Справа № 816/1548/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1548/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рогози Х.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Горобця О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ України, -

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі за текстом - відповідач, Управління МВС України в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 15 квітня 2015 року № 191 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України за абзацом "ж" пункту 64 (у запас за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, поновлення на службі в органах внутрішніх справ України на раніше займаній посаді (позовні вимоги в редакції від 21 жовтня 2015 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на фактичну відсутність наміру звільнятись зі служби в органах внутрішніх справ України, а поданий 15 квітня 2015 року рапорт про звільнення він написав під психологічним тиском та погрозами керівництва.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, дії Управління МВС України в Полтавській області вважає правомірними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулює порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, починаючи з 2005 року, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

15 квітня 2015 року старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_1 подано рапорт від 30 березня 2015 року на ім'я начальника Управління МВС України в Полтавській області про звільнення з органів внутрішніх справ України за власним бажанням (а.с. 7).

На підставі вищевказаного рапорту та подання Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області наказом від 15 квітня 2015 року № 191 о/с (а.с. 5) позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас за власним бажанням відповідно до абзацу "ж" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі за текстом - Положення).

Позивач, вважаючи наказ від 15 квітня 2015 року № 191 о/с протиправним, таким, що винесений з порушенням підстав та процедури, звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням.

Відповідно до пункту 10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Абзацом "ж" пункту 64 Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

За приписами пункту 68 Положення, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 квітня 2015 року ОСОБА_1 подав рапорт від 30 березня 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку із обставинами, які перешкоджають подальшому проходженню служби, без дотримання тримісячного терміну, передбаченого пунктом 68 Положення, та без проходження ВЛК.

Судом встановлено, що відповідач при винесенні наказу від 15 квітня 2015 року № 191 о/с про звільнення позивача у запас (з постановкою на військовий облік) за абзацом "ж" пункту 64 Положення не перевірив наявності у ОСОБА_1 поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Крім того, висновком судово-почеркозначої експертизи від 03 вересня 2015 року № 646 підтверджено, що зазначені у поданому позивачем рапорті про звільнення з органів внутрішніх справ дата звільнення (15.04.15) та дата складення рапорту (30.03.15) виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (особами).

Таким чином, доводи позивача про порушення відповідачем вимог абзацу "ж" пункту 64 та пункту 68 Положення є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Разом із тим, посилання відповідача на те, що рапорт про звільнення від 30 березня 2015 року поданий ОСОБА_1 15 квітня 2015 року, а відтак зазначена позивачем у рапорті дата звільнення погоджена з безпосереднім керівництвом та керівництвом Управління МВС України в Полтавській області, що свідчить про те, що сторони домовились про звільнення у більш короткий строк, ніж той, що передбачений пунктом 68 Положення не відповідають фактичним обставинам та спростовуються висновком судово-почеркозначої експертизи від 03 вересня 2015 року № 646.

Аналізуючи викладене, суд вбачає в діях відповідача щодо винесення спірного наказу ознаки протиправності та допущення грубих порушень процедури звільнення ОСОБА_1 в частині позбавлення позивача права на відкликання поданого 15 квітня 2015 року рапорту.

Отже, наказ від 15 квітня 2015 року № 191 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України за абзацом "ж" пункту 64 (у запас за власним бажанням) Положення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в ході судового розгляду справи не довів правомірності прийнятого ним спірного наказу від 15 квітня 2015 року № 191 о/с, разом із тим, позивач довів суду наявність факту порушення Управлінням МВС України в Полтавській області його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ України задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ від 15 квітня 2015 року № 191 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України за абзацом "ж" пункту 64 (у запас за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на раніше займаній посаді.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання АДРЕСА_1) судові витрати, пов'язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи, в розмірі 3686 (три тисячі шістсот вісімдесят шість) гривень 40 (сорок) копійок.

Допустити постанову до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2015 року.

Суддя С.А. Іваненко