Справа № 22а-10261/11
Суддя: Обідіна О. І.
Дата ухвалення: 2011-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів : Карнауха П.М., Панченка О.О.

розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області про визнання відмови протиправною, зобовязання нарахувати та здійснити виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням підвищення пенсії, здійсненого у 2008-2010 роках, за період з 22 травня 2008 року по 9 квітня 2010 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та неврегульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін.

Згідно ч.І ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», з 22 травня 2008 року по 9 квітня 2010 року. При цьому, такий висновок суду ґрунтувався на рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008, яким визнано неконституційними положення п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи Державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % від мінімальної пенсії Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаним рішенням Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але в порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 183-2 ч. 10, 197, 200, 205, 206, КАС України, Законом України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області відхилити.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.