Справа № 826/12412/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Державна міграційна служба України про визнання незаконною та нечинною постанови в частині, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач), треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Державна міграційна служба України, в якому просив (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати незаконним і нечинним пункт 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 "Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг" в останній редакції з доповненням, внесеним постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 490 («Урядовий кур'єр» від 19 липня 2013 року № 128, «Офіційний вісник України», 2013 рік, № 53, стаття 1941) в частині слів "бланку або" і ", у тому числі вартості персоналізації";

- визнати незаконним і нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 "Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг" в частині внесених змін до постанови Кабінету Міністрів України № 795 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ" («Офіційний вісник України», 18 червня 2007 року, № 42, ст. 1671, 2009 р., ст. 272, № 53, ст. 1839) і включення до п. 27 Переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2011 року № 1098 послуг з оформлення і видачі «паспорта громадянина України для виїзду за кордон» з розміром плати за надання послуги « 87,15» грн., «паспорта громадянина України для виїзду за кордон на заміну втраченого» з розміром плати за надання послуги « 73,32» грн., «проїзного документа дитини для виїзду на кордон» з розміром плати за надання послуги «30,35» грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, 26 жовтня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1098 «Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг», якою затверджено Порядок надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг; внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ».

Згідно п. 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг (в редакції, що діяла до внесення змін постановою №1098), у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції; обсяг таких витрат визначається МВС.

11 липня 2013 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №490 «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг», якою було доповнено абзац перший після слів "відповідної продукції" словами "у тому числі вартості персоналізації".

Крім того, згідно зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1098 до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року №795, Перелік платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ, затверджений зазначеною постановою, викладено в новій редакції. Зокрема, п пунктом 27 Переліку передбачено, що розмір плати за надання послуги по оформленню та видачі: паспорта громадянина України для виїзду за кордон становить 87,15 грн.; паспорта громадянина України для виїзду за кордон на заміну втраченого - 73,32 грн.; проїзного документа дитини для виїзду за кордон - 30,35 грн.

Позивач вважаючи, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1098, яким внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №795 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ" та включено до пункту 27 Переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року №795, викладеного в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1098, послуг з оформлення і видачі "паспорта громадянина України для виїзду за кордон" з розміром плати за надання послуги "87,15 грн.", "паспорта громадянина України для виїзду за кордон на заміну втраченого" з розміром плати за надання послуги "73,32 грн.", "проїзного документу дитини для виїзду за кордон" з розміром плати за надання послуги "30,35 грн.", а також пунктом 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1098, в частині слів "бланку або" і "у тому числі вартості персоналізації", порушено його права та права його сина - ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України.

Отже, даним Законом Кабінету Міністрів України делеговані повноваження щодо встановлення правил оформлення та видачі паспортів і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795 затверджено Перелік платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, пунктом 27 яких встановлено вартість послуг за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098, у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції. Обсяг таких витрат визначається МВС.

Як вбачається з пояснювальної записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795», проект постанови розроблено на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2009 року № 737 «Про заходи щодо упорядкування адміністративних послуг» та від 05 січня 2011 року № 33 «Деякі питання надання платних адміністративних послуг». Крім того, у пояснювальній записці вказано, що проект постанови розроблено з метою вдосконалення системи надання платних послуг підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, скорочення їх кількості та зменшення розмірів плати. Зазначений проект передбачає затвердження нової редакції переліку платних послуг, які можуть надаватися підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, порядку їх надання та розмірів плати.

Прийняття зазначеного проекту забезпечить скорочення кількості послуг, зменшення розмірів плати за надання послуг, поліпшить якість системи надання платних послуг, що надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справі та Державної міграційної служби, шляхом установлення стандартів та регламентів надання цих послуг.

Згідно довідки про погодження проекту постанови № 795, проект оскаржуваної постанови було погоджено без зауважень першим заступником Міністра фінансів України, Урядовим уповноваженим з питань дерегуляції господарської діяльності, Міністерством юстиції України та із зауваженнями Міністерства економічного розвитку і торгівлі, які були враховані.

Відповідно до висновку Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2011 року, проект постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795 відповідає Конституції України, актам законодавства, що мають вищу юридичну силу та узгоджується з актами такої ж юридичної сили.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем, при прийнятті спірної постанови, положень п.13 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказаний пункт Правил передбачає підготовку проектів актів, натомість предмет розгляду даної справи стосується проекту акта про внесення змін до акту Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.24 Правил, метою підготовки проекту акта про внесення змін до акту Кабінету Міністрів України є їх приведення у відповідність з прийнятими законами, актами Президента України, а також взаємоузгодження норм окремих актів Кабінету Міністрів України.

Поряд з цим, пунктами, які регулюють внесення змін до актів Кабінету Міністрів України не передбачено, що у вступній частині постанови визначається мета її прийняття та/або акт законодавства, відповідно до якого чи на виконання якого постанова приймається.

Відповідно до ч.1 § 61 «Обов'язкові додатки» Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950, до проекту акта Кабінету Міністрів додаються, зокрема: пояснювальна записка, у якій викладаються підстава та мета розроблення проекту, результати аналізу проблеми, наводиться обґрунтування необхідності прийняття акта, зазначаються позиція заінтересованих органів та заходи, здійснені для врегулювання розбіжностей (якщо проект подано з розбіжностями), тощо; довідка про погодження проекту акта; протокол узгодження позицій згідно з додатком 6 (у разі необхідності); висновок Мін'юсту (крім випадків, коли вноситься проект розпорядження Кабінету Міністрів з кадрових питань або про затвердження складу консультативних, дорадчих, інших допоміжних органів і робочих груп), до якого у разі проведення експертизи на відповідність проекту акта acquis communautaire додається офіційний переклад відповідних актів acquis communautaire на українську мову.

Крім того, параграфом 55 «Подання матеріалів Мін'юсту» Глави 4 «Правова експертиза» Регламенту Кабінету Міністрів України встановлено, що проект акта Кабінету Міністрів (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань або про затвердження складу консультативних, дорадчих, інших допоміжних органів і робочих груп) головний розробник подає Мін'юсту для проведення правової експертизи разом з пояснювальною запискою, матеріалами погодження (листами із зауваженнями і пропозиціями) та довідками, зазначеними у пункті 3 § 46 і пункті 3 § 47 цього Регламенту.

Так, відповідно до ч.1 § 61 «Обов'язкові додатки» Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950, до проекту акта Кабінету Міністрів України додавалися:

- пояснювальна записка, у якій викладена мета розроблення, результати аналізу проблеми, необхідність прийняття акта;

- довідка про погодження проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795";

- висновок Міністерства юстиції України за результатами правової оцінки проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795";

- порівняльна таблиця до проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795".

Під час нового розгляду справи судом першої інстанції було досліджено питання факту датування висновку Мін'юсту за результатами правової оцінки проекту постанови №1098 28 жовтня 2011 року тобто, після дати прийняття постанови.

З пояснень представника відповідача, судом першої інстанції встановлено, що дана обставина пояснюється тим, що проект постанови був на обговоренні в Мін'юсті ще задовго до отримання його правової оцінки. Зазначені обставини підтверджені представником відповідача також під час апеляційного розгляду справи.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що недодержання вимог правових норм, а також правил, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним (протиправним) лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у постанові від 06 липня 2011 р. № К-33230/10.

Що стосується доводів апелянта про недотримання відповідачем при прийнятті постанови №1098 приписів ч.6 ст.51 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 07 жовтня 2010 року №2591-VI, то колегія суддів погоджується з твердженнями суду першої інстанції, що оскаржувана постанова не визначає та не становить важливого суспільного значення, відіграючи лише допоміжну і деталізуючу роль, що спростовує доводи позивача відносно необхідності оприлюднення проекту постанови.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на наявність постанов Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року у справі №21-416а13 та від 17 грудня 2013 року у справі №21-441а13, в яких Верховний Суд України дійшов висновку про протиправність вимог міграційної служби щодо надання та сплати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон документів і платежів, які не передбачені Законом № 3857-XII та Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами по справі яка переглядається апеляційним судом, є відмінними від правовідносин, по яких Верховний Суд України висловив свою правову позицію, з огляду на те, що предмет даного спору стосується оскарження постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 "Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг" в частині.

Поряд з цим, судова колегія погоджується із твердженнями суду першої інстанції, що на даний час законодавче врегулювання правовідносин у сфері оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон зазнало змін, у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про адміністративні послуги» 07 жовтня 2012 року, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» 06 грудня 2012 року, постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 06 березня 2015 року № 239/302, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 25 березня 2015 року № 330/26775.

З огляду наведене, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.