те, що вказані вимоги суперечать нормам ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

У ході судового розгляду справи, судом встановлені наступні обставини у справі.

01.01.2013р. між Компанією «SABIC Sales Europe B.V.», Нідерланди (Продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрохим» (Покупцем) був укладений зовнішньоекономічний договір № SABIC-РМ/6213 на поставку товару.

Згідно до п.2.2, п.2.3, п.5.1, п.7.4, п.7.5 вищевказаного договору передбачено, що кожна поставка або партія поставок буде здійснюватися на підставі відповідної Додаткової угоди.

В Додаткових угодах визначається найменування, артикул, асортимент, кількість товарів, ціна товарів за одиницю, загальна вартість замовлених товарів, строки і умови поставки і оплати товарів, а також інші необхідні умови.

Якщо в Додаткових угодах прямо не буде узгоджено інше, товари повинні поставлятися на умовах DAP Дніпропетровськ, Україна, у відповідності до Інкомермс 2010.

Рахунки продавця повинні бути оплачені покупцем протягом 10 робочих днів з дня їх отримання покупцем, якщо інше не встановлено у Додатковій угоді.

Продавець вправі установити авансову форму оплати товарів, якщо це прямо вказано в Додатковій угоді (а.с.42-53).

07.11.2014р. між тими ж сторонами була укладена Додаткова угода №13 до договору поставки № SABIC-РМ/6213 від 01.01.2013р. за умовами якого продавець брав на себе зобовязання поставити покупцеві товар «поліетилен (РЕ) SABIC LLDPE 218B 00900» у кількості 22 000 Т за ціною 1150,00 Євро/т на загальну суму 25300,00 євро; умови поставки 100% передплати, 30 календарних днів після підписання цією додаткової угоди (а.с.58-59).

Так, на адресу позивача за вищевказаною додатковою угодою №13 до договору від 01.01.2013р. надійшов товар «поліетилен (РЕ) SABIC LLDPE 218B» у кількості 22 000 Т виробником якого є Саудівська Аравія та з метою здійснення митного оформлення вказаного товару 26.11.2014р. позивачем було подано до митного оформлення до Дніпропетровської митниці ВМД №110070000/2014/314480 із визначенням митної вартості товару за ціною договору основним методом 1150,00 Євро/т , кількість товару 22000 Т на загальну суму 25300,00 Євро (а.с.37-38).

Разом з ВМД для підтвердження складової митної вартості товару позивачем були надані документи, які перелічені у графі 44 митної декларації, у тому числі договір (контракт) від 01.01.2013р., додаткова угода № 13 від 07.11.2014р. до договору від 01.01.2013р., платіжне доручення №13 від 12.11.2014р., № 16 від 20.11.2014р., №17 від 21.11.2014р., №18 від 24.11.2014р., № 19 від 25.11.2014р., довідка про витрати б/н від 20.11.2014р., заявка 17/11, інвойси НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 20.11.2014р., інвойс НОМЕР_3 від 07.11.2014р., пакувальний лист, листи від 24.11.2014р., від 27.11.2014р., від 28.11.2014р., сертифікат якості б/н від 16.09.2014р. (а.с.37-61).

У ході проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числових значень заявленої митної вартості, митницею були виявлені розбіжності у поданих документах та на адресу позивача 27.11.2014р. в порядку консультацій з декларантом митним органом було надіслано електронне повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: митним органом під час здійснення контролю наявності підтверджуючих документів, а також документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості було встановлено такі розбіжності: у платіжному дорученні № 13 від 12.11.2014р. здійснено перерахунок коштів в сумі 50490 євро, в той час як згідно договору від 01.01.2013р. №SABIC-РМ/6213, що укладений між продавцем та покупцем та додаткових угодах №12, №13 до даного договору, оплата повинна бути здійснена по 100% передплаті. Суми по додаткових угодах №12, №13 становлять 153020 євро та 25300 євро відповідно (разом 178320 євро). Однак згідно платіжного доручення було перераховано лише суму 50490 євро, призначення платежу в даному платіжному дорученні є оплата по додатковим угодам № 12 від 05.11.2014р. та № 13 від 07.11.2014р., тобто повинно становити 178320 євро (а.с.99).

Під час консультацій з декларантом у відповідності до вимог ч.2, ч.3 ст.53 Митного кодексу України зобовязано позивача надати такі додаткові документи:

-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (ДП «Укрпромзовнішекспертиза», ДП «Держзовнішінформ», тощо);

-якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи;

- інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (в разі якщо товар реалізується в порядку біржової торгівлі, або ціноутворення залежить від котирування біржової торгівлі;

- виписку з бухгалтерської документації.

При цьому, у вказаному електронному повідомленні також зазначено, що відповідно до ч.6 ст.53 МКУ декларант за бажанням має право надати інші документи для підтвердження митної вартості товарів. Також згідно ст.254 МКУ декларант повинен забезпечити переклад документів для перевірки відомостей, зазначених у митній декларації (а.с.99).

У відповідь на вказане повідомлення ТОВ «Дніпрохим» надав платіжні доручення, що підтверджують 100% попередню оплату на загальну суму 178320,00 євро по додаткових угодах №12 від 05.11.2014р., № 13 від 07.11.2014р. до договору від 01.01.2013р. платіжне доручення №13 від 12.11.2014р. на суму 50490,00 євро, платіжне доручення №16 від 20.11.2014р. на суму 25652 євро, платіжне доручення №17 від 21.11.2014р. на суму 25652 євро, платіжне доручення №18 від 24.11.2014р. на суму 51304,00 євро, платіжне доручення №19 від 25.11.2014р. на суму 25222,00 євро (а.с.80-88).

Також у відповіді позивача вказано, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями зобовязуються надати по мірі отримання, інші платіжні документи не надаються, так як не здійснювали ніяких додаткових оплат; інформацію біржових організацій про вартість товарів зобовязувалися надати по мірі отримання, виписки з бухгалтерської документації не надаються тому, що не здійснювали ніяких додаткових доплат (а.с.80-81).

У звязку з не наданням позивачем у повному обсязі витребуваних митницею вищенаведених додаткових документів, 28.11.2014р. посадовою особою відповідача були прийняті картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110070000/2014/00230, а також рішення про коригування митної вартості товарів №110070000/2014/300124/1 за яким митницею було скориговано митну вартість товарів із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів на основі наявної у митного органу згідно до ст.59 Митного кодексу України щодо вартості операції ідентичного товару, оформленого за МД від 11.11.2014р. №807100000/2014/46920 (ідентична торгівельна марка, виробник товару, умови поставки, наближена дата ввезення, спів ставний обсяг партії оформленого за першим методом визначення митної вартості) та складає 1.2385 євро/кг (1,545 $/кг) (а.с.62-64,90-91).

В подальшому, у порядку, встановленому ч.7 ст.55 Митного кодексу України позивач скористався правом на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобовязання за МД №110070000/2014/314480 від 28.11.2014р., а також звернувся до митниці 25.12.2014р. з наданням додаткових документів стосовно перегляду прийнятих вищевказаних рішень за результатами розгляду яких митниця 05.01.2015р. повідомила позивача про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товару (а.с.65-70).

Позивач не погоджується з вищевказаними рішеннями та просить скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,транспортних засобів комерційного призначення №110070000/2014/00230 від 28.11.2014р., а також і рішення митниці про коригування митної вартості товарів №110070000/2014/300124/1 від 28.11.2014р., оскільки, на думку позивача, у відповідача не було ніяких обгрунтованих підстав визначати митну вартість за іншим методом, ніж за методом вартості договору, що був заявлений позивачем у митній декларації №110070000/2014/314338 від 26.11.2014р.

Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Приписи ст. 4 Митного кодексу України визначають, що митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення здійснюється органом доходів і зборів відповідно до ст.54 Митного кодексу України.

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, а саме: упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи, встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів у разі неможливості визнання митної вартості, заявленої декларантом або уповноваженою ним особою.

Згідно до ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) додаткові документи.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Тобто, митниця, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей, що містяться в документах, поданих митному органові, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, здійсненим у межах повноважень.

Безумовно, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості.

В той же час, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобовязаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки.

При цьому, за нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути обєктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально п.21 ст. 58 Митного кодексу України.

Так, як свідчать матеріали справи, 26.11.2014р. позивачем до митниці було подано до митного оформлення МД №110070000/2014/314338 на товар «поліетилен марка Sabic LLDPE 218B» у кількості 22000Т, у якій декларантом була визначена митна вартість вказаного товару за ціною договору (контракту), яка встановлена у додатковій угоді № 13 від 07.11.2014р. до договору від 01.01.2013р. та становила 1150,00 євро/т, сума поставки склала 25300,00 євро (а.с.37-38).

В результаті проведення перевірки документів, які було подано до митного оформлення, встановлено, що документи, які підтверджують митну вартість товарів містять розбіжності, у тому числі і розбіжності стосовно числового значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості містять розбіжності та не містять всіх необхідних відомостей, а саме: у платіжному дорученні № 13 від 12.11.2014р. здійснено перерахунок коштів в сумі 50490 євро, в той час як згідно договору від 01.01.2013р. №SABIC-РМ/6213, що укладений між продавцем та покупцем та додаткових угодах №12 та № 13 до даного договору, оплата повинна бути здійснена по 100% передплаті. Суми по додаткових угодах №12, №13 становлять 153020 євро та 25300 євро відповідно (разом 178320 євро). Однак згідно платіжного доручення було перераховано лише суму 50490 євро, призначення платежу в даному платіжному дорученні є оплата по додатковим угодам № 12 від 05.11.2014р. та № 13 від 07.11.2014р., тобто повинно становити 178320 євро (а.с.99).

У звязку з наведеним митним органом було складено електронне повідомлення декларанту 27.11.2014р. у якому зазначено вищевказані розбіжності у документах та відповідно до вимог ч.2,3 ст.53 МК України під час консультацій декларанта зобовязано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (ДП «Укрпромзовнішекспертиза», ДП «Держзовнішінформ», тощо); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи; інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (в разі якщо товар реалізується в порядку біржової торгівлі, або ціноутворення залежить від котирування біржової торгівлі; виписку з бухгалтерської документації. При цьому, у вказаному електронному повідомленні також зазначено, що відповідно до ч.6 ст.53 МКУ декларант за бажанням має право надати інші документи для підтвердження митної вартості товарів. Також згідно ст.254 МКУ декларант повинен забезпечити переклад документів для перевірки відомостей, зазначених у митній декларації (а.с.99).

У відповідь на вказане повідомлення митниці, позивачем 27.11.2014р. були надані лише платіжні доручення № 13 від 12.11.2014р. на суму 50490,00 євро; №16 від 20.11.2014р. на суму 25652 євро; №17 від 21.11.2014р. на суму 25652 євро; №18 від 24.11.2014р. на суму 51304,00 євро; №19 від 25.11.2014р. на суму 25222,00 євро, що підтверджується змістом копії листа позивача наявного у справі за вих. №27/111 від 27.11.2014р. (а.с.80).

Зі змісту досліджених судом копій платіжних доручень №16-19 встановлено, що сплата за вказаними платіжними дорученнями була здійснена позивачем згідно умов поставки за додатковою угодою № 12 від 05.11.2014р. до договору від 01.01.2013р., тоді як товар, який був заявлений позивачем до митного оформлення за МД №110070000/2014/314338 надійшов на адресу позивача за іншою додатковою угодою, а саме: за додатковою угодою №13 від 07.11.2014р. до договору від 01.01.2013р., що підтверджено матеріалами справи, а також було підтверджено і представником позивача у судовому засіданні, який не зміг надати пояснення та докази з приводу призначення платежу, які були вказані у згаданих вище платіжних дорученнях (а.с.84-87).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що платіжні доручення №16-19 не можуть бути належними доказами здійснення 100% оплати за товар декларантом згідно додаткової угоди №13 від 07.11.2014р. до договору від 01.01.2013р.

Також і зі змісту платіжного доручення № 13 від 12.11.2014р. на суму 50490,00 євро видно, що призначенням платежу у ньому є оплата як за додатковою угодою № 12 від 05.11.2014р., так і за додатковою угодою № 13 від 07.11.2014р., в той час коли сума 100% оплати за умовами додаткової угоди № 13 від 07.11.2014р. до договору від 01.01.2013р. повинна становити 25300,00 євро (а.с.88).

Щодо транспортних витрат, які є складовою визначення вартості товару, то із наданих документів було встановлено, що за п.5.1 договору умови поставки повинні визначатися у додаткових угодах, а у разі їх не погодження товари повинні поставлятися на умовах DAP Дніпропетровськ у відповідності до Інкотермс 2010, тоді як із наданих суду документів та пояснень було встановлено, що у додатковій угоді № 13 від 07.11.2014р. ( за якою була здійснена поставка товару) відсутні умови поставки, поставка товару була здійснена на умовах FCA м.Tallin(Естонія), перевезення товару здійснено за умовами договору №020714 від 02.07.2014р. ТОВ «Аверс Транс» м. Дніпропетровськ та вказаним Експедитором також було залучено до перевезення і підприємство Bumerang LTD, однак доказів понесення фактичних витрат по перевезенню товару вказаним підприємством, які є складовою митної вартості товару, позивачем митниці надано не було, що унеможливило проведення обчислення та підтвердження заявленої транспортної складової оцінюваного товару, при цьому, довідка, видана ТОВ «Аверс Транс» без номера, без дати не є первинним бухгалтерським документом у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» з урахуванням того, що дані вказаної довідки також містили розбіжності - у сумах доставки до кордону з Україною та від кордону України до пункту розвантаження у м. Дніпропетровську (а.с. 39-95, 124-125).

Наведені розбіжності та неповні відомості відображені у поданих позивачем документах не спростовані представником позивача у ході судового розгляду справи будь-якими належними та допустимими доказами.

Зазначене унеможливило перевірку автентичності товару, числового значення заявленої митної вартості та перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортований товар.

Отже, за таких обставин, наявність вищенаведених розбіжностей у поданих позивачем документах для митного оформлення товару та необхідність здійснення митним органом перевірки даних, зазначених у ВМД та їх уточненні, є очевидною.

Недостатність інформації для підтвердження заявленої позивачем митної вартості у наданих ним документах, розбіжності у числових значеннях складової митної вартості товару у наданих позивачем платіжних документах та наявність у митного органу іншої інформації про митну вартість товару, унеможливили застосування першого методу.

В той же час, згідно ст.59 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики;2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 57 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Так, судом було встановлено, що у ході проведення контролю визначення митної вартості митницею було здійснено співставлення-порівняння даних, які містяться у митній декларації, що подана для митного оформлення, з даними наявними у митного органу про ціну заявленого до митного оформлення товару за ціною операції ідентичного товару, а саме: МД №807100000/2014/46920 ( ідентична торгівельна марка, виробник товару, умови поставки, наближена дата ввезення, співставний обсяг партії оформленого за першим методом визначення митної вартості складає 1,2385 євро/кг, (1,545$/кг), що підтверджується витягом з цінової бази ЄАІС (а.с.64,91, 119-123).

Враховуючи вищевикладене, з послідовним застосуванням методів визначення вартості товару, митну вартість товару митним органом було скориговано у відповідності до вимог ст.59 МК України із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною ідентичного товару, оформленого у митному органі за МД №807100000/2014/46920 від 11.11.2014р. на рівні 1,2385 євро/кг, (1,545$/кг) - (а.с.64,91, 119-123).

Отже, виходячи з встановлених розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості у документах, наданих позивачем до митного оформлення, а також недостовірних (неповних) даних за якими неможливо було ідентифікувати платіж з імпортованою партією товару, наявність у митного органу інформації про митну вартість товару, що викликає сумніви у визначенні вартості митної вартості товару, яка була заявлена позивачем за вищевказаною ВМД та не надання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару за додатковою угодою № 13 від 07.11.2014р. до договору від 01.01.2013р., суд приходить до висновку, що прийняття посадовою особою оспорюваної картки відмови у прийнятті до митного оформлення товару та прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару з урахуваннях вищенаведених розбіжностей у документах, які не усунуті були позивачем, є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам Митного кодексу України.

Окрім того, судом приймається до уваги і те, що аналогічні розбіжності були предметом судового розгляду за цим же договором від 01.01.2013р. за поставкою, яка відбулася у вересні 2014р. за результатами розгляду якого постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2015р. у задоволенні позову позивачеві було відмовлено та вказане судове рішення було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015р. у справі №810/983/15 (а.с.126-128).

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, і частина 1 статті 71 КАС України покладає обовязок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Представник позивача не навів жодних підстав та не надав будь-яких доказів на підтвердження протиправності прийнятих митним органом оспорюваних рішень з урахуванням того, що судом виявлено факти подання позивачем неповних та недостовірних (суперечливих) даних (документів) для визначення митної вартості товару за ціною контракту, які не спростовані будь-якими належними та допустимими доказами.

Судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення і доводи представника позивача про відсутність розбіжностей у числових значеннях для визначення митної вартості товару з урахуванням того, що наявність розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару була встановлена і судом з урахуванням ціни товару згідно додаткової угоди № 13 від 07.11.2014р. у сумі 25300,00 євро/т та наданим на підтвердження сплати цієї суми платіжного доручення №13 на суму 50490,00 євро, яке містить посилання на здійснення оплати, у тому числі і за додатковою угодою № 12 від 05.11.2014р., загальна сума якої становить 153020 євро, в той час як за вказаним платіжним дорученням лише сплачено 50490,00 євро.

Є неспроможними посилання представника позивача і на висновок Дніпропетровської ТПП від 24.12.2014р. з приводу визначення експертом ціни товару «поліетилену марки Sabic LLDPE 218B» на умовах поставки FCA Tallin на рівні 1185євро/т з огляду на те, що експерт торгово-промислової палати не наділений повноваженнями щодо визначення митної вартості товарів у відповідності до вимог Митного кодексу України, окрім того, вказана ціна на рівні 1185 євро/т не може підтверджувати визначену позивачем митну вартість у декларації від 26.11.2014р. за контрактом на рівні 1150,00 євро/т.

Суд також критично ставиться до доводів позивача про те, що вірними є транспортні витрати по перевезенню товару, які відповідно до довідки ТОВ «Аверс Транс» складають: до кордону України 13115 грн., по території України 10885 грн., експедиційні витрати 500 грн. з огляду на те, що як встановлено в судовому засіданні, а також і підтверджено наданими представником відповідача копіями відповідних документів, які були надані позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією, позивачем була надана довідка ТОВ «Аверс Транс» де транспортні витрати визначені у інших сумах, зокрема, до кордону України 9821 грн., по території України 14179 грн., експедиційні витрати 500 грн. (а.с.124-125).

Представник відповідача підтвердив вищевказані розбіжності у транспортних витрат, однак доказів того, що на вимогу митниці були надані додаткові документи, що підтверджують правильність транспортних витрат, з урахуванням фактичного здійснення перевезення як ТОВ «Аверс Транс», так і підприємством Bumerang LTD, суду надано не було.

Вказане свідчить про очевидність ознак наявних розбіжностей у наданих позивачем документах щодо транспортування товару у числових значеннях фактичних витрат на транспортування товару, що є складовою митної вартості товару.

В той же час, представником відповідача у ході судового розгляду справи було доведено правомірність прийняття оспорюваних рішень належними та допустимими доказами у порядку і спосіб, що визначений нормами митного законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, перевіривши оспорювані рішення у відповідності до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Митним кодексом України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

За викладених обставин, відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачеві виходячи з вимог ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрохим» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови №110070000/2014/00230 від 28.11.2014р., визнання протиправним та скасування рішення №110070000/2014/300124/1 від 28.11.2014р. відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанова, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 05.10.2015р.

Суддя ОСОБА_1