Справа № 814/5171/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/5171/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Жукової Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року за адміністративним позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Едем» до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на те, що перевіряючі дійшли невірних висновків щодо заниження позивачем податку на додану вартість в грудні 2012 та листопаді 2011 року, а також не включення до податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (отриманих) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку сум доходів, виплачених підприємством фізичним особам-підприємцям за договорами купівлі-продажу товарів та отриманих послуг за 1, 2, 3, 4 квартали 2011 року, 2, 3,4 квартали 2012 року, 1, 2, 3 квартали 2013 року, просив суд: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27 листопада 2013 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 86389 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 21597 грн. 25 коп. та податкове повідомлення-рішення № від 29 листопада 2013 року про застосування штрафної санкції в сумі 510 грн.

За наслідками розгляду адміністративного позову Миколаївським окружним адміністративним судом 24 лютого 2014 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції скасував податкові повідомлення-рішення Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (надалі - ДПІ) від 27 листопада 2013 року № та від 29 листопада 2013 року №.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що єдиними критеріями для віднесення товарів до сільськогосподарських для цілей застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість є належність цих товарів до певної товарної групи, а також створення цих товарів у процесі діяльності, визначеної пунктом 209.17 статті 209 ПК України (які також визначаються за відповідними групами класифікатора видів економічної діяльності), а тому відсутні підстави для визначення особі податкових зобов'язань із податку на додану вартість за правилами загального режиму в разі, якщо такою особою дотримано питому вагу сільськогосподарських товарів у загальному обсязі реалізації. Щодо застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 510,00 грн., відповідно до податкового повідомлення-рішення від 29.11.2013 року № , суд попередньої інстанції вказав на те, що фізична особа-підприємець самостійно розраховує та сплачує суми податку та подає відповідну декларацію, тому по господарським договорам купівлі-продажу, надання послуг з фізичними особами-підприємцями ПСП "Едем" не є податковим агентом, тому що, податковий агент на доходи фізичних осіб зобов'язаний: "нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу".

В апеляційній скарзі ДПІ, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

ПСП "Едем" зареєстровано як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартістю. Свідоцтво про реєстрацію від 09 лютого 2009 року №100169013 чинне, і станом на час проведення перевірки, не анульовано.

З 21 жовтня 2013 по 01 листопада 2013 року ДПІ була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПСП "Едем" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 30 червня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 30 червня 2013 року.

Перевіркою встановлено заниження підприємством податку на додану вартість в сумі 86389,00 грн., в тому числі за грудень 2012 року на суму 45121,00 грн., за листопад 2011 року - на суму 41268,00 грн.; не включення до податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (отриманих) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку сум доходів, виплачених підприємством фізичним особам-підприємцям за договорами купівлі-продажу товарів та отриманих послуг за 1, 2, 3, 4 квартали 2011 року, 2, 3,4 квартали 2012 року, 1, 2, 3 квартали 2013 року, про що було складено Акт від 08.11.2013 року № 72-2201/31081509.

На підставі Акту перевірки було винесено податкове повідомлення рішення від 27 листопада 2013 року № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 107986,25 грн., з яких 86389,00 грн. - основний платіж, 21597,25 грн. - штрафні санкції, податкове повідомлення рішення від 29 листопада 2013 року № про застосування штрафної санкції в сумі 510,00 грн.

Перевіряючі дійшли таких висновків у зв'язку з тим, що ДПІ були отримані пояснення керівників ФГ "Олена" та ФГ "Ятрань", які дають підстави стверджувати про здійснення ПСП «Едем» обробки та збирання врожаю із земельних ділянок, що знаходяться у їх користуванні, без оформлення договору оренди чи інших договорів. Розрахунком за фактичне користування земельною ділянкою позивач віддавав цим господарствам 20% від зібраного врожаю. Оскільки ПСП "Едем" отримало ПДВ від реалізації продукції не власного виробництва, а отриману за надані послуги іншим підприємствам у грудні 2012 року та листопаді 2011 року.

Таким чином, ПСП "Едем" повинно було задекларувати ПДВ у вказаних періодах в загальній декларації, та відповідні суми податку сплатити до бюджету.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками податкового органу щодо цього питання та визнає правильним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 209.2 ст 209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

При цьому сільськогосподарськими відповідно до пункту 209.7 статті 209 Податкового кодексу України вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно, єдиними критеріями для віднесення товарів до сільськогосподарських для цілей застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість є належність цих товарів до певної товарної групи, а також створення цих товарів у процесі діяльності, визначеної пунктом 209.17 статті 209 ПК України (які також визначаються за відповідними групами класифікатора видів економічної діяльності).

Якщо товари відповідають визначеним товарним групам та отримані в результаті здійснення діяльності, що відповідає визначеним видам, вони є сільськогосподарськими і повинні враховуватися при визначенні питомої ваги сільськогосподарських товарів для цілей застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість. При цьому недотримання питомої ваги щодо реалізації сільськогосподарських товарів є єдиною підставою для застосування до сільськогосподарського товаровиробника правил загального режиму оподаткування податком на додану вартість. В інших випадках, зокрема, в разі недотримання вимог щодо оформлення земельних ділянок, які використовуються при виробництві сільськогосподарських товарів, відсутні підстави для застосування до особи загальних правил оподаткування податком на додану вартість.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що твердження ДПІ про отримання ПСП "Едем" ПДВ від реалізації продукції не власного виробництва, а отриману за надані послуги іншим підприємствам у грудні 2012 року та листопаді 2011 року, не відповідає дійсності. Під час перевірки податковим органом було встановлено, що позивач на землях ФГ "Олена" та ФГ "Ятрань" вирощував власну сільськогосподарську продукцію, і розраховувався з фермерськими господарствами, за користування землею, цією продукцією у розмірі 20% від зібраного врожаю.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 29.11.2013 року № , суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Податковим агентом відповідно до підпункту 14.1.180 . Податкового кодексу на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно до пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 51.1 статті 51 наведеного вище Закону, передбачено, що податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Приписами п. 176.2 статті 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177,5 статті 177 Податкового кодексу України, передбачено, що 177.5. фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що у приватного сільськогосподарського підприємства не виникає функції податкового агента під час здійснення виплати доходу фізичній особі-підприємцю, що є окремим суб'єктом господарювання та самостійно обчислює і сплачує єдиний податок за ставкою, встановленою відповідно до норм законодавства.

Зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року за адміністративним позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Едем» до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: