Справа № 6/119
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви відповідача (боржника) про зупинення стягнення за виконавчим листом та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

12 червня 2014 року м. Київ № 6/119

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження заяву відповідача (боржника) Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» (правонаступника прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-БАНК») про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі № 6/119

за позовомДержавної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва ДПС (правонаступником прав та обов'язків якої є Державна податкова інспекція у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-БАНК» (правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Міський Комерційний Банк»)
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю «Прок-Сервіс ЛТД»
простягнення заборгованості за податковими векселями у розмірі 1 713 417,84 грн.
ВСТАНОВИВ:

12.03.2014 р. Окружним адміністративним судом м. Києва (суддею Добрянською Я.І.) за фактом розгляду адміністративної справи № 6/119 (за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва ДПС (правонаступником прав та обов'язків якої є Державна податкова інспекція у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-БАНК» (правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Міський Комерційний Банк»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прок-Сервіс ЛТД», про стягнення заборгованості за податковими векселями у розмірі 1 713 417,84 грн., було видано виконавчий лист № 6/119 від 12.03.2014 р.

З приводу наведеного виконавчого документа, 28.05.2014 р. відповідачем (боржником) Публічним акціонерним товариством «Міський Комерційний Банк» (що є правонаступником прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-БАНК») до канцелярії Окружного адміністративного суду м. Києва було подано заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі № 6/119.

За наслідками зазначеного, на підставі положень ч. 2, ч. 3 ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалою від 30.05.2014 р. було призначено до розгляду в судовому засіданні таку заяву відповідача (боржника) Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» (що є правонаступником прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-БАНК») про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі № 6/119, із викликом сторін та державного виконавця в судове засідання.

Так, в судове засідання 12.06.2014 р. прибув тільки представник заявника (відповідача, боржника), хоча всі інші сторони по справі № 6/119, а також державний виконавець були належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення такого судового засідання, докази чого містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 12.06.2014 р. на обґрунтування зазначеної заяви про визнання виконавчого листа по справі № 6/119 таким, що не підлягає виконанню, представником заявника (відповідача, боржника) було наголошено на тому, що згідно роз'яснення Вищого адміністративного суду України в інформаційному листі від 24.10.2013 р. № 1484/12/13-13, адміністративні суди не повинні видавати органам доходів і зборів виконавчі листи для примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків - юридичної особи, з метою уникнення ситуації подвійного виконання боржником судового рішення щодо сплати наявної у нього суми податкової заборгованості за процедурою, встановленою Податковим кодексом України та за процедурою, встановленою законодавством України про виконавче провадження.

В свою чергу позивачем (стягувачем), що не прибув в судове засідання 12.06.2014 р., до канцелярії суду 05.06.2014 р. було подано письмове заперечення на заяву відповідача (боржника) про визнання виконавчого листа по справі № 6/119 таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначено про безпідставність вимог заявника, та наявність законних підстав для відмови в такій заяві.

Зважаючи на неприбуття всіх сторін по справі № 6/119 в судове засідання 12.06.2014 року (в даному випадку позивача та третьої особи), суд ухвалив розглянути дану заяву відповідача (боржника) про визнання виконавчого листа по справі № 6/119 таким, що не підлягає виконанню в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України.

Так, розглянувши зазначену заяву відповідача (боржника) про визнання виконавчого листа по справі № 6/119 таким, що не підлягає виконанню, переглянувши наявні матеріали справи та норми відповідного законодавства з даного приводу, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви відповідача, зважаючи зокрема на наступне.

Як підтверджується матеріалами справи № 6/119 (рішення по якій набрало законної сили, та виданий виконавчий лист), ТОВ «Прок-Сервіс» ЛТД (третя особа по справі № 6/119) в процесі імпорту товарів на митну територію України при оформленні митних декларацій було надано органам митного контролю податкові векселі за податковими зобов'язаннями підприємства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997 р. № 1104 було затверджено Порядок випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України (далі по тексту - Порядок) (чинний на час виникнення правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку, аваль - вексельне поручительство, згідно з яким комерційний банк бере на себе відповідальність за оплату податкового векселя перед векселедержателем і яке оформляється гарантійним написом банку на векселі чи на спеціальному додатковому аркуші (алонж) окремо для кожного окремого примірника кожного векселя.

Так, відповідачем (боржником) було здійснено гарантійні написи на податкових векселях ТОВ «Прок-Сервіс» ЛТД.

В свою чергу ТОВ «Прок-Сервіс» ЛТД мало погасити відповідні векселі на тридцятий календарний день з дня поставки товару до органу митного контролю, проте як зобов'язання виконано не було.

Відповідно до пункту 11.5 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» (надалі - Закон України № 168/97-ВР) (чинний на час виникнення правовідносин), комерційні банки, що вчинили гарантійний напис шляхом авалю на податковому векселі зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк.

Пунктом 1.16 Закону України № 168/97-ВР було встановлено, що податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України. Протест податкового векселя не здійснюється, сума, зазначена у непогашеному векселі, розглядається як податкова заборгованість, яка погашається у порядку, передбаченому законодавством для погашення податкового боргу.

Абзацами 2, 3, 10 пункту 11.5 статті 11 Закону № 168/97-ВР було визначено, що податковий вексель підлягає обов'язковому підтвердженню комерційними банками шляхом авалю; комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк; порядок випуску, обігу і погашення податкових векселів встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання пункту 11.5 Закону України «Про податок на додану вартість» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України (далі по тексту - Порядок).

Абзацами 4, 5, 6 пункту 19 Порядку встановлено, що сума податку на додану вартість, зазначена в податковому векселі, відображається в податковій декларації окремим рядком; платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити податковий вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або заліку суми бюджетного відшкодування, підтвердженого органом державної податкової служби, згідно з поданою ним письмовою заявою; комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк.

Отже, податковий вексель є векселем, обіг якого врегульовано загальними нормами Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі по тексту - Уніфікований закон) та особливостями, встановленим Законом про ПДВ.

У відповідності до статей 30, 31, 32, 77 (які застосовуються до простих векселів) Уніфікованого закону, платіж за переказним векселем може бути забезпечений авалем повністю або в частині його суми. Аваль вчинюється або на самому переказному векселі, або на алонжі. Він виражається словами «вважати за аваль»або будь-яким іншим рівнозначним формулюванням. Він підписується тим, хто надає аваль. У випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя. Аваліст відповідає так само, як і та особа, зобов'язання якої він забезпечив. Його зобов'язання є дійсним навіть у тому разі, якщо те зобов'язання, яке він забезпечував, виявиться дійсним з будь-якої іншої причини, ніж дефект форми.

У відповідності до пункту 2 статті 75 Уніфікованого закону, простий вексель повинен містити безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей.

Згідно з п. 1.16 Закону № 168/97-ВР, податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом.

Зважаючи на викладене, на переконання суду, що також узгоджується з вимогами чинного законодавства, доводи боржника (заявника) про безпідставність видачі виконавчого листа по справі № 6/119 є безпідставними. Так, податкова заборгованість за векселем є заборгованістю саме векселедавця. Банк є авалістом, і виконує лише функцію забезпечення обов'язку векселедавця - сплатити нічим не обумовлену суму коштів, визначену у векселі.

Відповідно до пункту 1.16 статті 1 Закону України № 168/97-ВР, мова про податкову заборгованість, яка погашається у порядку, передбаченому законодавством для погашення податкового боргу стосується виключно векселедавця.

Відносно аваліста пунктом 1.16 та 11.5 вказаного Закону встановлено порядок, у відповідності до якого протест податкового векселя не здійснюється, а банк аваліст, в силу Уніфікованого закону та Закону № 168/97-ВР зобов'язаний оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк.

За Законом України № 168/97-ВР та Порядком, єдиною умовою, яка спричиняє обов'язок сплати суми грошей за векселем є його непогашення векселедавцем у строк, вказаний у векселі.

Таким чином, банк (боржник) повинен виконати своє зобов'язання як аваліст за векселем безумовно та в повному обсязі, не дивлячись на те, чи вчинив векселедержатель усі дії з приводу погашення податкового боргу, чи ні.

Законом України № 168/97-ВР та Порядком встановлено єдиний критерій погашення векселя векселедавцем у строк, порушення якого спричиняє обов'язок аваліста здійснити сплату грошових коштів за векселем.

Як Закон № 168/97-ВР, так і Уніфікований закон не передбачають жодних умов звільнення аваліста від виконання обов'язку сплатити за векселем визначену останнім суму коштів (за виключенням дефекту форми векселю), та поряд з цим, не ставлять умовою виконання авалістом зобов'язань в залежність від можливості чи неможливості виконання зобов'язання безпосередньо векселедавцем.

Зазначених висновків дійшов також Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 24.01.2013 р. за результатами розгляду справи № К-25690/10 (справа № 9/715), яку було виконано органами ДВС та боржником у встановлений законом спосіб.

Таким чином, банк-аваліст за податковими векселями в силу вказаних вище положень виконує функцію поручителя у зобов'язанні. Заборгованість за податковими векселями не є податковою заборгованістю банку у розумінні положень ПК України, а є заборгованістю векселедавця, яку, в силу спеціальних норм, банк зобов'язаний погасити в рахунок забезпечення виконання зобов'язання векселедавцем.

Отже, підстав стверджувати про те, що на зазначені правовідносини поширюється дія листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 р. № 1484/12/13-13, яким роз'яснено порядок виконання судових рішень про стягнення з платників податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, - немає.

На переконання суду, в зазначених справах (щодо стягнення коштів за авальованим векселем) має видаватись виконавчий лист про його виконання органами Державної виконавчої служби у передбачений законом порядок, що, в даному випадку, і було зроблено судом у справі № 6/119.

Із зазначеної заяви відповідача (боржника) про визнання виконавчого листа по справі № 6/119 таким, що не підлягає виконанню, вбачається лише те що останній (боржник), як сторона виконавчого провадження, зловживає своїми правами та свідомо намагається затягнути виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3 ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неприбуття у судове засідання стягувача і боржника, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Враховуючи відсутність законних підстав для задоволення заяви відповідача (боржника) про визнання виконавчого листа по справі № 6/119 таким, що не підлягає виконанню, також не підлягає задоволенню і вимога такого заявника про зупинення стягнення за виконавчим листом по справі № 6/119.

Таким чином, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 43419360 за виконавчим листом по справі № 6/119 (рішення по якій набрало законної сили 26.06.2011 р.), оскільки згідно вимог КАС України, судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України, а жодні дії державного виконавця стосовно відкриття виконавчого провадження чи здійснення виконавчих дій за виконавчим листом по справі № 6/119 заявником не оскаржувалися, відповідно до чого підстави для зупинення стягнення за виконавчим листом по справі № 6/119 відсутні.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст.ст. 160, 165, 259 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви відповідача (боржника) Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» (правонаступника прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-БАНК») про зупинення стягнення за виконавчим листом по справі № 6/119 та визнання виконавчого листа по справі № 6/119 таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська