Справа № 826/13781/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 жовтня 2015 року №826/13781/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Управління державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи позовні вимоги тим, що його звільнення є незаконним та таким, що порушує процедуру та порядок звільнення.

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №1 о/с-пр від 12.01.2015 року по особовому складу, яким звільнено позивача згідно з Положеннями про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас з посади оперуповноваженого оперативного відділу Бучанської виправної колонії №85 на підставі пункту 64 «а» (за віком);

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого оперативного відділу Бучанської виправної колонії №85 з 13.01.2015 року;

- стягнути з Бучанської виправної колонії №85 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2015 року по день поновлення на посаді.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заперечень до суду не надав.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновків про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області від 12.01.2015 року №1 о/с-пр на підставі подання начальника Бучанської виправної колонії (№85) підполковника внутрішньої служби Домбровського Є.С., звільнено згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «а» (за віком) майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (У-039649), оперуповноваженого (по боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів) оперативного відділу Бучанської виправної колонії (№85).

Незгода позивача із порядком та процедурою його звільнення зумовила звернення позивача до суду з метою захисту порушених прав з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі - Положення №114).

Відповідно до п. 8 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

Згідно з п. 64 «а» Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

Як наголошує позивач, він вважає незаконною саме процедуру прийняття оскаржуваного наказу, посилаючись на те, що йому не надано можливості у встановленому законодавством порядку ознайомитись з наказом про звільнення та отримання трудової книжки, позбавлено використати відпустку та пройти медичний огляд.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд виходить з наступного.

Так, заявою від 08.06.2015 року позивач звертався до начальника Бучанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області про видачу трудової книжки, оскільки співробітниками кадрового забезпечення з проханням ознайомити його з наказом про його звільнення та видачу трудової книжки були проігноровані.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем листом на адресу ОСОБА_1 направлено трудову книжку, яку він отримав 17.06.2015 року.

Суд звертає увагу, що позивач в судовому засіданні зазначив, що йому було повідомлено про його звільнення в усній формі, що, в свою чергу, підтверджує, що його право в ознайомленні з наказом та отриманні трудової книжки порушено не було.

Водночас, слід зазначити, що жодних належних та допустимих доказів, а саме оскаржень протиправних, на думку позивача, дій або доказів позбавлення відповідачем у використанні належних прав в ознайомленні з наказом про звільнення та можливістю отримання трудової книжки ОСОБА_1, до суду не надано.

Щодо доводів про не направлення позивача пройти медичну комісію та скористатись правом на належну відпустку суд зазначає, що такі обставини не є підставами для скасування наказу про звільнення, оскільки позивач не позбавлений права у разі невиплати відповідачем компенсації за невикористану основну щорічну відпустку звернутись до суду про оскарження таких дій та зобов'язання виплатити таку компенсацію, що в рамках даного позову не оскаржується та не є предметом спору, та пройти медичний огляд як колишня особа рядового й начальницького складу ОВС.

Крім цього, в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що медичну комісію він проходив в липні 2014 року.

Стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що відповідачем вжито всіх заходів щодо зазначення правильної підстави звільнення позивача із займаної посади шляхом прийняття наказу від 12.01.2015 року №1 о/с-пр, що також не заперечується позивачем у позовній заяві, суд приходить до висновку відсутність порушеного права станом на момент розгляду та вирішення даної справи.

Зважаючи, що позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовної вимоги про скасування оскаржуваного наказу, підстав для задоволення якої судом не вбачається, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-72, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов