Справа № 22-а-10943/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 22-а/9135/11 Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 63 30.06.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого-судді Суханової Є.М.,

Суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області «ід 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни, -

встановила:

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив поновити йому строк звернення до суду, визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 01 січня 2006 року до 31 грудня 2008 року в сумі 3891 грн. 90 коп.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2009 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області щодо неперерахування та виплати ОСОБА_1 як дитині війни щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 24.11.2004 року за період з

09.07.2007року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Зобовязано Управління Пенсійного Фонду України у Бориспільському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як дитині війни щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 24.11.2004 року за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, виходячи з розміру визначеного ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум допомоги.

У задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ у Бориспільському районі просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.2.1. Постанови правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», «Положення про управління

Пенсійного фонду України в районах і міста» від ЗО квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно ч.З ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.І ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у Бориспільському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на

ого обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не зглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині поновлення позивачу строку :ернення до суду, оскільки похилий вік та юридична необізнаність не є поважними ід ставами для поновлення.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за истом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не становлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про орушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для ідмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із -торій.

Однак, погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може тому постанова в цій частині підлягає скасуванню з постановлениям нової постанови про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Тому, враховуючи положення ст.99 КАС, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, момент звернення до суду (13.05.2009 року - згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві а.с.2) та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню від 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування постанови суду та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

«

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Бориспільському Київської області задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2009 року в частині поновлення процесуального строку звернення до суду та зобовязання Управління Пенсійного Фонду України у Бориспільському районі Київської області зробити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з

22.05.2008року по 31.12.2008 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку звернення до суду.

Позов задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 невиплачену щомісячну державну соціальну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період від 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді